Справа № 461/632/14
Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/4882/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
26 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Скарбниця» про стягнення суми
страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до Приватного
акціонерного товариства страхової
компанії «Скарбниця» (далі ПрАТ АСК
«Скарбниця») про стягнення з
відповідача 3170,32 грн. страхового
відшкодування.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 посилався
на те, що 25.02.2011 року о 09 год. 55 хв.,
керуючи належним йому на праві
приватної власності автомобілем марки
«Daewoo», моделі «Lanos», реєстраційний
номер НОМЕР_1 на перехресті вулиць
Кульпарківська - Копистинського у
м.Львові був учасником
дорожньо-транспортної пригоди, яка
трапилась за участі і вини водія
автомобіля марки «ВАЗ», моделі « 21011»,
реєстраційний номер НОМЕР_3, що
належить ТзОВ «Маркет Універсал ЛТД»,
відповідальність якого відповідно до
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/4860130 від 12.02.2010 року
застраховано в ПрАТ АСК «Скарбниця».
Цього ж дня за участі представника
страхової компанії відповідача був
проведений огляд належного позивачу
транспортного засобу, за результатами
якого складено акт. Відповідно до цього
акту належить замінити та пофарбувати
пошкоджені запасні частини: заднє
праве крило, люк бензобаку, задній
бампер. Актом також встановлено, що
будь-які інші пошкодження автомобіля,
що не пов'язані з дорожньо-транспортною
пригодою від 25.02.2011 року та складові
автомобіля, що містять ознаки
попереднього ремонту відсутні. Для
отримання страхового відшкодування
подав ПАТ СК «Скарбниця» 18.06.2013 року
заяву про виплату, а 03.07.2013 року решту
всіх необхідних документів - доказів
витрат, що пов'язані з відновлювальним
ремонтом належного йому автомобіля, а
саме - товарні чеки на придбання
запасних частин та акти виконаних
робіт щодо ремонту автомобіля, сукупна
вартість яких складає 8849 грн. Перша
виплата у сумі 4289 грн. за запчастини
була проведена відповідачем. Проте,
решту суми страхового відшкодування в
розмірі 4050 грн. за проведення ремонтних
робіт виплачено не було. Позивач,
дізнавшись з матеріалів страхової
справи про те, що відповідач прийняв
повторне рішення про виплату
страхового відшкодування лише у сумі
5678,68 грн., направив в його адресу
письмову вимогу. 05.11.2013 року страховик
виплатив позивачу додатково 1389,68 грн.
за відновлювальні роботи, а тому ОСОБА_2
заявив вимогу про доплату відповідачем
страхового відшкодування у сумі 3170,32
грн. за проведення відновлювального
ремонту, 16,82 грн. пені за прострочення 34
денного терміну виплати за виплачену
частину (1389,68 грн.) та 135,38 грн. пені за
невиплачену частину (3170,32 грн.).

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 26 травня 2014 року у
задоволенні вищезазначеного позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд неправильно
встановив наявність договірних
відносин між ОСОБА_2 та ПрАТ
«СК»Скарбниця», оскільки відносини між
ними регулюються лише Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Апелянт стверджує, що фактом оплати
послуг відповідач визнав майнові
вимоги позивача та відшкодував
понесені витрати на купівлю
матеріалів та запчастин, проте, не
відшкодував понесені витрати на
проведення робіт по монтажу/демонтажу
тих запчастин, що підлягали заміні та
по виконаній роботі з пофарбування
пошкоджених запчастин та деталей.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно
взяв до уваги неправдиву калькуляцію
№Р110 від 06.09.2013 року, оскільки таку
калькуляцію позивач не надавав і вона
не є належним розрахунком суми
страхового відшкодування.

Апелянт стверджує, що на підтвердження
понесених витрат на проведення
відновлювального ремонту у
відповідності до вимог ст. 35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» ним подано до заяви на виплату
страхового відшкодування два товарних
чеки на загальну суму 4799,00 грн.
(відповідно один товарний чек від 20.03.2013
року на суму 1079,00 грн., яким
підтверджувались витрати на купівлю
матеріалів для фарбування пошкоджених
внаслідок ДТП деталей автомобіля та
товарний чек від 28.03.2014 року на суму 3720,00
грн., яким підтверджувались витрати,
понесені на купівлю запчастин, що були
пошкоджені внаслідок ДТП), однак, суд
першої інстанції не взяв це до уваги.

Апелянт також не погоджується із
висновком суду про те, що заява подана
ОСОБА_2 про виплату страхового
відшкодування із пропущенням
однорічного строку.

Апелянт просить рішення Галицького
районного суду м. Львова від 26 травня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 доводи апеляційної
скарги підтримав.

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Скарбниця» в
судове засідання свого представника не
направило, хоча про час і місце
розгляду справи було повідомлено
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення (а.с.92), про причини неявки
суд не повідомило та з клопотанням про
відкладення розгляду справи не
зверталось, тому розгляд справи
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за
відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення учасника судового
розгляду, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини першої ст.11
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 26 травня 2014 року, яким у
задоволенні позову про стягнення суми
страхового відшкодування відмовлено,
наведеним вище вимогам закону не
відповідає.

У судовому засіданні встановлено, що
25.02.2011 року на перехресті вулиць
Кульпарківська-Копистинського у м.
Львові мала місце дорожньо-транспортна
пригода за участі автомобіля марки
«Daewoo», моделі «Lanos», реєстраційний
номер НОМЕР_1 під керуванням водія
ОСОБА_2 та автомобіля марки «ВАЗ»,
моделі « 21011», реєстраційний номер
НОМЕР_3, що належить ТзОВ «Маркет
Універсал ЛТД», під керуванням водія
ОСОБА_5, внаслідок чого транспортні
засоби отримали технічні пошкодження.

Вина водія ОСОБА_5 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди
встановлена постановою Яворівського
районного суду Львівської області від
25.03.2011 року та ніким не заперечується.

Відповідно до акту огляду
транспортного засобу марки «Daewoo»,
моделі «Lanos», реєстраційний номер
НОМЕР_1, складеного 25.02.2011 року ПрАТ АСК
«Скарбниця» встановлено, що в даному
транспортному засобі пошкоджені: заднє
праве крило, лючок бензобаку та задній
бампер. (а.с. 7-8).

З наданої копії страхового акту №38/цв/11
(аварійний сертифікат) від 12.09.2013 року
судом першої інстанції встановлено, що
випадок, який мав місце 25.02.2011 року
визнано страховою подією, документи
про підтвердження якої позивачем
надано 03.07.2013 року (заява про виплату
страхового відшкодування, копія
посвідчення водія, копія свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
постанова суду про адміністративне
правопорушення, копія договору
страхування (полісу) №ВС/4860130 від 12.02.2010
року, калькуляція №Р110 від 06.09.2013 року).

За результатами аналізу обставин
страхового випадку страховик на
підставі ст.35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності»
власників наземних транспортів» та
умов договору страхування (страхового
полісу) №ВС/4860130 від 12.02.2010 р. прийняв
рішення про виплату 5678,68 грн.
страхового відшкодування (а.с.8-9).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
обґрунтував своє рішення тим, що ремонт
та/або заміна пошкоджених вузлів або
складових частин транспортного засобу
не могла бути проведена без погодження
із ВАТ "АСК "Скарбниця", а акт (дефектна
відомість) є лише описом пошкоджень і
не зобов'язує ВАТ "АСК "Скарбниця" до
відшкодування збитків. Також суд
першої інстанції у рішенні вказує на
невідповідність документів, поданих
позивачем відповідачу для виплати
страхового відшкодування, а також на
те, що позивачем перевищений
однорічний термін, встановлений
Законом України «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортів» для
звернення до страховика.

Проте, повністю погодитися із такими
висновками не можна.

Статтею 32 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначені випадки, коли
заподіяна шкода страховиком не
відшкодовується. Жодних із цих
випадків у справі, що розглядається
судом першої та апеляційної інстанції
не встановлено. Відповідачем не надані
докази існування підстав для не
відшкодування шкоди.

Відповідно до статей 3, 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", шкода третій особі
відшкодовується у межах лімітів.

Стаття 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачає, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Пунктами 37.1, 37.2. Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
визначено "Виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом
одного місяця з дня отримання
страховиком визначених у статті 35
Закону документів або в строки та в
обсягах, визначених рішенням суду. За
кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування з вини
страховика або МТСБУ особі, яка має
право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє у
період, за який нараховується пеня".

Згідно з реченнями 2 та 3 пункту 37.4
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (у редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин), страховик здійснює
компенсацію витрат страхувальника або
особи, відповідальність якої
застрахована, у разі, коли такі витрати
здійснюються за згодою страховика.
Якщо страхувальник або особа,
відповідальність якої застрахована,
здійснили такі витрати без
попереднього погодження із
страховиком, страховик має право
відмовити у компенсації таких витрат
або зменшити їх розмір з урахуванням
вимог законодавства України про
порядок відшкодування такої шкоди.
Проте, як встановлено з тексту
наведеної норми означене положення
Закону стосується виключно страховика
та страхувальника та не стосується
відносин страховика та третьої особи
(потерпілого), якій здійснюється
відшкодування.

Ураховуючи наведене, а також
відсутність підстав для відмови у
виплаті страхового відшкодування,
апеляційний суд доходить висновку про
обґрунтованість апеляційної скарги та
заявленого позову про стягнення
частини недоплаченого страхового
відшкодування та пені за прострочення
виплат в межах позовних вимог.

Доводи відповідача у частині
невідповідності документів, поданих
для виплати страхового відшкодування,
колегія апеляційного суду відхиляє,
оскільки відповідачем не доведено
наявності істотних порушень при
поданні та оформленні документів на
виплату страхового відшкодування, що
могли би вплинути чи вплинули на
можливість страховика визначити
розмір шкоди.

Ураховуючи, що в суму страхового
відшкодування 5678,68 грн. увійшла сплата
відповідачем позивачу 11.11.2013 року суми
4289 грн. за запчастини (3720 грн. + 1079 грн.)
(а.с.12) за мінусом франшизи (510 грн.) та
сума 1389,68 грн., сплачена страховиком
позивачу 05.11.2013 року за частину
проведених відновлювальних робіт, які
відповідно до Акта прийому-передачі
виконаних робіт від 12.04.2013 року
становлять 4050,00 грн.(а.с.13) і оплачені
позивачем (а.с.62-оригінал розрахункової
квитанції), з відповідача належить
стягнути 3170,32 грн. страхового
відшкодування за проведення
відновлювального ремонту (4050,00 - 1389,68).

Крім того, у зв'язку із простроченням
відповідачем виплати страхового
відшкодування з його ж вини на користь
позивача належить стягнути пеню
відповідно до чинного законодавства в
межах заявлених позовних вимог в сумі
135,38 грн..

Так, за прострочення терміну виплати за
виплачену частину в розмірі 1389, 68 грн.
на 34 дні з 03.10.13 р. до 05.11.13 р. (1389,68 грн. х
6,5% (облікова ставка НБУ) х 2 х 34 : 365 : 100)
належить стягнути 16,82 грн.

Відповідно за прострочення терміну
виплати за невиплачену частину в
розмірі 3170,32 грн. на 105 днів з 03.10.13 р. до
15.01.14 р. (3170,32 грн. х 6,5% (облікова ставка
НБУ) х 2 х 105 : 365 : 100), належить стягнути
118,56 грн.

Ураховуючи наведене, рішення районного
суду як таке, що не відповідає вимогам
матеріального закону, в силу вимог ч.1
ст.309 ЦПК України, залишатися в
законній силі не може його належить
скасувати та ухвалити судом
апеляційної інстанції нове рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
належить стягнути з відповідача на
користь позивача понесені ним судові
витрати в розмірі 365 грн. 40 коп. (243.60 +
121.80) (а.с.1,75).

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст.
309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 26 травня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_2.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Скарбниця» в користь ОСОБА_2 3170 (три
тисячі сто сімдесят) грн. 32 коп.
страхового відшкодування, 135 (сто
тридцять п'ять) грн. 38 коп. пені.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Скарбниця» в користь ОСОБА_2 365 (триста
шістдесят п'ять) грн. 40 коп. судових
витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.