Справа № 635/3034/14-ц
Провадження по справі № 2/635/1726/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючий - суддя Бобко Т.В.

секретар судових засідань Щербак Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в сел..
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на частину житлового
будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом
про визнання права власності на
частину житлового будинку та поділ
спільного майна подружжя, який у
подальшому уточнила та остаточно
просить визнати за нею право власності
на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1,
будівництво якого велось ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 у період шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що з 19 грудня 1981
року по 17 листопада 2011 року перебувала
у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. У період шлюбу ОСОБА_3 15
січня 2002 року уклав договір
купівлі-продажу незакінченого
будівництвом жилого будинку
готовністю 85% з надвірними спорудами -
сараєм, колодязем, теплицею, літнім
душем, вбиральнею, зливною ямою,
огорожею, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Зазначений об'єкт
незавершеного будівництва бубудвався
на земельній ділянці, яка була виділена
із фонду земель Пісочинської селищної
ради у безстрокове користування під
індивідуальну забудову житлового
будинку ОСОБА_4 - продавцю за договором
купівлі-продажу. 10 грудня 2011 року
відповідачем у порядку приватизації на
підставі рішення Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківскої області від 28.01.2008 року
отримано право власності на земельну
ділянку площею 0,0962 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.
Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 14 травня 2013
року встановлено факт укладання
сторонами за час шлюбу договору
купівлі-продажу від 15.01.2002 року
незакінченого будівництвом
вищезазначеного жилого будинку та
визнано будинок з надвірними будівлями
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Інспекцією
ДАБК в Харківській області 12.02.2013 року
зареєстровано декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 22 січня 2014 року
встановлено факт ведення будівництва
спірного житлового будинку ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 у період шлюбу. Оскільки
будівництво велось подружжям у період
шлюбу житловий будинок є їх спільною
сумісною власністю. Таке правило
розповсюджується і у випадку, коли
земельна ділянка для будівництва
жилого будинку і господарських
будівель надається одному громадянину
у приватну власність. Право власності
на спірний житловий будинок, який
завершено будівництвом і прийнято до
експлуатації, не зареєстровано з
причини відмови відповідача визнавати
за позивачем права на спільну
власність цього будинку. Спірний
будинок фізично реально існує
незалежно від факту державної
реєстрації, в зв'язку з чим виникає
питання щодо права на цю річ, тобто
право власності на завершений
будівництвом об'єкт.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, надала письмові пояснення, в
яких зазначила, що після розірвання
шлюбу вони з відповідачем проживали
разом до 2008 року, а з 2008 року відповідач
у спірному будинку не проживає.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5, який діє на підставі
договору про надання правової
допомоги, підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просив позов
задовольнити з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Відповідач надав суду письмові
заперечення проти позовних вимог, а під
час судового розгляду справи позовні
вимоги визнав, зазначивши про
наявність в нього кредитних
зобов'язань.

Представник відповідача ОСОБА_6,
який діє на підставі довіреності, у
судовому засіданні підтримав позицію
відповідача.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши надані сторонами
докази у їх сукупності, вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 1981
року по 17 листопада 2011 року, шлюб
розірваний рішенням Ленінського
районного суду м.Харкова від 30.08.2011
року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 17.11.2011 року.

15 січня 2002 року ОСОБА_3 уклав
договір купівлі-продажу незакінченого
будівництвом житлового будинку
готовністю 85% з надвірними будівлями:
сарай, колодязь, теплиця, літній душ,
вбиральня, зливна яма, огорожа, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

До примірника договору як його
невід'ємна частина додається виписка з
рішення виконкому Харківської
районної ради народних депутатів № 336
від 16 квітня 1991 року. Згідно даного
рішення ОСОБА_4 (продавцю за договором
купівлі-продажу від 15.01.2002 року)
виділена земельна ділянка площею 893
кв.м. з фонду земель Пісочинської
селищної ради в безстрокове
користування для індивідуального
будівництва житлового будинку.

ОСОБА_3 10.12.2011 року отримав державний
акт серії ЯЖ № 461467 на право власності
на земельну ділянку площею 0,0962 га
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
Державний акт видано на підставі
рішення XVII сесії V скликання
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 28.01.2008 року.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 14.05.2013
року встановлено факт укладання
ОСОБА_3 за час шлюбу з ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу від 15 січня 2002 року
незакінченого будівництвом житлового
будинку готовністю 85% з надвірними
будівлями: сарай, колодязь, теплиця,
літній душ, вбиральня, зливна яма,
огорожа, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та визнано зазначений будинок
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Рішення
набрало законної сили.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 22.01.2014
року, яке ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 02.04.2014 року залишено без змін,
встановлено факт будівництва
житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у період шлюбу, в задоволенні
позовних вимог в частині визнання
належності зазначеного житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.
Рішення набрало законної сили.

Вищезазначеним судовим рішення
встановлено наступне.

Рішенням державного реєстратора
прав на нерухоме майно Волик Д.С.
Реєстраційної служби Харківського
районного управління юстиції
Харківської області від 09 грудня 2013
року позивачу відмовлено в державній
реєстрації права власності на
незавершене будівництво в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на земельну ділянку та
документа, що відповідно до
законодавства надає право на виконання
будівельних робіт.

Домоволодіння АДРЕСА_1 закінчено
будівництвом, будівельна готовність
жилого будинку складає 100 відсотків,
будівництво спірного будинку з
надвірними спорудами було завершено в
2003 році.

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Харківській області зареєстровано
декларацію № ХК 31 про готовність
об'єкта до експлуатації «Добудова
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1».

Сторони не зареєстрували право
власності на спірне домоволодіння і у
порядку, передбаченому ЦК України в
редакції 2003 року та Закону України від
01.07.2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.331 ЦК
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ст.3 Закону України
від 01.07.2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» право власності
та інші речові права на нерухоме майно,
набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом
визнаються державою.

Отже, право власності на
збудоване до набрання чинності Закону
України від 01.07.2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» нерухоме майно
набувається в порядку, який існував на
час його спорудження, а не виникає у
зв'язку зі здійсненням державної
реєстрації права власності на нього в
порядку, передбаченому цим законом, яка
є лише офіційним визнанням державою
такого права, а не підставою його
виникнення.

Сторонами не надано суду належних
доказів оформлення права власності на
спірний будинок відповідно до норм
законодавства, які діяли на момент
завершення будівництва.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» до
завершення будівництва (створення)
майна, а якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, то моменту
прийняття його до експлуатації, або
якщо право власності на таке нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації право власності
на новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва не виникає
(стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до
виникнення права власності на таке
майно право власності існує лише на
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення) майна. Отже,
законом не передбачено можливість
визнання права власності на
новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва в судовому
порядку, якщо право власності на таке
майно не було зареєстроване раніше в
установленому законодавством порядку.

Згідно Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України», затверджену Указом
Президента України №439/2011 від 08 квітня
2011 року, та Порядку здійснення
Державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №553 від 23
травня 2011 року, Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року №461 органом, який
здійснює прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, є
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
які на підставі акту готовності об'єкта
до експлуатації видають відповідний
сертифікат.

Сторонами не надано доказів щодо
отримання такого сертифікату.

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п. 49 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 року №868, у разі проведення
державної реєстрації права власності з
видачею свідоцтва на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заінтересованою особою є
замовник будівництва, крім випадків,
передбачених цим Порядком. Для
проведення державної реєстрації права
власності з видачею свідоцтва на
новозбудований об'єкт нерухомого майна
заявник подає: документ, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на земельну ділянку;
документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта.

З аналізу зазначеної норми
вбачається, що реєстрацію права на
нерухоме майно може здійснити особа,
яка має речове право на земельну
ділянку, на якій знаходиться таке
майно.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0962 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3
отримав 10 грудня 2011 року на підставі
рішення XVII сесії V скликання
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 28.01.2008 року.

Таким чином, ОСОБА_3 набув право
власності на земельну ділянку, на якій
розташований спірний житловий будинок,
після розірвання шлюбу з позивачем, при
цьому суд зазначає, що рішення
Пісочинської селищної ради також було
прийнято після розірвання шлюбу, крім
того, як зазначає сама позивач у
письмових поясненнях, сторони разом не
проживали з 2008 року.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів наявності в неї
права на земельну ділянку, на якій
розташований спірний житловий будинок,
а тому у позивача відсутнє право вимоги
у судовому порядку визнання права
власності на об'єкт будівництва,
розташований на зазначеній земельній
ділянці.

Крім того, позивач не реалізувала
свого права звернення до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області про
прийняття в експлуатацію спірного
житлового будинку, відповідно до
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 22.01.2014 року,
яким встановлено факт будівництва
житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у період шлюбу.

Визнання у ході розгляду справи
відповідачем позовних вимог
суперечить вимогам закону, оскільки
порушує встановлений порядок набуття
права власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК
України,-

В И Р І
Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
частину житлового будинку відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя