Справа № 352/1241/13-ц
Провадження № 2/352/46/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді:
Струтинського Р.Р,

секретаря:
Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Тисменицького
районного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності, визнання права власності на
2/3 частки майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
визнання недійсним державного акту про
право власності на земельну ділянку,
визнання права власності на 2/3 частки
земельної ділянки, реальний поділ
домоволодіння та земельної ділянки,-

В С Т А Н О В
И В :

Позивачка звернулася з позовом до
відповідача про визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
визнання права власності на 2/3 частки
майна, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, визнання
недійсним державного акту про право
власності на земельну ділянку,
визнання права власності на 2/3 частки
земельної ділянки, реальний поділ
домоволодіння та земельної ділянки.
Уточнивши свої позовні вимоги
позивачка, уточнений позов підтримала
та суду пояснила, що вона з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі, від якого
народилася одна дитина, дочка ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає
з нею та перебуває на її утриманні.
Внаслідок подружньої зради та
фактичного створення відповідачем
іншої сім»ї, їхня сім»я розпалася і
кожен із них проживає окремо. Проте,
ними не досягнуто згоди про поділ
набутого за час шлюбу майна, яке є
спільним майном подружжя, а саме:
будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, на якій розташоване дане
будинковолодіння. Вважає, що оскільки
їхня неповнолітня дитина проживає з
нею та перебуває на її повному
утриманні, то є підстави для відступу
рівних часток в майні подружжя в її
користь та виділення їй 2/3 часток
будинковолодіння та відповідно і 2/3
частини земельної ділянки.

Позивачка в судове засідання не
з»явилася. Від неї надійшла заява, у
якій вона просила справу розглядати
без її участі, позов підтримує, просила
його задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з»явився. Від нього надійшла заява, у
якій він просив справу розглядати без
його участі, позов визнає та не
заперечує проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи та
зібрані по ній докази, суд приходить до
переконання, що позов слід задоволити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого народилася одна дитина, дочка
ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час
проживає з позивачкою та перебуває на
її утриманні. На даний час шлюб між
сторонами розірвано.

Згідно ст. 69 ч.1 СК України, дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності подружжя, їх частки є
рівними.

Під час подружнього життя ними
нажито нерухоме майно, яке складається
з будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, на якій розташоване дане
будинковолодіння.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Суд, відповідно до ч.2, 3 ст.70 СК
України виходить з того, що при
вирішенні спору про поділ майна
подружжя, суд може відступити від
засади рівності за обставин, що мають
істотне значення, а в Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" зазначено, що
при вирішенні спору про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд в окремих
випадках може відступити від засади
рівності часток подружжя, враховуючи
обставини, що мають істотне значення
для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування) та вважає за можливим
відступити від засади рівності при
поділі даного майна і визнати за
позивачкою, з врахуванням перебування
на утриманні неповнолітньої дитини,
право власності на 2/3 частки спірного
будинковолодіння.

Відповідно за відповідачем слід
визнати право власності на 1/3 частку
спірного будинковолодіння.

Положенням ст. 377 ч.1 ЦК України
встановлено, до особи, яка набула право
на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Згідно ч.ч.2,4 ст.120 ЗК України, у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення; у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

З огляду на викладене, слід визнати
за позивачкою право власності на 2/3
частки земельної ділянки, на якій
розташоване будинковолодіння АДРЕСА_1
та за відповідачем 1/3 частку
вищевказаної земельної ділянки.

Відповідно ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими учасниками процесу
доказів.

На підставі наведеного,
відповідно до ст.ст. 60, 69 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 СК
України, ст. ст. 364 ч.1, 370, 372, 377 ЦК України,
ст. 120 ч.ч.2,4 ЗК України та керуючись ст.
ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво про
право власності на нерухоме майно від
26.10.2009 року, видане на ім»я ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
2/3 частки будинковолодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 1/3 частки будинковолодіння АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1000 га по АДРЕСА_1, який виданий
21.01.2004 року на ім»я ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 2/3 частки земельної ділянки по
АДРЕСА_1, на якій розташоване
будинковолодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/3 частки

земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій
розташоване будинковолодіння АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Тисменицький
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя
Р.Р.Струтинський