Справа № 336/2289/14-ц
Пр. № 2/336/1468/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Щасливої
О.В.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу з відповідачкою.

В заяві вказує, що з відповідачкою
знаходиться у зареєстрованому шлюбі з
10 грудня 1999 року. Від спільного
подружнього життя мають неповнолітню
дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З жовтня 2011 року шлюбні відносини
фактично припинені з причин різних
поглядів на подружнє життя,
відсутності взаєморозуміння. Сторони
проживають окремо.

Позивач вважає, що подальше спільне
подружнє життя неможливе, оскільки
сім'я розпалась остаточно, можливість
її встановити втрачена, просить суд
шлюб розірвати. Спір про майно
відсутній.

Сторони до суду не з'явились, однак
надали заяви про розгляд справи за їх
відсутністю. Позивач на задоволенні
позову наполягав. Відповідачка позов
визнала повністю, суду заперечень не
надала.

З'ясувавши обставини справи, суд
вважає, що заявлений позов підлягає
задоволенню, виходячи з таких
міркувань.

Відповідно до 105 СК шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду у відповідності до ст. 110 СК
України.

В силу ст. 112 суд ухвалює рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне життя
подружжя та збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на правовідносини сторін з
урахуванням наведеної норми
процесуального закону суд вважає, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону, не порушує нічиїх
прав, свобод та інтересів, тому
знаходить всі підстави для прийняття
визнання позову.

Сторонами досягнуто згоди відносно
місця проживання їх неповнолітніх
дітей: з матір'ю - ОСОБА_2.

Оскільки відповідачка до суду не
з'явилася, суд позбавлений можливості
з'ясувати її думку стосовно вибору
призвіща після розірвання шлюбу, що не
позбавляє її можливості скористатися
цим правом в подальшому.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 105,110, 112 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 10, 60, 61, 174, 212-215, 292, 294 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований відділом реєстрації
актів громадянського стану міської
ради м. Запоріжжя від 10.12.1999 року,
актовий запис - 1396.

Після набрання рішенням законної сили
направити копію рішення до
Шевченківського відділу ДРАЦС
Запорізького МУЮ для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі через суд першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення

Суддя
О.В. Щаслива