справа № 462/3782/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Львів

2014 року Залізничний районний
суд м. Львова в складі:

Головуючого судді Галайко Н.М.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянувши у судовому засіданні м.
Львова цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
та Львівської міської ради про
визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із заявою про
визнання права власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав від 19.01.2012р. №32911223,
виданого Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», ОСОБА_1, являється
єдиним власником квартири. На час
купівлі даної квартири помешкання
складалось з однієї житлової кімнати
та кухні. Загальна площа квартири
становила 30,50 кв.м. Будинок АДРЕСА_1
знятий з балансу місцевих рад у
відповідності до наказу управління
житлового комунального господарства
Львівської міської ради №57Д від
21.10.2005р.

З метою покращення своїх житлових умов,
остання, за власні кошти та власними
силами проведені ремонтні роботи по
реконструкції помешкання шляхом
розширення її площі за рахунок частини
горища. Окрім того, площа квартири
збільшилась на 2,4 кв.м. за рахунок
приєднання частини коридору
загального користування та приєднання
підвалу. Наведені приєднання до
квартири виконані у відповідності до
розпорядження Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
№530 від 24.05.2007р. Однак, узаконити в
адміністративному порядку самочинне
будівництво немає змоги із-за
відсутності згоди одного з мешканців
будинку, місце перебування якого є
невідоме.

У процесі судового розгляду подано
заяву про уточнення позовних вимог та
надали до суду технічні висновки на
підтвердження відповідності
будівельним нормам самочинно
проведеного будівництва.

Представник позивачів в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
дав пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві.

Представники відповідачів Львівської
міської ради та Залізничної районної
адміністрації проти позову заперечили
та вказали на те, що немає підстав для
визнання права власності за позивачем,
оскільки існує адміністративна
процедура реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши обставини справи,
розглянувши матеріали та дослідивши
докази по справі, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав від 19.01.2012р. №32911223,
виданого Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», ОСОБА_1, являється
єдиним власником квартири АДРЕСА_1.

На час купівлі даної квартири (договір
купівлі-продажу 23.12.2011р.) помешкання
складалось з однієї житлової кімнати
та кухні. Загальна площа квартири
становила 30,50 кв.м.

Будинок АДРЕСА_1 знятий з балансу
місцевих рад у відповідності до наказу
управління житлового комунального
господарства Львівської міської ради
№57Д від 21.10.2005р.

З метою покращення своїх житлових умов,
позивачкою, за власні кошти та власними
силами проведені ремонтні роботи по
реконструкції помешкання шляхом
розширення його площі за рахунок
частини горища. Окрім того, площа
квартири збільшилась на 2,4 кв.м. за
рахунок приєднання частини коридору
загального користування та приєднання
підвалу. Наведені приєднання до
квартири виконані у відповідності до
розпорядження Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
№530 від 24.05.2007р. Завершивши розпочату
реконструкцію, виконано усі обов'язки
власника житла по забезпеченню його
схоронності, поточному і капітальному
ремонту, передбачені ст. ст. 151, 177, 179 ЖК
України, п. 8 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінету
міністрів України №57 від 8 жовтня 1992
року.

Внаслідок проведення будівельних
робіт нових об'єктів нерухомості не
створено. Права та інтереси інших осіб
будинку не порушено.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник,
права якого не визнаються чи
оспорюються, вправі вимагати їх
визнання по суду. Позивач не заявляла
вимог про видачу додаткових
правовстановлюючих документів на
квартиру, а просила про визнання права
власності на реконструйовані
помешкання.

Рішення суду є самостійним
правовстановлюючим документом
відповідно до Тимчасовим положенням
про прядок реєстрації права власності
на нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 7 лютого 2002 року № 7/2 ЦК України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
права і свободи людини громадянина
захищаються судом та відповідно до
вимог чинного цивільного
процесуального законодавства України
кожній особі гарантується право
звернення безпосередньо до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Пунктом 1 ч.1 ст. 16 ЦК України
встановлено спосіб захисту цивільного
права шляхом його визнання.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до переліку будівельних
робіт, на виконання, яких не
вимагається дозвіл, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 вересня 2009 р. N 1104, перепланування
квартир у багатоквартирних житлових
будинках та кімнат у гуртожитках, а
також об'єктів громадського
призначення із збереженням несучої
конструкції, без перевищення
допустимих навантажень на перекриття,
стіни та фундаменти, за умови
дотримання існуючих
архітектурно-планувальних вимог,
державних будівельних норм, місцевих
правил забудови; улаштування чи
закриття дверних або віконних
прорізів; збільшення житлової чи
допоміжної площі шляхом демонтажу
перегородок, комор, печей, камінів,
грубок, вітрин, засклення балконів і
лоджій, відносяться до будівельних
робіт, що не потребують відповідного
дозволу.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не передбачено договором або
законом.

Згідно із ч.1 ст.376 ЦК України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник,
права якого не визнаються чи
оспорюються, вправі вимагати їх
визнання по суду.

Ч.1 п.2 ст.125 Житлового кодексу України
передбачено, що особи, які пропрацювали
на підприємстві, в установі,
організації, що надали їм службове жиле
приміщення, не менш як десять років, не
можуть бути виселені без надання
іншого жилого приміщення. Таким чином,
громадяни, які проживають у службових
житлових приміщеннях, після
відпрацювання ними протягом 10 років на
посаді, мають право на одержання
службового житла а також мають право
вимагати надання їм замість службового
житла звичайного або зняття з цього
житла статусу службового з наступною
приватизацією.

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року,
чинного на час приватизації помешкань,
земельна ділянка під забудовою
переходить до набувача права власності
на будівлю.

Відповідно до роз'яснень Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 23.03.1999
року по об'єктах, які збудовані до 5
серпня 1992року, прийняття в
експлуатацію їх непотрібно.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Інструкцією щодо проведення
поділу, виділу та розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Міністерства з
питань житлового-комунального
господарства України від 18.06.2007 р. № 55,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України від 06.07.2007 р. за № 774/14041
визначено порядок проведення робіт з
поділу, виділу та розрахунку часток
житлових будинків, будівель, споруд,
іншого нерухомого майна, крім
земельних ділянок. У відповідності до
п.2.12 вказаної Інструкції поділ на
самостійні об'єкти нерухомого майна
провадиться відповідно до
законодавства з наданням кожному
об'єкту поштової адреси. Причому не
підлягають поділу об'єкти нерухомого
майна, до складу яких входять самочинно
збудовані (реконструйовані,
переплановані) об'єкти нерухомого
майна.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 331,
328, 376, 392 ЦПК України, ст. 344 ЦК України,
ст. 125 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 83,50 кв.м.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Львівської області.

Суддя
(підпис)

З оригіналом згідно

Рішення не оскаржувалося та набрало
законної сили 21.07.2014 року. Оригінал
рішення знаходиться в матеріалах
справи № 462/3782/14-ц.

Суддя
Галайко Н.М.