Справа № 416/4306/13-ц
Провадження № 22ц/782/1157/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів: Карташова О.Ю., Дронської
І.О.

при секретарі: Аліханян Г.Л

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 17 лютого 2014 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулося до суду з
зазначеним позовом, в обгрунтування
якого послалось на те, що банк уклав із
ОСОБА_1 договір б/н від 01.03.2006 року,
згідно з яким останній отримав кредит
у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 48 % на суму залишку. У зв'язку з
тим, що ОСОБА_1 умови договору не
виконує, банківська установа ставила
питання про стягнення з відповідача
заборгованості в загальній сумі 16805,091
грн., яка утворилася станом на 30.10.2013
року.

Рішенням Лутугинського районного
суду Луганської області від 17.02.2014 року
у задоволенні позову відмовлено у
зв'язку з пропущенням строку позовної
давності.

В апеляційній скарзі, позивач
посилається на порушення норм
матеріального і процесуального права
та на невідповідність висновків суду
обставинам справи і ставить питання
про скасування рішення та ухвалення
нового, яким слід задовольнити позов у
повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в
судовому засіданні апеляційної
інстанції скаргу підтримав. Відповідач
в судовому засіданні скаргу не визнав,
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку стосовно того, що
скарга є обгрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову у
зв'язку із пропуском строку позовної
давності, суд виходив з того, що термін
дії кредитного договору встановлений в
1 рік і після спливу цього строку
банківська установа не надавала
відповідачу нової картки і
нараховувала проценти за користування
кредитом з березня 2006 року, оскільки
відповідач порушив умови договору
щодо повернення кредиту. У жовтні 2011
року відповідач отримав інформацію що
станом на серпень 2007 року у нього
залишилася заборгованість, внаслідок
чого він, визнаючи наявність
заборгованості станом саме на
зазначений період (серпень 2007 року ),
погасив переводом 19.10.2011 року
банківській установі 5966,30грн. Таким
чином, з огляду на ту обставину, що
відповідач здійснив дії, які свідчать
про визнання ним заборгованості за
період часу до вересня 2007 року за
кожним простроченим платежем, які він
повинен був здійснювати згідно з
договором, суд дійшов висновку
стосовно того, що початок перебігу
строку позовної давності слід
відраховувати в даному випадку саме з
вересня 2007 року. Оскільки з позовом про
стягнення заборгованості банківська
установа звернулась після спливу
більше ніж трьох років від вказаної
дати (вересень 2007 року) і відповідач
наполягає на застосуванні позовної
давності, на думку суду, у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»
слід відмовити саме у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Проте погодитись з такими
висновками суду першої інстанції не
можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК
України позовна давність- це строк у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки (
стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася про порушення
свого права або про особу, яка його
порушила (частина перша ст. 261 ЦК
ЦУкраїни ).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

З огляду на зазначені положення
норм діючого законодавства , судова
колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції, що у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватись з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

Разом з тим, судова колегія не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що перебіг
строку позовної давності в даному
випадку починається з вересня 2007 року і
що банківською установою пропущено
строк позовної давності з огляду на
наступне.

Так з матеріалів справи вбачається,
що 01.03.2006 року між сторонами було
укладено договір про надання
банківських послуг, відповідно до
якого відповідач отримав кредит в
розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
(а.с. 7-11). Свої зобов'язання із
своєчасного повернення кредиту ОСОБА_1
не виконав, внаслідок чого станом на
30.10.2013 року утворилася заборгованість у
сумі 16805,01грн..

З матеріалів справи також
вбачається, що останній платіж в
рахунок виконання своїх зобов`язань за
договором ОСОБА_1 здійснив 19.10.2011 року в
загальній сумі 5966,30грн., факт чого
підтверджується випискою з особистого
рахунку та не заперечується самим
відповідачем.

При цьому матеріали справи не
містять в собі будь-яких належних та
об'єктивних доказів на підтвердження
тієї обставини, що вищезазначена сума
коштів була сплачена відповідачем саме
в рахунок погашення заборгованості,
яка утворилася за період часу з березня
2006 року по серпень 2007 року, а відтак
висновок суду першої інстанції
стосовно того, що початок перебігу
строку позовної давності повинен
відраховуватись починаючи з вересня 2007
року, є поспішним та таким, що не
відповідає обставинам справи та не
ґрунтується на вимогах норм
матеріального права.

З огляду на відсутність в
матеріалах справи доказів того, що
платіж в сумі 5966,30грн. було здійснено в
рахунок погашення заборгованості, яка
утворилася станом до вересня 2007 року,
судова колегія вважає, що строк
позовної давності в даному випадку
повинен відраховуватись починаючи з
19.10.2011 року, а тому, беручи до уваги ту
обставину, що з позовом до суду ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося 20.11.2013 року,
підстави для відмови у задоволенні
позовних вимог у зв`язку з пропуском
строку позовної давності відсутні, а
тому відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а по справі
належить постановити нове рішення,
яким позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» задовольнити у повному
обсязі. Одночасно на користь
банківської установи належить
стягнути судові витрати в загальній
сумі 351,20грн.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія, -

В
И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Лутугинського районного
суду Луганської області від 17 лютого 2014
року - скасувати, по справі ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитом задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість в сумі 16805грн.01коп. та
судові витрати в сумі 351грн 20коп.

Це рішення апеляційного суду
набирає чинності негайно та може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий:

Судді: