У Х В А Л А

І М Е Н Е М                    У К Р А Ї
Н И

06 червня 2014 р. Справа №6-287/11

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

Головуючої
Черніцької І.М.

за участю секретаря
Круцько О.Б.

з участю
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника ДВС –ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судового
засідання в залі суду цивільну справу
за поданням головного державного
виконавця Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції звернувся до суду
з поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_1, посилаючи на те, що останній має
ряд невиконаних зобов’язань,
покладних на нього судовими рішеннями,
систематично перетинає державний
кордон, що дає підставі вважати, що
боржник ухиляється від виконання
судових рішень.

В судовому засіданні державний
виконавець Дерій О.Р. подання
підтримала, з підстав наведених у
ньому. Крім того, пояснила, що надати
суду для огляду зведене виконавче
провадження не має можливості у
зв’язку з його втратою.

Представник боржника проти
задоволення подання заперечив та
пояснив, що його довіритель злісно не
ухиляється від виконання судових
рішень, навпаки, по мірі можливості
виконує їх, про що свідчить часткове
погашення заборгованості по зведеному
виконавчому провадженні. Заборона на
виїзд за кордон позбавить можливості
його довірителя виїжджати на
заробітки, що є єдиним джерелом його
доходів, оскільки за його
спеціальністю на території України в
нього немає роботи .

Судом встановлено, що 11 липня 2007 року
державним виконавцем Данилевичем А.Б.
винесено ряд постанов про відкриття
виконавчих проваджень з виконання
виконавчих листі Зборівського
районного суду про стягнення з ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_4 119268 грн., в користь
ОСОБА_5 118080 грн., в користь ПАТ
«Укрсиббанк» 217842,31 грн. та судових
наказів про стягнення з боржника в
користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
32923,76 грн., в користь ВАТ «Укртелеком»
495,5 грн.,., в користь КС «Самопоміч» 9319,67
грн. боргу . Вказані виконавчі
провадження об’єднані в одне зведене
виконавче провадження за № 117/09 від
20.07.2007 року

З вищевказаних постанов вбачається, що
боржнику ОСОБА_1 надано строк до 17.07.2011
року для добровільного виконання.

12 липня 2011 року державним виконавцем
Данилевичем А.Б. винесено постанову про
арешт майна боржника ОСОБА_1 та
заборону на здійснення відчуження
будь-якого майна, а також направлено
запити в реєструючі органи, щодо
виявлення майна боржника.

Відповідно до довідки Тернопільського
міського бюро технічної
інвентаризації від 11.08.2011 року станом
на 10 серпня 2011 року ОСОБА_1 не має
зареєстрованого права власності
нерухомого майна в місті Тернопіль.

Транспортні засоби за ОСОБА_1 не
зареєстровані, що стверджується
довідкою, виданою ВДАІ УМВ у
Тернопільській області.

Відповідно до акту державного
виконавця від 26.08.2011 року встановлено,
що виходом державного виконавця по
місцю проживання боржника в м.
Тернопіль, вул. 15 квітня, 8/68
встановлено, що ОСОБА_1 перебуває за
межами України .

Відповідно до листа представника
Кредитної спілки "Самопоміч" від 03.02.2014
року , заборгованість ОСОБА_1 за
судовим наказом Зборівського
районного суду № 2-н-100/09 від 02.09.2009 року
погашена в повному обсязі.

Відповідно до клопотанням АТ "Банк
"Фінанси та Кредит" про закриття
виконавчого провадження та повернення
виконавчого документа стягувачеві
вбачається, що заборгованість ОСОБА_1
за судовим наказом Зборівського
районного суду № 2-н-23 від 09.07.2010
погашена.

З заяви ОСОБА_5 від 24.02.2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 частково
повертає борг та просить не
обмежувати виїзд за кордон боржника,
оскільки в Україні він за своєю
спеціальністю не може знайти роботу, а
гроші заробляє за кордоном.

Згідно листа ПАТ «УКртелеком» від
27.01.2014 року, боржник ОСОБА_1 повністю
оплатив борг згідно судового наказу
Зборівського районного суду від 27.05.20101
року за №2-н-19/2010.

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Зборівського районного
управління юстиції ОСОБА_6 від 2012 року
відкрито виконавче провадження на
виконання виконавчого листа №2-1738
виданого 12.01.2011 року Зборівським
районним судом про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_4 119 269,94 грн.
заборгованості, а постановою
державного виконавця від 13.12.2013 року
даний виконавчий лист повернуто
стягувачу, у зв’язку з відсутністю
майна боржника.

Суд, розглянувши подання, вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
учасників судового розгляду справи,
вважає, що подання не підлягає до
задоволення, виходячи із наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України"
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші не виконані зобов'язання, а також
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника судовим
рішенням є підставою для тимчасових
обмежень у праві виїзду його за кордон
до їх виконання.

Згідно з вимогами ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Крім того, в силу вимог ст. 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 2 «Свобода
пересування» Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, наголошено, що кожен є вільним
залишати будь - яку країну, включно із
своєю власною, й обмеження може бути
встановлено законом в разі крайньої
необхідності в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину й захисту здоров'я
чи моралі, й якщо це виправдано
суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

З вищевказаних вимог закону слідує те,
що застосування тимчасового обмеження
права особи на виїзд за межі України
слід вважати доцільним у випадках, коли
особи ухиляться від виконання
зобов’язання, покладеного на неї
рішенням суду.

Наявність лише самого зобов'язання,
відсутності надходжень в рахунок
погашення заборгованості, чи значного
терміну невиконання зобов'язання, не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України.

Встановлено, що по зведеному
виконавчому провадженні ОСОБА_1 в міру
своєї можливості виконує покладені на
нього зобов’язання та на даний час
частково погасив свої боргові
зобов’язання. Обмеження його у праві
виїзду за кордон позбавить його права
на працевлаштування за кордоном та
отримання доходів.

Таким чином, доводи державного
виконавця зазначені у поданні, не є
достатньою підставою вважати, що
боржник ухиляється від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань.

Відтак, факт ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань відсутній та
представником ДВС не доведений.

Суд зазначає, що обмеження у виїзді
боржника за кордон, котре є винятковим
заходом, на даний час є передчасним.

Крім того, як пояснив державний
виконавець на даний час дане виконавче
провадження втрачено.

Разом з тим, в поданні державним
виконавцем не обґрунтовано, в чому
саме, є крайня необхідність, в
розумінні ст. 2 «Свобода пересування»
Протоколу № 4 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
застосування обмеження виїзду
боржника за кордон, і яким чином це
сприятиме погашенню існуючого боргу.

Суд не приймає до уваги доводи
державного виконавця про ухилення
ОСОБА_1 від виконання виконавчого
листа №1915/14333/2012 від 06.03.2013 року у
виконавчому провадженні №42043573 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь КС
«Самопоміч» боргу за кредитним
договором в сумі 5764,07 грн. та 214,60
судового збору як на підставу
обмеження у праві виїзду за кордон,
оскільки подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України було подане та обґрунтоване в
межах зведеного виконавчого
провадження за №117/09 від 20.07.2011 року.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ»Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов’язання за рішенням.

Державний виконавець не позбавлений
права повторного звернення із поданням
щодо тимчасового обмеження у праві
виїзді за кордон боржника ОСОБА_1 у
процесі здійснення виконавчого
провадження за №117/09 від 20.07.2011 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що в задоволенні подання
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Головуюча-підпис:
ОСОБА_7

Копія вірна

Суддя

І.М.Черніцька

Головуючий суддяОСОБА_7