Справа №490/940/14 23.09.2014 23.09.2014 23.09.2014
Провадження №22-ц/784/2065/14
Провадження № 22-ц/784/2065/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

іменем України

23 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Кудрі
В.М.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

третьої особи - ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача - ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду
м. Миколаєва від 30 січня 2014 року,

за позовом

ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про усунення перешкод
у здійсненні права користування
майном,

зустрічним позовом

ОСОБА_8 до ОСОБА_7, третя особа
товариство з обмеженою
відповідальністю «ЖЕК«Забота» про
припинення дій, та зобов'язання вчинити
певні дії, та

позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи
товариство з обмеженою
відповідальністю «ЖЕК«Забота» (далі -
ТОВ «ЖЕК «Забота»), ОСОБА_8 про
припинення дій, та зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и л а:

В липні 2013 року ОСОБА_7 звернулась
з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про
усунення перешкод у здійсненні права
користування майном.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 30 січня 2014 року
провадження по справі в частині позову
до ОСОБА_6 закрито за правилами п. 2 ст. 205
ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просив ухвалу скасувати, а справу
повернути до того ж суду для
продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі в
частині вимог до ОСОБА_6, суд першої
інстанції виходив з того, що з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав
23 грудня 2013 року апеляційним судом
Миколаївської області ухвалено
рішення, яке набрало законної сили, що
виключає провадження у даній справі.

Однак з таким висновком суду в повній
мірі погодитись не можна.

Як видно з рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 23 грудня 2013
року, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ПП фірма
«Лаурел» відмовлено в задоволенні
позову до ОСОБА_6 про приведення
приміщень самочинно реконструйованої
квартири у попередній стан.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_6
належала квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 166,5 м2, житловою площею 154, 7 м2,
згідно свідоцтва про право власності,
виданого виконкомом Миколаївської
міської ради 4 серпня 2011 року на
підставі рішення № 802 від 22 липня 2011
року замість договорів купівлі-продажу
від 4 грудня 2010 року та 11 березня 2011
року.

6 вересня 2011 року ОСОБА_6 продав 7/100
частини квартири ОСОБА_10

Як видно з технічного паспорту на
вказану квартиру та довідки КП ММБТІ №
2536 від 14 листопада 2011 року, станом на 11
листопада 2011 року ОСОБА_6 провів
реконструкцію цієї квартири, в
результаті чого було самовільно
збудовано житлову надбудову літ. А1-ІІІ
поверх - площа забудови 211,9 м2, у тому
числі улаштовано сходи та підповерх
для розміщення топочної, загальна
площа 182,1 м2, житлова 100,6 м2. В результаті
добудови житлової надбудови літ. А1-ІІІ
поверх та внутрішнього перепланування
квартира № 1 стала п'ятикімнатною,
загальною площею 335,2 м2, житловою площею
243,7 м2.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 13 березня 2013 року визнано
мирову угоду, укладену між ОСОБА_8 та
ОСОБА_6, за умовами якої, в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_6
передав у власність ОСОБА_8 93/100 частини
квартири АДРЕСА_1, а також будівельні
матеріали, з яких було здійснено
будівництво в цьому ж будинку
надбудови літ. А1-3, у тому числі
улаштування сходів та підповерху для
розміщення топочної, загальна площа 182,1
м2, житлова 100,6 м2. Крім того, за ОСОБА_8
визнано право власності на вказані
об'єкти.

Відмовляючи в задоволенні позову до
ОСОБА_6, апеляційний суд виходив з того,
що на момент вирішення спору, власником
реконструйованої квартири був ОСОБА_8,
якого не залучено до справи як
відповідача. Крім того, не був
залучений до справи як відповідач -
власник 7/100 частини зазначеної
квартири - ОСОБА_10 А тому, позов лише до
ОСОБА_6, який вже не був власником
реконструйованої квартири, без
залучення до участі у справі ОСОБА_8 та
ОСОБА_10, задоволенню не підлягає. При
цьому, судом не встановлювались інші
обставини, якими обґрунтовувалися
позовні вимоги, та не перевірялось чи
були порушенні права та інтереси, за
захистом яких позивачі звернулись до
суду.

Отже, вказаний спір, не може вважатись
тотожним з даним позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6, ОСОБА_8 про усунення перешкод у
здійсненні права користування майном.

За таких обставин, суд першої інстанції
помилково закрив провадження у справі
в частині позову до ОСОБА_6 за правилами
п. 2 ст. 205 ЦПК України, а тому ухвала
підлягає скасуванню на підставі ст. 311
ЦПК України з направленням справи в цій
частині до того ж суду для продовження
розгляду.

Керуючись статтями 303, 307, 311, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача - ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Центрального районного суду м.
Миколаєва від 30 січня 2014 року
скасувати, а справу в частині позову
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод
у здійсненні права користування майном
направити до того ж суду для
продовження судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Судді: