Справа № 369/9860/13-ц Головуючий у І
інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/2018/14 Доповідач у 2 інстанції
КулішенкоКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛЕДІ" на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
січня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛЕДІ" про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2010 року ПАТ « Райффайзен Банк
Аваль» звернулось в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Леді» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки, посилаючись на те, що
27.06.2007 року між ВАТ « Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено
генеральну кредитну угоду № 010/06-11/198.

Надано кредит в сумі 200000 доларів США
строком до 26.06.2017 року зі сплатою 12%
річних.

Для забезпечення виконання
зобов'язань, що випливають з умов
кредитного договору № 010/06/-11/197 між ПАТ
« Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
27.06.2007 року укладено договір поруки №
010/06-11/196/1 за умовами якого ОСОБА_3 на
добровільних засадах зобов'язалася
відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2,
та у випадку невиконання останнім
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором, несе солідарну
відповідальність перед позивачем у
тому ж обсязі, що і ОСОБА_2, включаючи
сплату основного боргу за кредитним
договором, нарахованих відсотків за
користування кредитом та штрафних
санкцій.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 27 липня 2007 року
було укладено договір іпотеки між
позивачем і ТОВ «Леді» за умовами якого
в іпотеку ПАТ « Райффайзен банк Аваль»
передане належне ТОВ « Леді» нежиле
приміщення загальною площею 696.9 кв.м.,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
заставна вартість якого визначена
сторонами в сумі 3238000.00 грн.

Позичальник з лютого 2010 року не
виконував належним чином умови
кредитного договору № 010/06-11/197 від
27.06.2007 року в частині своєчасного
повернення кредиту та сплати
нарахованих процентів відповідно до
встановленого графіку. Загальна сума
заборгованості Станом на 20 травня 2010
року за кредитним договором складала
168363.47 доларів США, що в гривневому
еквіваленті по курсу НБУ становить
1334398.35 грн., з яких: за кредитом - 163659.93
доларів США ( 1297119.51 грн.); за процентами -
4494.41 доларів США (35621.35 грн.); пеня за
порушення строків повернення кредиту
-131.21 доларів США ( 1039.93 грн.); пеня за
несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитом - 77.92 доларів США(
617.57 грн.).

Просив стягнути на користь ПАТ «
Райффайзен Банк Аваль» солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за
кредитним договором № 010/06-11/197 від
27.06.2007 року у сумі 235869.46 доларів США, що в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 1885304.59 грн.

У рахунок погашення заборгованості
позивач прохав звернути стягнення на
предмет іпотечного договору,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2783, за
умовами якого в іпотеку передане
належне Товариству з обмеженою
відповідальністю « Леді» нежиле
приміщення загальною площею 696.9 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
заставна вартість якого визначена
сторонами в сумі 3238000.00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
січня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ « Райффайзен
Банк Аваль» солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором № 010/06-11/197 від 27.06.2007 року в
сумі 235869.46 доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ складає
1885304.59 грн.

Звернуто стягнення на предмет
іпотечного договору від 27.06.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2783, за
умовами якого в іпотеку передане
належне Товариству з обмеженою
відповідальністю «Леді» нежиле
приміщення загальною площею 696.9 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
заставна вартість якого визначена
сторонами в сумі 3238000.00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛЕДІ» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати в частині звернення
стягнення на предмет іпотечного
договору від 27 червня 2007 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, що були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено
наступне:

27 червня 2007 року між ВАТ « Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було
укладено генеральну кредитну угоду №
010/06-11/198.

В рамках цієї угоди укладено
кредитний договір № 010/06-11/197 від 27
червня 2007 року про надання ОСОБА_2
кредиту в сумі 200000 доларів США.

Кредит надано строком до 26 червня 2017
року.

Процентна ставка за користування
кредитом складає 12% річних Для
забезпечення виконання зобов'язань, що
випливають з умов кредитного договору
№ 010/06/-11/197 між ПАТ « Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_3 27 червня 2007 року
укладено договір поруки № 010/06-11/196/1 за
умовами якого ОСОБА_3 на добровільних
засадах зобов'язалася відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_2, та у випадку
невиконання останнім взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
несе солідарну відповідальність перед
позивачем у тому ж обсязі, що і ОСОБА_2,
включаючи сплату основного боргу за
кредитним договором, нарахованих
відсотків за користування кредитом та
штрафних санкцій.

27 червня 2007 року між позивачем і
ТОВ «Леді» було укладено іпотечний
договір за умовами якого в іпотеку ПАТ
« Райффайзен банк Аваль» передане
належне ТОВ « Леді» нежиле приміщення
загальною площею 696.9 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
заставна вартість якого визначена
сторонами в сумі 3238000.00 грн.

Відповідно до п.п. 1.1 і 3.1.4
іпотечного договору від 27 червня 2007
року у випадку невиконання зобов'язань
по генеральній кредитній угоді №
010/06-11/198 та укладених в її рамках
кредитних договорів № 010/06-11/196 та №
010/06-11/197 позивач має право звернути
стягнення на передане в іпотеку майно,
у т.ч., якщо кінцевий термін повернення
кредитів не настав.

Внаслідок невиконання
позичальником з лютого 2010 року
належним чином зобов'язань за
кредитним договором утворилась
заборгованість.

Загальна сума заборгованості
станом на 03 грудня 2013 року за кредитним
договором № 010/06-11/197 від 27 червня 2007
року становить 235869.46 доларів США, що в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
станом на 03.12.2013 року складає 1885304.59
грн. з яких: залишок заборгованості за
кредитом - 159767.95 доларів США, що за
курсом НБУ -1277025.22 грн.; прострочені
відсотки - 59459.94 доларів США, що за
курсом НБУ -475263.30 грн.; пеня за кредитом -
9963.47 доларів США, що за курсом НБУ -77240.12
грн.; пеня за відсотками - 6978.10 доларів
США, що за курсом НБУ - 55775.95 грн.

25 березня 2010 року позичальнику було
направлено претензію про дострокове
погашення заборгованості за кредитним
договором № 010/06-11/197. (а.с.30 )

Однак заборгованість погашена так і не
була.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини, позикодавець має право
вимагати повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до ст.1048 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
про іпотеку майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Згідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Судом першої інстанції достовірно
встановлено, що свої зобов'язання
ОСОБА_2.і ОСОБА_3 перед позивачем не
виконували.

Апелянт посилається на те, що суд
фактично здійснив стягнення боргу в
подвійному розмірі.

Разом з тим одночасне заявлення вимог
про стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про звернення
стягнення на предмет іпотеки належної
іпотекодавцю, який не є позичальником
належить позивачеві.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що висновки суду про
задоволення вимог позивача про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості є
вірними та такими, що ґрунтуються на
вимогах закону та обставинах справи.

Однак, відповідно до ст. 39 ЗУ «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Вищезазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає в
повній мірі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛЕДІ" -
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
січня 2014 року в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки скасувати
та ухвалити нове.

Звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме нежиле приміщення загальною
площею 696.9 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві
власності товариству з обмеженою
відповідальністю «Леді» на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 010/06-11/197 від 27.06.2007 року в
розмірі 235869.46 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 1885304.59 грн.м шляхом проведення
прилюдних торгів згідно Закону України
"Про виконавче провадження"
встановивши початкову ціну предмету
іпотеки не нижче заставної вартість
майна, що визначена сторонами в сумі
3238000.00 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: