Провадження №
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
23 вересня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря - Плєхової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ПАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2
про стягнення заборгованості та за
позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги - ОСОБА_2 до ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
ОСОБА_1 про визнання недійсним
іпотечного договору, -
До Малиновського районного суду
м.Одеси звернулося ПАТ «Державний
ощадний банк України» з позовом до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що відповідно
до укладеного кредитного договору №
1592-н від 06.06.2007 року відповідач ОСОБА_1
отримав у ВАТ «Державний ощадний банк
України», правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
кредит в розмірі 53 500,00 дол.США з
терміном остаточного погашення
кредиту не пізніше 06.06.2017р. зі сплатою 14%
річних за користування кредитом та на
умовах, визначених кредитним
З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між позивачем, позичальником та
майновим поручителем ОСОБА_2
нотаріально посвідчений іпотечний
договір, предметом іпотеки за яким є
квартира АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу та третій особі на праві
спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло № 1105, виданого 09.07.1993р. та
зареєстрованого в МБТІ 17.02.1994р. за № 223,
та в реєстрі прав власності на нерухоме
майно за реєстраційним номер 19042300.
У зв'язку з тим, що відповідач належним
чином свої обов'язки не виконує,
виникла заборгованість перед
позивачем, яка станом на 17.12.2012р.
складає 79 135,84 дол.США, з яких: основний
борг по кредиту - 49 485,47 дол.США;
прострочені проценти за користування
кредитом - 21 847,75 дол.США; пеня - 7 802,62
Посилаючись на викладене, після
уточнення позовних вимог, представник
позивача просив стягнути з відповідача
ОСОБА_1 суму заборгованості, яка станом
на 10.06.2014р. складає 96 569,73 дол.США, з яких:
прострочений основний борг по кредиту -
49 485,47 дол.США; прострочені проценти за
користування кредитом - 22 434,55 дол.США;
пеня за прострочений основний борг по
кредиту - 12 218,90 дол.США; пеня за
прострочені проценти за користування
кредитом - 12 430,81 дол.США, крім того
просив стягнути з відповідача судовий
збір в розмірі 3 219,00 грн.
29.04.2013р. до суду звернулася ОСОБА_2 як
третя особа із самостійними вимогами з
позовом до ПАТ «Державний ощадний банк
України», ОСОБА_1 про визнання
недійсним іпотечного договору, в якому,
посилаючись на ст.ст.215, 369 ЦК України,
просила визнати недійсним іпотечний
договір, укладений 06.06.2007р. між ПАТ
«Державний ощадний банк України»
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за номером в реєстрі 657. ОСОБА_2
посилалася на те, що предметом іпотеки
є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, яка
належить їй та ОСОБА_1 на праві спільної
сумісної власності відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
№ 1105, виданого 09.07.1993р. та
зареєстрованого в ОМБТІ 17.02.1994р. за № 223
стор. 138 кн. 57 пр. У своїй позовній заяві
ОСОБА_2 категорично заперечує
підписання нею вказаного іпотечного
договору, також заперечує надання
згоди на розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності. Крім
того, 01.02.2011р. ОСОБА_2 звернулась до
адміністрації Банку з заявою, в якій
надала пояснення про те, що вона
Іпотечний договір не підписувала та
про його існування не знала. У
відповідь було отримано Листа від
02.03.2011р. від Начальника Банку, в якому
зазначено, що Банком прийнято рішення
щодо утримання проведення заходів з
примусового стягнення боргу з
майнового поручителя на період
проведення правоохоронним органами
перевірки, однак про результати
проведеної перевірки ОСОБА_2
повідомлено не було.
Представник ПАТ «Державний ощадний
банк України» в судове засідання не
з'явився, про дату слухання справи
повідомлений, підтримав свої позовні
вимоги за первісним позовом та просив
їх задовольнити, проти задоволення
зустрічного позову заперечував, про що
надав письмову заяву.
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
сповіщений належним чином.
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, про дату
слухання справи сповіщена належним
чином, просила розглядати справу у її
відсутності та відсутності ОСОБА_2,
позовні вимоги підтримала та просила
їх задовольнити, а також просила
стягнути з відповідачів витрати,
здійснені за проведення судової
почеркознавчої експертизи у розмірі
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що первісний позов та позов
третьої особи із самостійними вимогами
підлягають задоволенню.
В судовому засіданні встановлено,
що 06.06.2007р. між ВАТ «Державний ощадний
банк України», правонаступником якого
є ПАТ «Державний ощадний банк України»,
та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
1592-н на суму 53 500,00 дол.США з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 06 червня 2017р. зі сплатою 14%
річних за користування кредитом та на
умовах, визначених кредитним
У забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
06.06.2007р. ПАТ «Державний ощадний банк
України» уклав з позичальником ОСОБА_1
та майновим поручителем ОСОБА_2
нотаріально посвідчений іпотечний
договір, предметом іпотеки за яким є
квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло № 1105, виданого
09.07.1993р. та зареєстрованого в МБТІ
17.02.1994р. за № 223, та в реєстрі прав
власності на нерухоме майно за
реєстраційним номер 19042300.
Згідно заяви на видачу готівки №
278391_001 від 06.06.2007р. вбачається, що
позивач належним чином виконав свої
зобов'язання по кредитному договору та
здійснив відповідачу видачу кредиту
готівкою в сумі 53 500,00 дол.США.
Відповідно до п.1.5 Кредитного
договору ОСОБА_1 зобов'язався
здійснювати погашення кредиту та
сплату процентів за користування ним
щомісячно ануїтет ними платежами в
сумі 831,00 дол.США. Проте в обумовлені
Кредитним договором строки
позичальник своїх зобов'язань по
поверненню кредиту і сплаті процентів
Згідно п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 кредитного
договору позичальник зобов'язався
належним чином виконувати взяті на
себе зобов'язання, у разі порушення
умов цього договору достроково
повернути кредит з одночасною сплатою
процентів за фактичний час
користування кредитними ресурсами та
інших належних до сплати платежів.
Згідно п.п. 3.1.4, 3.1.5 іпотечного договору
від 06.06.2007р. Банк має право у випадку
невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки та за
рахунок предмету іпотеки задовольнити
в повному обсязі свою вимогу, включаючи
сплату основної суми боргу, відсотків,
Відповідно до п.5.1 кредитного договору
позичальник зобов'язується за
порушення взятих на себе зобов'язань по
поверненню основної суми кредиту та
своєчасній сплаті процентів за
користування кредитом сплатити на
користь Банку пеню в розмірі 0,05% від
суми платежу, за кожний день
Як вбачається з розрахунку загальної
заборгованості за кредитним договором
№ 1519-н від 06.06.2007р. та Додатків №1 та №2
до розрахунку станом на 10.06.2014р. виникла
заборгованість перед позивачем, яка
складає 96 569,73 дол.США, з яких:
прострочений основний борг по кредиту -
49 485,47 дол.США; прострочені проценти за
користування кредитом - 22 434,55 дол.США;
пеня за прострочений основний борг по
кредиту - 12 218,90 дол.США; пеня за
прострочені проценти за користування
кредитом - 12 430,81 дол.США.
Суд вважає необхідним стягнути з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
вказану суму заборгованості.
ОСОБА_2 вважає недійсним іпотечний
договір, укладений 06.06.2007р. між нею, ПАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_1 оскільки вказує, що не
підписувала його та не надавала ОСОБА_1
згоду на розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності.
У відповідності до ст. 368, 369 Цивільного
кодексу України спільна власність
двох або більше осіб без визначення
часток кожного з них у праві власності
є спільною сумісною власністю.
Співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. У разі
вчинення одним із співвласників
правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається, що він вчинений за
згодою всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.
Співвласники мають право уповноважити
одного з них на вчинення правочинів
щодо розпорядження спільним майном.
Правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.
З матеріалів справи вбачається, що
предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1.
Вказана квартира відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
№ 1105, виданого 09.07.1993р. та
зареєстрованого в ОМБТІ 17.02.1994р. за № 223
стор. 138 кн. 57 пр. належить ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на праві спільної сумісної
В матеріалах справи відсутня заява
ОСОБА_2 про надання згоди на
розпорядження майном, а саме передачі в
іпотеку квартири АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на спільної сумісної
Крім того, є певні відмінності у
фотокартках паспорту, що посвідчує
особу ОСОБА_2, на підставі якого було
укладено іпотечний договір та
паспорту, який надала ОСОБА_2 у судове
засідання. Вказані паспорти були
видані Малиновським РВ УМВС України в
Одеській області у різний час, а саме
10.08.1998р. та 10.07.2007р.
Згідно до листа від 02.03.2011р. вих. №16/1664,
який виданий ПАТ «Державний ощадний
банк України», вбачається, що ОСОБА_2
зверталася до Банку з заявою від
01.02.2011р. щодо проведення перевірки
обставин надання кредиту позичальнику
ОСОБА_1 та оформлення іпотечного
договору в забезпечення зобов'язань до
кредитного договору № 1592-н від 06.06.2007р.
За результатом перевірки Банком
прийнято рішення щодо звернення до
правоохоронних органів. На період
проведення правоохоронними органами
перевірки повідомлення Банку, прийнято
рішення щодо утримання проведення
заходів з примусового стягнення боргу
з майнового поручителя, однак про
результати проведеної перевірки
ОСОБА_2 та суд повідомлено не було.

В матеріалах справи є ксерокопія заяви
ОСОБА_2 від 05 липня 2007 року про видачу
їй паспорту у зв»язку із втратою.

Як пояснювала в судових засіданнях
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, паспорт
ОСОБА_2 втратила у зв»язку з чим
звернулася до правоохоронних органів
із заявою про видачу їй нового
паспорта.

Ухвалою Малиновського районного суду
м.Одеси від 22 жовтня 2013 року у справі
було призначено судову почеркознавчу
експертизу, на вирішення якої
поставлено питання: чи виконаний
підпис в іпотечному договорі від 06
червня 2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим номером 657 ОСОБА_2 чи іншою
особою.

Відповідно до висновку експерта
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
МВС України в Одеській області № 82п від
03.04.2014р. підпис в іпотечному договорі
від 06 червня 2007 року, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим номером 657 на бланках ВЕО
№ 386111, ВЕО № 386112, виконаний не ОСОБА_2, а
іншою особою з наслідуванням підписів
ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно до ст. 203 ЦК України
визначається, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.1, 3,
4, ст. 203 ЦК України. Пунктом 3 ст. 203 ЦК
України визначено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Крім того, згідно до ч.2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Таким чином,
суд прийшов до висновку про те, що
ОСОБА_2 в правовідносинах з ПАТ
«Державний ощадний банк України» не
перебувала та договору іпотеки не
укладала, зобов'язань ніяких на себе не
брала.

Згідно зі ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). ОСОБА_2
заперечує дійсність договору іпотеки
від 06.06.2007р. про що надала позовну заяву
про визнання договору іпотеки
недійсним, тобто підтверджує факт
недійсності зазначеного договору.
Таким чином у суду є всі підстави
вважати договір іпотеки недійсним та
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позичальник належним чином прийняті на
себе зобов'язання по договору не
виконував, що є порушенням Закону
України «Про банки та банківську
діяльність» та умов кредитного
договору.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України
передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК
України, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Отже, згідно із
частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
кредитного договору та Цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язань або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Ст.629 ЦК України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтвердженні
судові витрати. До позовної заяви ПАТ
«Державний ощадний банк України»
додана квитанція про сплату судового
збору в сумі 3 219,00 грн. 00 коп., який
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_1 на корить позивача.

Третьою особою із самостійними
вимогами ОСОБА_2 сплачено судовий збір
за подачу позову в сумі 114грн.70коп.
(квитанція від 27.04.2013р.), судовий збір в
сумі в сумі 114,70грн. за клопотання про
призначення судової почеркознавчої
експертизи (квитанція від 18.10.2013р.) та
судовий збір за проведення експертизи
в розмірі 900,48 грн., згідно до рахунку №
13 від 11.03.2014р., а всього 1129,88грн. які
підлягають стягненню з ПАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_1 на її
користь, згідно до п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК
України.

За таких підстав суд вважає за
необхідне позов ПАТ «Державний ощадний
банк України» до ОСОБА_1, третя особа -
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та
позов третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
ОСОБА_1 про визнання недійсним
іпотечного договору задовольнити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.203, 207, 215,
368, 369, 525, 526, 530, 549, 624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Позов ПАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2
про стягнення заборгованості
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН
НОМЕР_1) на користь ПАТ «Державний
ощадний банк України» заборгованість
за кредитним договором у сумі 96 569
(дев'ятсот шість тисяч п'ятсот
шістдесят дев'ять) дол.США 73 цента, з
яких: прострочений основний борг по
кредиту - 49 485 (сорок дев'ять тисяч
чотириста вісімдесят п'ять) дол.США 47
центів; прострочені проценти за
користування кредитом - 22 434 (двадцять
дві тисячі чотириста тридцять чотири)
дол.США 55 центів; пеня за прострочений
основний борг по кредиту - 12 218
(дванадцять тисяч двісті вісімнадцять)
дол.США 90 центів; пеня за прострочені
проценти за користування кредитом - 12 430
(дванадцять тисяч чотириста тридцять)
дол.США 81 цент.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН
НОМЕР_1) на користь ПАТ «Державний
ощадний банк України» судовий збір в
сумі 3219 (три тисячі двісті
дев'ятнадцять) грн.

Позов третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги - ОСОБА_2 до ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
ОСОБА_1 про визнання недійсним
іпотечного договору задовольнити.

Визнати іпотечний договір, укладений 06
червня 2007 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за номером в реєстрі 657 - недійсним.

Стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк
України» на користь ОСОБА_2 судові
витрати в сумі 564 (п»ятсот шістдесят
чотири)грн.. 94коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 судові
витрати в сумі 564 (п»ятсот шістдесят
чотири)грн.. 94коп.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення, позивачем - в
загальному порядку.

ГОЛОВУЮЧИЙ
І.А.МАЗУН