АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/1245/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Мочальська В.М. Провадження
№ 22-ц/789/586/14 Доповідач - Загорський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Хоми М. В., Козака І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

за участі представника Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПРИВАТБАНК" - Гнатишак Олега
Володимировича, представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на
рішення Кременецького районного суду
від 31 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПРИВАТБАНК" про визнання
кредитних договорів недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

28.05.2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі Банк) про визнання
кредитних угод № 08/07/395 МК від 20.08.2007
року та №12/07/541 МК від 28.12.2007 року
недійсними. Вказав, що вказаних
кредитних договорів він не підписував,
про їх наявність йому нічого невідомо,
кошти в банку не отримував та погашення
кредитів не здійснював.

Рішенням Кременецького районного
суду від 31.03.2014 року позов задоволено
частково і визнано недійсним кредитний
договір №08/07/395 МК від 20.08.2007 року. В
решті позову відмовлено. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Банк просить
рішення суду змінити і ухвалити нове
про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права.
Вказує, що суд першої інстанції
помилково вважав основним доказом
висновок судової почеркознавчої
експертизи, який не відповідає вимогам
законодавства щодо призначення і
проведення експертиз, а суд не надав
належної правової оцінки висновку
експерта. Зазначає, що суд першої
інстанції залишив поза увагою і не
відобразив в рішенні докази які були
подані представником відповідача -
попередні рішення судів, якими було
встановлено як факт укладення
позивачем оспорюваного договору і факт
часткового погашення ним
заборгованості за договором.

В судовому засіданні представник
банку апеляційну скаргу підтримав і
надав покази аналогічні скарзі та
поданим письмовим поясненням. Вказав,
що згідно розрахунку заборгованості за
договором 08/07/395 МК від 20.08.2007 року в
рахунок погашення заборгованості було
23 оплати боргу на суму - 8383,49 доларів
США, що свідчить про те, що ОСОБА_2
схвалив такий договір, прийняв його
умови і приступив до його виконання.
Зазначив, що висновок експерта не
відповідає вимогам законодавства, не
має переваг перед іншими доказами,
оцінюється за загальними правилами і у
матеріалах справи є ряд інших доказів,
що спростовують заявлені позовні
вимоги - оригінал заяви на переказ
готівки №2 від 13.05.2009 року - 170 доларів
США в рахунок погашення заборгованості
по договору 08/07/395 МК від 20.08.2007 року.
Питання, що ОСОБА_2 не проплачува
договір перед еспертизою не ставилося
і позивачем не спростовано, що заява на
видачу готівки підписана ним.
Позивачем не оспорено його підпис на
договорі застави. Зазначив, що ні
ОСОБА_2 ні поручителі не оскаржували
рішення апеляційного суду про
стягнення з них заборгованості, що в
договорі застави вказано перелік речей
ОСОБА_2

Представник ОСОБА_2 апеляційну
скаргу заперечив і надав покази
аналогічні викладеним в поданому
запереченні. Вказав, що ОСОБА_2 не
підписував спірний договір і договір
не створює ніяких правових наслідків,
оплати в рахунок погашення
заборгованості не проводив. Зазначив,
що в договорі застави вказані речі
позивача, але це не доводить отримання
кредиту.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
експертизою встановлено, що підпис на
кредитному договорі №08/07/395 МК від
20.08.2007 року між Банком та ОСОБА_2 не
ОСОБА_2, а іншої особои.

З рішенням суду першої інстанції
в частині визнання недійсним
кредитного договору №08/07/395 МК від
20.08.2007 року погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що 20.08.2007 року
між Банком і ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № 08/07/395 МК і Банк у рамках
програми мікрокредитування, при
наявності вільних коштів,
зобов'язувався надати кредит у вигляді
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом кредитування - 25000 дол. США на
термін і на умовах, передбачених у
договорі, а позичальник зобов'язувався
повернути кредит, сплатити відсотки у
встановлені терміни та виконати інші
зобов'язання згідно договору в повному
обсязі (а.с. 131-136).

20.08.2007 року у забезпечення
виконання позичальником зобов'язань за
вказаним договором між Банком і ОСОБА_4,
ОСОБА_2 укладено договір поруки - ОСОБА_4
зобов'язалася відповідати перед
кредитором за виконання ОСОБА_2 усіх
його зобов'язань за кредитним
договором. Договір скріплено підписами
сторін (а.с. 137).

28.12.2007 року між позивачем та
відповідачем був також укладений
договір №12/07/541 МК відповідно до якого
банк зобов'язувався надати ОСОБА_2
кредит, шляхом видачі готівки через
касу, у вигляді траншів кредиту,
сукупна величина сальдо по яких не буде
перевищувати 19500 дол. США (а.с. 61-63).

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи від 27.01.2014
року №6050/13 - 22 підписи від імені ОСОБА_2
на кредитному договорі №08/07/395 МК від
20.08.2007 року між Банком та ОСОБА_2,
виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.
Підписи від імені ОСОБА_2 на кредитній
угоді №12/07/541 МК від 28.12.2007 року між
Банком та ОСОБА_2 та в договорі про
видачу траншу №12/07/541 МК від 28.12.2007 року
виконано самим ОСОБА_2

Питання щодо встановлення
виконавців підписів у заявах про
видачу готівки від 28.12.2007 року та від
20.08.2007 року не вирішувалося, з причин
ненадання цих документів на
дослідження.

Підписи від імені ОСОБА_2 на
графіку погашення кредиту, відсотків і
винагороди від 28.12.2007 року (додаток №1
до договору про видачу траншу №12/07/541 МК
від 28.12.2007 року) виконано самим ОСОБА_2

Питання щодо встановлення
виконавця підпису на графіку погашення
кредиту, відсотків і винагороди від
20.08.2007 року не вирішувалося, з причин
ненадання цього документу на
дослідження (а.с.89-92).

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, що кредитний
договір №08/07/395 МК від 20.08.2007 року слід
визнати недійсним бо експертизою
встановлено, що підпис у ньому виконано
не ОСОБА_2

Судом не враховано положення ч.6
ст. 147 ЦПК України, що висновок експерта
для суду не є обов'язковим і оцінюється
судом за правилами, встановленими ст. 212
цього Кодексу.

Суд не надав належної правової
оцінки рішенню Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 10.03.2011 року
по справі за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
до ТзОВ "Українське фінансове
агентство "Версус", ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та
рішенню апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16.01.2012
року у цій же справі і безпідставно
відхилив доводи відповідача, що
позивачем був схвалений спірний
договір, оскільки ним здійснювалися
оплати в рахунок погашення
заборгованості.

Вказаними рішеннями встановлено
факт отримання ОСОБА_2 кредиту - 25000
доларів США за договором 08/07/395 МК від
20.08.2007 року.

Рішення набрали законної сили
(а.с. 23-27).

Суд не звернув і увагу, що на
забезпечення виконання зобов'язань по
кредитному договору № 08/07/395 МК від
20.08.2007 року укладено договір поруки
№08/07/395 МК від 20.08.2007 року за яким ОСОБА_4
солідарно відповідає перед Банком за
невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за договором №08/07/395 МК від 20.08.2007 року
(а.с. 137).

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 10.03.2011 року
стягнуто солідарно заборгованість за
кредитним договором №08/07/395 МК від
20.08.2007 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10.03.2011 року
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16.01.2012
року відхилено (а.с. 23-27).

На забезпечення виконання
зобов'язань по договору № 08/07/395 МК від
20.08.2007 року укладено договір поруки № 67
і ТзОВ "Українське фінансове агентство
"Версус" зобов'язалося відповідати
перед Банком за невиконання ОСОБА_2
своїх зобов'язань за укладеними
кредитними договорами, зокрема і за
договором № 08/07/395 МК від 20.08.2007 року (а.с.
23-25).

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 10.03.2011 року
стягнуто солідарно заборгованість за
кредитним договором №08/07/395 МК від
20.08.2007 року з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТзОВ
"Українське фінансове агентство
"Версус"(а.с 23-25).

Згідно змісту вищенаведеного
рішення представник ТзОВ "Українське
фінансове агентство "Версус" в судовому
засіданні позовні вимоги визнав і
проти задоволення позову не
заперечував, чим підтвердив отримання
кредиту ОСОБА_2 і свої зобов'язання за
договором поруки.

Вказані обставини справи
встановлені судовими рішеннями і у
відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК повторному
доказуванню не підлягають.

Згідно п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
"Про судове рішення у цивільній справі "
встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях - ч. 4 с. 60 ЦПК.

В порушення наведеного
роз'яснення суд першої інстанції
відхиляючи доводи відповідача, що
ОСОБА_2 в період з 20.08.2007 року по 23.09.2009
року справно виконував кредитні
зобов'язання зіслався тільки на те, що в
судовому засіданні не доведено ким
здійснювалася дані проплати і ОСОБА_2
заперечив здійснення таких проплат при
цьому не надавши оцінки доказам у
справі - розрахунку заборгованості по
вказаному договору.

Суд не надав правової оцінки і
договору застави майна №08/07/395 МК від
20.08.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 в
забезпечення виконання зобов'язань за
договором № 08/07/395 МК від 20.08.2007 року
надав в заставу майно згідно опису в п.6
договору (а.с. 113).

Наявність договорів застави
майна і поруки на виконання умов
кредитного договору № 08/07/395 МК від
20.08.2007 року не спростовано і позивачем у
справі ОСОБА_2

Оцінюючи критично заперечення
представника відповідача щодо
недоліків експертизи суд обмежився
тільки тим, що експерт попереджався про
кримінальну відповідальність і не
встановлював наявність чи відсутність
вказаних недоліків у висновку
експерта, не мотивувавши підстав для
відхилення доводів відповідача.

Колегія суддів оцінивши
належність, допустимість,
достовірність наявних в матеріалах
справи доказів, а також достатність і
взаємозв'язок доказів у їх сукупності,
те що висновок експертизи не має для
суду наперед встановленого значення
вважає, що підстав визнавати
оспорюваний кредитний договір
недійсним немає.

Враховуючи, що фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судом
першої інстанції не встановлені,
рішення суду не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Рішення Кременецького районного
суду від 31 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПРИВАТБАНК" про визнання
кредитних договорів недійсними в
частині визнання недійсною кредитної
угоди №08/07/395 МК від 20.08.2007 року
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
цих вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський