У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного
сумісного майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 21 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 23 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом. Зазначала, що
перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому
шлюбі з 12 січня 1991 року по 12 липня 2011
року. За час перебування у шлюбі
сторонами було набуте спільне майно, а
саме: квартира АДРЕСА_1 та автомобіль
«Фіат», 2008 року випуску. Зазначала, що
на даний час вона позбавлена
можливості користування, володіння та
розпорядження спільним майном,
оскільки відповідач унеможливив
отримання нею доступу до вказаного
майна після розірвання шлюбу.
Пропозиції позивача щодо поділу майна
відповідачем відхилені, а тому
позивачка просила визнати за нею право
власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 та автомобіля «Фіат» 2008 року
випуску. Здійснити поділ вказаного
майна шляхом стягнення з відповідача
на користь позивача грошової
компенсації Ѕ частини ринкової
вартості квартири у розмірі 227 095 грн та
Ѕ вартості автомобіля у розмірі 40 000
грн.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 21 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 23 січня
2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Фіат»
державний номерний знак НОМЕР_1.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частину
автомобіля «Фіат» державний номерний
знак НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 та Ѕ частину автомобіля «Фіат»
державний номерний знак НОМЕР_1. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані рішення суду
першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив, із того, що
квартира та автомобіль є спільною
сумісною власністю подружжя та визнав
за кожним із подружжя право на
власності на Ѕ їх частини.

Однак повністю погодитись з такими
висновками неможливо.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6
перебували у зареєстрованому шлюбі з 12
січня 1991 року по 12 липня 2011 року.

13 жовтня 2004 року на підставі договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 придбав
квартиру АДРЕСА_1, право власності на
яку за ним зареєстроване у Київському
міському БТІ 15 жовтня 2004 року.

29 липня 2008 року між відповідачем та ТОВ
«Італмоторс Україна» укладено договір
купівлі-продажу автомобіля «Фіат»,
вартістю 93 750 грн.

За договором дарування, який укладено 25
січня 2013 року, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_7
квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки на час ухвалення рішення
судом першої інстанції - 21 жовтня 2013
року, спірна квартира перебувала у
власності іншої особи, то, без визнання
недійсним правочину, за яким остання її
набула, підстав для визнання права
власності по Ѕ частині квартири за
сторонами у суду не було, оскільки вона
їм не належала.

При вирішенні спору на вказані
обставини справи суди уваги не
звернули та їх не врахували.

Допущені судами при розгляді справи
порушення норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору, тому судові рішення у
частині задоволення позову про
визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права
власності по Ѕ частині квартири за
кожним не відповідають вимогам щодо
законності й обґрунтованості. Таке
відповідно до ст. 338 ЦПК України є
підставою для їх скасування із
передачею справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення
ухвалені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

При цьому, колегія суддів виходить з
положень ст. 335 ЦПК України згідно яких
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

На час ухвалення судом першої
інстанції рішення автомобіль на праві
власності був зареєстрований за ОСОБА_4
Його відчуження ним в подальшому на
законність цього рішення не впливає.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 21 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 23 січня
2014 року у частині задоволення позову
про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по Ѕ
частини квартири скасувати, справу в
цій частині направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

В іншій судові рішення залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук