________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/8572/14-ц
Провадження № 2-о/520/280/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2014 року

Київський районний суд міста Одеси у
складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання - Хіхлуха
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за заявою управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі міста Одеси про встановлення
факту проживання ОСОБА_1 на території
Німеччини,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста
Одеси надійшла заява управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі міста Одеси, якою заявник
просить встановити факт проживання
ОСОБА_1 на території Німеччини.

Заявник обґрунтовує свої вимоги тим, що
у лютому 2010 року ПАТ «Державний Ощадний
банк України» надіслав до управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі міста Одеси (далі - Управління)
списки пенсіонерів, яким виплачується
пенсія за довіреністю через ПАТ
«Державний Ощадний банк України». У
зазначених списках перебувала
пенсіонерка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 01 травня 2010 року по 30 червня 2010 року
пенсія пенсіонером не отримувалася.
Згідно обліків ВСГІРФО ГУ МВС України в
Одеській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
30 жовтня 2002 року отримала паспорт
громадянина України для виїзду на
постійне місце проживання до
Німеччини.

Заявник та заінтересована особа до
судового засідання не з'явились. Від
заявника через канцелярію суду
надійшло клопотання про проведення
судового розгляду за відсутністю
представника Управління.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

У лютому 2010 року ПАТ «Державний Ощадний
банк України» надіслав до Управління
списки пенсіонерів, яким виплачується
пенсія за довіреністю через ПАТ
«Державний Ощадний банк України». У
зазначених списках значилася також
пенсіонерка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З метою з'ясування питання, з яких
причин ОСОБА_1 не отримує пенсію
тривалий час, на її домашню адресу
надіслано три запрошення з'явитися до
Управління (№ 1479 від 05.03.2010 р., № 2081 від
15.03.2010 р. та № 2448 від 26.03.2010 р.), однак
пенсіонерка запрошення не отримала, до
Управління не з'явилась.

З 01 травня 2010 року виплата пенсії
ОСОБА_1 була переведена на поштове
відділення № 121, що підтверджується
протоколом від 23.04.2010 р.

Як вбачається з особового рахунку
ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у період з 01 травня 2010
року по 30 червня 2010 року пенсія
пенсіонером не отримувалася.

18 травня 2010 року Управлінням було
зроблено запит № 3558 до
адресно-довідкового сектора ГУ МВС
України в Одеській області з проханням
повідомити місце реєстрації ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_1.

02 червня 2010 року на адресу Управління
надійшла відповідь від 31.05.2010 року за №
31/30-961, у якій повідомлялось, що згідно
обліків ВСГІРФО ГУМВС України в
Одеській області, гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, 30 жовтня 2002 року отримала
паспорт громадянина України для виїзду
на постійне місце проживання до
Німеччини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України,
суд розглядає справу в порядку
окремого провадження про встановлення
факту, що має юридичне значення.

У ч.1 ст. 256 ЦПК України визначено
перелік справ про встановлення фактів,
що мають юридичне значення.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»
роз'яснено, що наведений у ЦПК перелік
фактів, які встановлюються судом, не є
вичерпним. За наявності умов суд може
встановлювати й інші факти, що мають
юридичне значення.

Крім того, як передбачено ч. 2 ст. 256 ЦПК
України, у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно зі ст. ст. 234, 256 ЦПК України,
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає справи про встановлення
юридичних фактів від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК
України).

Під час розгляду справ окремого
провадження відповідно до положень ч. 1,
2 ст. 235 ЦПК України суд зобов'язаний
роз'яснити особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки, сприяти у
здійсненні та охороні гарантованих
Конституцією і законами України прав,
свобод чи інтересів фізичних або
юридичних осіб, вживати заходів щодо
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи.

З метою з'ясування обставин справи суд
може за власною ініціативою
витребувати необхідні докази.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 159 ЦПК України,
під час розгляду справи повинен
безпосередньо дослідити докази у
справі.

Особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки. (ч. 3 ст. 27 ЦПК
України)

Проте ухилення представника заявника
від участі в справі унеможливлює
виконання судом обов'язку по вжиттю
заходів щодо всебічного, повного і
об'єктивного з'ясування обставин
справи. З наданої заяви та додатків не
вбачається, до якого саме міста
Німеччини виїхала ОСОБА_1 Слід також
зазначити, що підставою для звернення
до суду стала відповідь ВСГІРФО ГУМВС
України в Одеській області від 31.05.2010
року, але жодних доказів щодо
актуальності такої інформації, а також
того, що ОСОБА_1 у продовж останніх
чотирьох років не виїжджала на
постійне місце проживання до іншої
країни, на час розгляду заяви
Управлінням представлено не було.

Також позивач не звернув уваги на те, що
згідно із ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Позивач ставить перед судом вимоги
щодо встановлення факту проживання
фізичної особи на території Німеччини,
тобто території держави.

Територія держави в міжнародному праві
- визначена на основі норм
міжнародного права частина земної
поверхні (суходіл, внутрішні акваторії,
повітряний простір над ними), на які
поширюється виключний суверенітет
цієї держави. Це означає, що певна,
відокремлена від інших земна поверхня,
керується тільки законами певної
держави, яка має виключне право
користуватися цією землею (територією)
на власний розсуд.

До складу території входить власне
простір суші, а також острови й
архіпелаги у відкритому морі, її надра
(до технічно доступної глибини),
континентальний шельф, повітряний
простір над землею і водною територією,
внутрішні і територіальні води (до 12
морських миль). До державної території
прирівнюються території посольств,
морські, річні, повітряні і космічні
кораблі під прапором чи знаком держави,
воєнні кораблі, кабелі та трубопроводи,
прокладені у відкритому морі, що
з'єднують території держав, технічні
споруди на континентальному шельфі або
в надрах відкритого моря, навіть якщо
вони знаходяться у водах або глибоко на
дні виключних морських зон.

З системного аналізу наведених норм
права та понять слідує, що вітчизняними
нормами права не передбачене
встановлення проживання фізичної
особи на території певної держави без
визначення умовної кодифікації місця
знаходження об'єкту її житла.

На підставі викладеного та керуючись ч.
1 ст. 29 ЦК України, ст. ст. 15, 16, 27, 208, 212, 213,
214, 215, 218, 235, 256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені заяви
управління Пенсійного фонду України у
Київському районі міста Одеси про
встановлення факту проживання ОСОБА_1
на території Німеччини.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд міста Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Літвінова І. А.