Справа № 541/1244/14-ц
Провадження № 4-с/541/9/2014
У Х В А Л А

28 травня 2014 року.
Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області в складі :
головуючого - судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миргороді справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця,-

в с т а
н о в и в :

19 травня 2014 року ОСОБА_1
звернулася в суд з цією скаргою на дії
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Миргородського міськрайонного
управління юстиції Горбань Л.А.,
посилаючись на те, що та передчасно
винесла постанову про повернення
виконавчого документу стягувачу у
межах зведеного виконавчого
провадження по примусовому виконанні
судового наказу про стягнення з
боржника - Кредитної спілки „Лубно"
грошових коштів на користь ОСОБА_1.

В судове засідання заявниця не
з'явилася, подавши письмову заяву про
розгляд цієї скарги у її відсутність /
а.с. 14 /.

Державний виконавець Горбань Л.А. / а.с.
15 /, дії якої оскаржуються, подану
скаргу не визнала, просила відмовити у
її задоволенні з посиланням на те, що в
ході здійснення виконавчого
провадження нею було встановлено факт
передбаченої законом заборони щодо
звернення стягнення на майно боржника -
юридичної особи. З огляду на це, з
посиланням на п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України „Про виконавче провадження"
нею і винесено 26 березня 2014 року
оскаржувану постанову про повернення
стягувачу ОСОБА_1 виконавчого
документу.

Заслухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши письмові докази
по справі надані учасниками процесу, та
проаналізувавши їх в сукупності, суд
приходить до висновку про
обгрунтованість поданої скарги та про
необхідність її задоволення з
наступних підстав.

При розгляді скарги судом з'ясовано, що
відповідно до судового наказу,
виданого Миргородським міськрайонним
судом Полтавської області 18 серпня 2009
року, який набрав законної сили, до
стягнення з боржника Кредитної спілки
„Лубно" на користь стягувачки ОСОБА_1
підлягала грошова сума в розмірі 7065
гривень / а.с. 9 /.

Відповідно до ст. 124 ч. 5 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання на всій території України,
а невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Як видно з проаналізованих доказів, цей
наказ було допущено до примусового
виконання, а в подальшому, в грудні 2013
року відповідне виконавче провадження
направлено до ВДВС Миргородського
Миргородського міськрайонного
управління юстиції / а.с. 20 - 21 /.

Оскаржуваною постановою державного
виконавця від 26 березня 2014 року судовий
наказ, виданий Миргородським
міськрайонним судом Полтавської
області 18 серпня 2009 року, повернуто
стяггувачу ОСОБА_1 з посиланням на п. 9 ч.
1 ст. 47 Закону України „Про виконавче
провадження", через те, що майно
боржника у виді офісу за адресою:
АДРЕСА_1 перебуває під арештом
відповідно до постанов прокуратури
Полтавської області та ухвал
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області / а.с. 22, 4 - 5 /.

Згідно до ст. 1 Закону України „Про
виконавче провадження" - виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно - правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Повноваження державного виконавця
щодо реалізації його прав та обов'язків
визначені ст. ст. 6, 11 Закону України
„Про виконавче провадження".
Відповідно до пункту 5 ч. 3 ст. 11
згаданого Закону державний виконавець
у процесі здійснення виконавчого
провадження сам має право накладати
арешт на майно боржника, передавати
таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Як видно з відповіді службової особи
прокуратури Полтавської області на
запит державного виконавця, в ході
розслідування кримінальних справ на
офіс боржника за адресою: АДРЕСА_1
дійсно накладено арешт, проте справа
перебуває на розгляді в суді / а.с. 7, 26 /.
Факт перебування згаданого нерухомого
майна під арештом підтверджується
копією інформаційної довідки з Єдиного
реєстру заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна, виданої 12 лютого 2014
року / а.с. 23 - 24 /.

Як слідує з пояснень державного
виконавця Горбань Л.А., включно до 26
березня 2014 року (дата винесення
оскаржуваної постанови) нею не
встановлено чи завершено відповідний
судовий розгляд відповідного
кримінального провадження та яка
подальша доля арештованого нерухомого
майна за можливим вироком суду,
оскільки з 12 лютого до 26 березня 2014 року
сплинуло 43 дні. Інформаційна довідка з
Єдиного реєстру заборони відчуження
об'єктів нерухомого майна станом на 26
березня 2014 року у розпорядженні
державного виконавця була відсутня, з
огляду на що винесення оскаржуваної
постанови в ході здійснення
виконавчого провадження було вочевидь
передчасним.

Крім того, за переконанням суду, арешти,
накладені ухвалами суду на нерухоме
майно боржника не перешкоджали
державному виконавцю виконати вимоги
пункту 5 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про
виконавче провадження" по зведеному
виконавчому провадженню в інтересах
стягувача ОСОБА_1 з урахуванням
черговості задоволення вимог
стягувачів.

З цих підстав, суд приходить до
переконання про те, що дії державного
виконавця пов'язані з поверненням
виконавчого документу стягувачу є
передчасними та суперечать ст. ст. 6, 11
Закону України „Про виконавче
провадження", а відтак є
неправомірними.

Керуючись ст. ст. 386 - 388 ЦПК України, ст.
ст. 1, 6, 11 Закону України "Про виконавче
провадження", суд ,-

у х в а л и в :

Скаргу стягувача ОСОБА_1 від 12
травня 2014 року задовольнити.

Визнати неправомірною та
скасувати постанову про повернення
виконавчого документу стягувачу
ОСОБА_1 від 26 березня 2014 року, винесену
старшим державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Миргородського міськрайонного
управління юстиції Горбань Л.А..

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
через Миргородський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а заявницею в цей же
термін з дня отримання її копії.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду
Чернюк В.Д.