Справа № 495/5133/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2014 року
м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5133/14-ц
про стягнення аліментів
14.07.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
Так, позивач просить суд:
- стягувати з ОСОБА_2 аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн.
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня пред'явлення позову до
суду і до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року;
- стягувати з ОСОБА_2 аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 грн.
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня пред'явлення позову до
суду і до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року;
- допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
Позивач - ОСОБА_1, в судові засідання
13.08.2014 року та 10.09.2014 року не з'явилася,
але подала до суду заяву, згідно з якою
заявлені позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить їх
задовольнити та справу за розглянути
Відповідач - ОСОБА_2, відзив або
заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не
надав та в судові засідання 13.08.2014 року
та 10.09.2014 року не з'явився без поважних
причин, про причини неявки суд не
повідомив, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судових
Так, ухвала суду та повістка про
призначення слухання справи на 13.08.2014
року та 10.09.2014 року, а також копія
позовної заяви ОСОБА_1 з додатками до
неї були надіслані на адресу ОСОБА_2
(АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах
справи та за якою він зареєстрований.
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
ОСОБА_2 є відповідачем у даній справі.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач в жодне судове засідання не
з'явився, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судових засідань, позивач в
судове засідання не з'явився, але
просив розглянути справу без його
присутності та проти винесення
заочного рішення не заперечував, строк
розгляду справи, відповідно до ст.157
Цивільного процесуального кодексу
України, закінчився і ніхто із сторін
не заявив клопотання про його
подовження, суд вважає за можливе і
необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169,
ч.1 ст.224 Цивільного процесуального
кодексу України, розглянути справу без
участі сторін або їх представників, на
підставі наявних та достатніх для
розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступних
висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
28.02.2003 року між позивачем - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідачем - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, було зареєстровано шлюб
Другим відділом реєстрації актів
громадянського стану Приморського
районного управління юстиції м. Одеси,
про що зроблено відповідний актовий
запис за № 81, що підтверджується
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3
видане 28.02.2003 року.

Від сумісного шлюбу у сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син -
ОСОБА_3, що підтверджується виданим
23.11.2004 року Відділом реєстрації актів
цивільного стану Болградського
районного управління юстиції Одеської
області свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_4, актовий запис за № 184.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін
народився син - ОСОБА_4, що
підтверджується виданим 17.11.2006 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Бердянську Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_5, актовий запис
за № 931.

За твердженням позивача, відповідач не
приймає участі у вихованні та
утриманні дітей, не надає матеріальної
допомоги для їх нормального існування,
не спілкується з дітьми. Фактично діти
перебувають на утриманні лише матері.
Тривалий час відповідач не проживає з
дружиною та дітьми однією родиною,
позивачка одна виховує двох дітей,
однак у такий тяжкий час вона не має
можливості забезпечити їх усім
необхідним.

Позивач зазначає, що діти потребують
постійних витрат на одяг, взуття,
додаткових коштів на лікування та інші
необхідні для життя речі, однак коштів,
які позивачка отримує не вистачає для
нормального існування, заробітної
плати, яку отримує позивачка, ледве
вистачає на сплату комунальних послуг
та купування їжі.

Позивач посилається на те, що
відповідач має задовільний стан
здоров'я, інших неповнолітніх дітей у
нього на утриманні немає і будь-яких
утримань по виконавчим листам з нього
не проводиться.

Зазначені вище обставини і стали
підставою для звернення позивача до
суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року,
ратифікованої Верховною Радою України
27.02.1991 року, кожна дитина має право на
рівень життя, необхідний для її
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку.
Батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов'язок
щодо надання утримання своїм
неповнолітнім дітям, тобто дітям, які
не досягли 18 років. Обов'язок батьків
утримувати своїх дітей виникає з
моменту їх народження та зберігається
до досягнення дітьми повноліття. Такий
обов'язок не припиняється і в тому
випадку, коли діти набувають повну
дієздатність до досягнення ними
повноліття при укладанні шлюбу у
випадку зниження їм шлюбного віку. Лише
після досягнення повноліття діти
втрачають право на утримання.

У випадку невиконання батьками від
обов'язку утримувати неповнолітню
дитину добровільно, аліменти можуть
стягуватися за рішенням суду. При
злісному ухиленні батьків від сплати
аліментів вони підлягають притягненню
до кримінальної відповідальності,
відповідно до ст.164 Кримінального
кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатного
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення (ч.1 ст.182 СК України).

Так, при визначенні розміру аліментів,
що стягуються з батьків на користь
дитини, суд має враховувати стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я
дитини, тим більше коштів на утримання
вона потребує.

При розгляді справи про стягнення
аліментів при визначенні їх розміру,
суд повинен враховувати також стан
здоров'я та загальний матеріальний
стан того з батьків дитини, з якого вони
будуть стягуватися. Свідченням
матеріального становища платника
аліментів, є величина витрат на
утримання особою себе та членів своєї
сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного
кодексу України, мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма однаково застосовується до
всіх платників аліментів, незалежно
від правових підстав їх праці (робота
за трудовим договором, відповідно до
вимог КЗпП, робота за контрактом за
кордоном тощо). Зазначені положення
передбачають мінімальний розмір
аліментів на одну дитину відповідного
віку, у той час як максимальний розмір
аліментів закон не встановлює.
Останній буде визначатися судом у
кожному конкретному випадку,
враховуючи як потреби самої дитини, так
і можливості платника аліментів -
матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України
передбачено, що частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного
кодексу України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Дана норма передбачає можливість
визначення судом в окремих випадках
розміру аліментів на утримання дитини
у твердій грошовій сумі, а не у частці
від заробітку платника аліментів.
Стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі є можливим за наявності певних
обставин, що унеможливлюють сплату
аліментів у частці від заробітку
(доходу), приблизний перелік яких
наводиться у частині 1 даної статті.
Необхідність встановлення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі може
виникнути за наявності у платника
аліментів нерегулярного або мінливого
доходу, або отримання частини доходу в
натурі. У такому випадку стягнення
аліментів на дитину у частці від доходу
її матері або батька може призвести до
істотної різниці у розмірі аліментів,
які отримує дитина щомісяця, що у свою
чергу негативно вплине на забезпечення
дитини. Стягнення аліментів у твердій
грошові сумі дозволяє забезпечити
більшу стабільність щодо утримання
дитини. Також доцільно стягувати
аліменти у твердій грошовій сумі у
випадку отримання платником аліментів
заробітку або доходу повністю в натурі
або в іноземній валюті, що можна
віднести до інших обставин, які мають
істотне значення, відповідно до змісту
ч.1 даної статті.

Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу
України передбачено, що аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
з дня пред'явлення позову.

На вимоги щодо стягнення аліментів у
судовому порядку не поширюється
позовна давність. Позов може бути
пред'явлено у будь-який час, поки існує
право на аліменти. Право на аліменти
виникає у дитини з моменту її
народження. Якщо один із батьків (або
батьки) не виконує свого обов'язку щодо
утримання дитини, до нього може бути
пред'явлено позов про стягнення
аліментів на утримання дитини. У цьому
випадку, заінтересована особа, яка має
право на одержання аліментів на дитину,
вправі вимагати їх виплати у судовому
порядку незалежно від строку, що минув
з моменту виникнення у неї цього права,
а також незалежно від причин, у зв'язку
з якими вона раніше не зверталася до
суду з позовом. Аліменти звичайно
присуджуються на майбутнє. Водночас, як
виняток із загального правила,
відповідно до частини 1 даної статті,
стягнення аліментів відбувається не з
моменту (дня) набрання чинності
рішенням суду, а з моменту (дня)
пред'явлення позову. Причому дане
правило діє незалежно від того,
наскільки багато часу пройшло від того
як було пред'явлено позов до його
задоволення судом.

Згідно із положеннями Закону України
«Про державний бюджет України на 2014
рік» (із змінами та доповненнями), з
01.01.2014 року по 31.12.2014 року прожитковий
мінімум для дітей віком до 6 років
встановлений в розмірі 1 032 грн. (30 % = 309,60
грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років -
1 286 грн. (30 % = 385,80 грн.).

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів є
частково правомірними та
обґрунтованими, а тому підлягають
частковому задоволенню шляхом
стягнення щомісячно з відповідача на
користь позивача аліментів в твердій
грошовій сумі на утримання:

- сина - ОСОБА_3 у розмірі 600 грн., але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня подання позовної заяви
до повноліття дитини;

- сина - ОСОБА_4 у розмірі 600 грн., але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня подання позовної заяви
до повноліття дитини.

Встановлюючи розмір стягнення
аліментів, суд виходить з положень ст.51
Конституції України та ст.180 Сімейного
кодексу України, згідно з якими батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття. Крім того, у відповідності
до ст.ст. 7, 141 Сімейного кодексу України,
жінка та чоловік мають рівні права і
обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі
та сім'ї, мати і батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини,
відповідно обов'язок по утриманню
дитини в рівних частках покладається
на її батьків.

Визначаючи розмір аліментів, згідно з
вимогами ст.182 Сімейного кодексу
України суд враховує: стан здоров'я та
матеріальне становище дітей; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, а також те, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який на
момент прийняття рішення, згідно із ст.7
Законом України «Про державний бюджет
України на 2014 рік», для дітей віком до 6
років встановлений в розмірі 1 032 грн. (30
% = 309,60 грн.), а для дітей віком від 6 до 18
років - 1 286 грн. (30 % = 385,80 грн.)

Доказів того, що ОСОБА_2 спроможний
сплачувати у теперішній час аліменти у
більшій сумі суду надано не було, при
цьому суд зауважує, що такий розмір
стягуваних аліментів є розумним та не
суперечить чинному законодавству,
інтересам позивача, відповідача та їх
неповнолітніх дітей.

В свою чергу, сторони не позбавлені
права звернутись до суду з позовом про
зміну (збільшення/зменшення) розміру
аліментів.

Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного
кодексу України, розмір аліментів,
визначений за рішенням суду, може бути
згодом змінено за рішенням суду за
позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось з них.

У зв'язку з тим, що матеріальне
становище, сімейний стан, а також стан
здоров'я платника аліментів або їх
одержувача можуть протягом часу
наявності аліментного зобов'язання
змінюватися, законом передбачено, що за
позовом якоїсь із цих осіб суд вправі
змінити раніше встановлений розмір
аліментів як в сторону їх зменшення,
так і в сторону їх збільшення.

Крім того, зменшення розміру аліментів
за наявності передбачених законом
причин не виключає можливості взагалі
звільнення від їх сплати.

Якщо розмір аліментів було визначено
за рішенням суду, заінтересована особа
вправі звернутися з позовом до суду про
його збільшення або зменшення. Під
зміною матеріального положення сторін
розуміється як покращення, так і
погіршення майнового положення
платника або одержувача аліментів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
вважає за можливе задовольнити і
вимогу позивача про допущення
негайного виконання рішення у межах
суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно із ст.ст. 79, 88
Цивільного процесуального кодексу
України, з відповідача підлягають
стягненню на користь держави судові
витрати за розгляд позовної заяви.

Керуючись ст.51 Конституції України,
ст.ст. 7, 141, 180, 182-184, 191 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 157, 197, 208, 209,
212-215, 218, 224-228, 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів - задовольнити
частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) аліменти в твердій
грошовій сумі на утримання:

- сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600
(шістсот) гривень, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня подання позовної заяви, а саме з
14.07.2014 року до повноліття ОСОБА_3, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_5 року;

- сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600
(шістсот) гривень, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня подання позовної заяви, а саме з
14.07.2014 року до повноліття ОСОБА_4, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь держави судовий збір
за розгляд позовної заяви в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят)
копійок.

Допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. МишкоСуддя:м