Справа № 352/2666/13-ц
Провадження № 2/352/95/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Хоминець М.М.

з участю секретаря
Гундич Г.В.

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач 31.10.2011 р. звернувся з
позовом до відповідачів ОСОБА_2., ОСОБА_3
про стягнення у солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 178126,29 євро. Після уточнення
позовних вимог 02.06.2014 р. просив стягнути
з відповідачів у солідарному порядку
96527,91 євро, що згідно курсу 16,01 НБУ від
29.05.2014 р. становить 1545411,84 грн. та 158122,47
грн. по комісії та додаткових витратах,
а всього 1703534,31 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2014 р.
заявлений позов у частині вимоги до
відповідача ОСОБА_3 залишено без
розгляду.

Після кінцевого уточнення позову
14.11.2014 р. позивач просив стягнути
заборгованість за кредитним договором
№ 114К від 08.04.2008 р. у розмірі 1703534,31 грн. з
відповідача ОСОБА_2.

Заявлений позов обґрунтовував
тим, що 08.04.2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є позивач, та
відповідачем ОСОБА_2. укладено
кредитний договір № 114К, згідно якого
банк надав відповідачу кредит у сумі
160000 євро на термін до 07.04.2018 р. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 13 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, а
відповідач зобов'язався повернути
кредит, сплатити відсотки за
користування кредитними коштами та
винагороду у строки і в порядку, що
встановлені договором. На забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 08.04.2008 р. між банком та
відповідачем ОСОБА_3 укладено договір
поруки № 114К, згідно якого поручитель
взяв на себе зобов'язання солідарно
відповідати за зобов'язаннями
позичальника. У зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем ОСОБА_2.
зобов'язань за кредитним договором
станом на 29.05.2014 р. утворилась
заборгованість у сумі 96527,91 євро, що
складається з наступного: 43782,98 євро
заборгованості за кредитом, 37043,06 євро
заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 156272,47 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 15701,87 євро пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань по договору, 1850 грн.
додаткових витрат, а всього 1703534,31 грн.
Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2.
вказану суму заборгованості та судові
витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні уточнений позов підтримав і
просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не
визнали і пояснили, що на забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 114К від 08.04.2008 р. між банком,
з одного боку, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з
другого боку, укладено іпотечний
договір, згідно якого вони як
іпотекодавці передали банку в іпотеку
нерухоме майно - крамницю промтоварів
по АДРЕСА_1 загальною площею 121,7 кв.м.
Вартість предмету іпотеки становила
401610 доларів США, що складало більше 2
млн. грн. Сторони узгодили ціну продажу
банком предмету іпотеки не меншу 1920000
грн., про що і ОСОБА_2., і ОСОБА_3 надали
банку відповідні доручення на
розпорядження іпотечним майном.
Позивач у грудні 2011 р. всупереч вимогам
Закону України «Про іпотеку» і
договору іпотеки вчинив дії по зняттю
заборони на відчуження предмету
іпотеки та примусив відповідача до
підписання договору купівлі-продажу
предмету іпотеки від 19.12.2011 р. на суму
398179 грн. 20.12.2011 р. невідома особа внесла
на його розрахунковий рахунок в банку
714455 грн., він особисто не вносив вказану
суму на свій рахунок для погашення
заборгованості за кредитним договором,
оскільки він не отримував на руки
грошей від продажу іпотечного майна.
Після погашення кредитного
зобов'язання позивач протягом трьох
років жодного разу не звертався до
нього з вимогою сплати будь-яких
додаткових платежів. Вважають, що між
позивачем та ОСОБА_2. відсутні будь-які
боргові зобов'язання, тому просили у
позові відмовити. Якщо суд прийде до
висновку про обґрунтованість позову,
відповідач просив з урахуванням
наступних істотних обставин, а саме:
він є учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом
другої групи, хворіє, переніс два
ішемічні інсульти, не працює, має на
утриманні неповнолітнього сина, -
звільнити його від сплати пені та
додаткових витрат.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що уточнений позов
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 08.04.2008 р. між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
позивач, та відповідачем ОСОБА_2.
укладено кредитний договір № 114К,
згідно якого банк надав відповідачу
кредит у сумі 160000 євро на термін до
07.04.2018 р. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 13 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом у дату сплати відсотків
кожного поточного місяця, а у випадку
порушення строків повернення кредиту -
сплачувати 34 % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості, а
відповідач зобов'язався повернути
кредит, сплатити відсотки за
користування кредитними коштами,
винагороду, штрафи, пені та інші
платежі у строки та у порядку, що
встановлені договором (т.1, а.с.8-16).

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 08.04.2008 р. між
банком та ОСОБА_3 укладено договір
поруки № 114К, згідно якого поручитель
взяв на себе зобов'язання солідарно
відповідати за зобов'язаннями
позичальника у тому ж розмірі, що і
останній, включаючи сплату кредиту,
процентів, нарахованих за користування
кредитом, винагород, штрафів, пені та
інших платежів (т.1, а.с.17).

Виконання позичальником зобов'язань за
цим кредитним договором забезпечено
іпотекою відповідно до укладеного між
банком та відповідачем ОСОБА_2. і ОСОБА_3
як співвласниками предмету іпотеки -
іпотекодавцями нотаріально
посвідченого іпотечного договору від
08.04.2008 р., згідно якого предметом
іпотеки є нерухоме майно - крамниця
промтоварів по АДРЕСА_1 загальною
площею 121,7 кв.м, вартість якого
узгоджена сторонами у 1428910,25 грн. згідно
п.12 іпотечного договору (т.1, а.с.201-204).

Судом встановлено, що після звернення
позивача до суду з даним позовом 19.12.2011
р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з дозволу позивача -
іпотекодержателя самостійно продали
предмет іпотеки, а саме належну їм на
праві спільної часткової власності
крамницю промтоварів по АДРЕСА_1
загальною площею 121,7 кв.м згідно
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення від 19.12.2011 р. (т.2, а.с.32).

Після продажу предмету іпотеки
відповідач ОСОБА_2 20.12.2011 р. погасив 60218,50
євро по тілу кредиту, 15057,03 євро по
відсотках, а 05.06.2012 р. ОСОБА_3 самостійно
погасив 35000 євро по тілу кредиту, що
підтверджується наданим позивачем
розрахунком (т.1, а.с.215) та наданою
ОСОБА_3 копією квитанції (т.1, а.с.232),
оригінал якої оглянуто судом.

У відповідності до вимог укладеного
між позивачем та відповідачем ОСОБА_3
додаткового договору № 1 від 08.06.2012 р. до
договору поруки № 114К від 08.04.2008 р. була
визначена відповідальність поручителя
перед кредитором за виконання
обов'язків за кредитним договором у
розмірі 54960 євро (т.1, а.с.233).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_2. зобов'язань за
кредитним договором станом на 29.05.2014 р.
утворилась заборгованість у сумі 96527,91
євро, що складається з наступного: 43782,98
євро заборгованості за кредитом, 37043,06
євро заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 15701,87 євро пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань по договору, 156272,47 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 1850 грн.
додаткових витрат, а всього 1703534,31 грн.
згідно наданого позивачем розрахунку
(т.1, а.с.214-216).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності з вимогами ст.ст. 1050, 1054
ЦК України у разі невиконання
позичальником своїх обов'язків за
кредитним договором щодо забезпечення
повернення кредиту кредитодавець має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення кредиту та
сплати відсотків.

Суд вважає, що сторона відповідача,
заперечуючи позов, посилалась на
неправдиві обставини, що не
відповідають дійсності. При цьому суд
враховує, що відповідач спочатку
наполягав на тому, що банк самостійно
реалізував предмет іпотеки лише
приблизно за 800000 грн., змінивши в
односторонньому порядку договір
іпотеки та реалізувавши предмет
іпотеки за ціною, що у декілька разів
менша за його дійсну вартість. Після
того, як позивач надав суду копію
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення та згоду дружини
відповідача на продаж набутого в шлюбі
нерухомого майна, що підтверджують
факт самостійного продажу
відповідачем предмету іпотеки,
останній стверджував про те, що банк
примусив його до підписання договору
купівлі-продажу від 19.12.2011 р., що він
20.12.2011 р. не вносив коштів на свій
рахунок для погашення заборгованості
за кредитним договором.

Таким, що не відповідає дійсності, є
також посилання сторони відповідача на
те, що банк протягом трьох років після
реалізації іпотечного майна жодного
разу не звертався до нього з вимогою
сплати будь-яких додаткових платежів, з
огляду на те, що позивач звернувся в суд
з даним позовом ще у кінці жовтня 2011 р.,
тобто до реалізації іпотечного майна.

Встановлена судом обставина щодо
самостійного продажу відповідачем
предмету іпотеки згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 19.12.2011 р.,
який відповідачем у судовому порядку
не оспорювався, спростовує посилання
сторони відповідача на надання ОСОБА_2.
і ОСОБА_3 доручень банку на
розпорядження іпотечним майном, згідно
якого було узгоджено ціну продажу
банком предмету іпотеки не меншу 1920000
грн. (т.2, а.с.35-36), та інші заперечення
сторони відповідача.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З урахуванням наступних обставин, які
мають істотне значення та
підтверджуються наданими відповідачем
ОСОБА_2. документами (т.2, а.с.6-14, 51), а
саме: він є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії;
інвалідом другої групи; хворіє
протягом останніх 15 років після
перебування у зоні ліквідації аварії
на ЧАЕС, у 2009 р. та 2010 р. переніс два
ішемічні інсульти; не працює, має на
утриманні неповнолітнього сина;
враховуючи встановлені у судовому
засіданні обставини щодо погашення
кредиту, - суд вважає за можливе
зменшити розмір пені, загальна сума
якої складає 15701,87 євро, до 5000 грн.

Заявлена позивачем сума додаткових
витрат у 1850 грн. не підлягає до
стягнення у зв'язку з відсутністю
будь-якого документального
підтвердження таких витрат позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку
про часткове задоволення заявленого
позову.

З відповідача слід стягнути на користь
позивача 80826,04 євро, що складається з
наступного: 43782,98 євро заборгованості
за кредитом, 37043,06 євро заборгованості
по відсотках за користування кредитом,
що згідно курсу 16,01 НБУ від 29.05.2014 р. (т.1,
а.с.217) становить 1294024,90 грн., 156272,47 грн.
заборгованості по комісії, 5000 грн. пені,
а всього 1455297,37 грн.

З відповідача слід стягнути на користь
позивача судові витрати у розмірі у
сумі 1820 грн., що складаються з 1700 грн.
сплаченого державного мита і 120 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 526, 549, 551 ч.3, 1049, 1050, 1054 ЦК України,
керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд
-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», рахунок № 0000, МФО
305299, , 1455297 (один мільйон
чотириста п'ятдесят п'ять тисяч двісті
дев'яносто сім) грн. 37 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», рахунок № 0001, МФО
305299, , 1820 (одну тисячу
вісімсот двадцять) грн. судових витрат.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд.

Головуюча

М.М.Хоминець