Справа № 363/1649/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,при
секретарі Бариш А.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління Державного
казначейства у Вишгородському районі,
Державної казначейської служби
України та Прокуратури Вишгородського
району Київської області про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на те, що його
незаконно притягнуто до кримінальної
відповідальності, як обвинуваченого, в
зв'язку з постановленням 13 травня 2013
року Вишгородським районним судом
Київської області щодо нього
виправдувального вироку, внаслідок
чого йому завдано моральну та
матеріальну шкоду, на відшкодування
якої він просить стягнути з Управління
Державного казначейства у
Вишгородському районі Київської
області 250 000 грн. та 72 349 грн. відповідно.

Позивач в суді позов підтримав з
викладених в ньому підстав. Зазначив,
що через притягнення до кримінальної
відповідальності він був змушений
змінити звичний спосіб життя, не зміг
здійснити сезонні фермерські роботи у
господарстві в Миколаївській області,
зазнав у зв'язку цим матеріальних
витрат, зазнав несприятливі душевні
страждання безпосередньо із самого
незаконного перебування під слідством
та судом, від чого постраждав його
авторитет чесної, порядної людини, яка
відома в районі завдяки поширеній
культурно-спортивній діяльності.

Відповідач представник Прокуратури
Вишгородського району Київської
області проти позову заперечила,
вважала його необґрунтованим. Оскільки
позивач, будучи на підписі про невиїзд,
під час досудового слідства та суду, в
передбаченому Законом порядку, за
дозволом на виїзд за межі
Вишгородського району не звертався.
Факт завдання матеріальної та
моральної шкоди вважала недоведеним.

Представник Управління Державної
казначейської служби у Вишгородському
районі Київської області також
заперечила проти позову і підстав для
відповідальності казначейської служби
не вбачала.

Представник Державної казначейської
служби України, будучи повідомленим
про розгляд справи, в судове засідання
не з'явився.

Оскільки суд позбавлений можливості
відкласти розгляд справи, на підставі
ст. 169 ЦПК України, в межах строку
встановленого ст. 157 ЦПК України, дану
справу слід розглянути на підставі
наявних доказів у загальному порядку.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Встановлено, що постановою від 03 квітня
2012 року щодо ОСОБА_3 порушено
кримінальну справу за ч. 2 ст. 382 КК
України за умисне невиконання
службовою особою рішення суду.

За наслідками розгляду пред'явленого
обвинувачення 13 травня 2013 року
Вишгородським районним судом
Київської області щодо позивача
постановлено виправдувальний вирок за
відсутності в його діях складу злочину,
який 04 липня 2013 року набрав законної
сили.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України
державою в повному обсязі
відшкодовується шкода завдана
фізичній особі внаслідок її
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під
вартою, незаконного затримання,
незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
досудового слідства, прокуратури або
суду.

Право на відшкодування шкоди,
завданої фізичній особі незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури або суду, виникає
в разі постановлення судом
виправдувального вироку.

Зазначена норма кореспондується
з вимогами статей 1 і 2 Закону України
„Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду" (далі
Закону).

В таких випадках відповідно до ст.
3 Закону відшкодуванню підлягає в тому
числі й заподіяна моральна шкода, під
якою згідно ст. 4 Закону визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Відшкодування моральної шкоди
проводиться також у разі, коли
незаконні дії органів, дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Таким чином, при розслідуванні
даної кримінальної справи позивача
незаконно притягнуто до кримінальної
відповідальності.

За таких обставин у позивача виникло
право на відшкодування завданої
моральної шкоди відповідно до ст. 1176 ЦК
України та вимог Закону.

Враховує суд і те, що за змістом
вимог ст. 13 Закону розмір відшкодування
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом в усякому разі не
може бути меншим одного мінімального
розміру заробітної плати за кожен
місяць перебування під слідством чи
судом, і визначається у межах
встановлених цивільним
законодавством.

При вирішені справи суд звертає
увагу також і на Положення про
застування згаданого Закону
затвердженого наказом Міністерства
юстиції, Генеральної прокуратури та
Міністерства фінансів України від 4
березня 1996 року № 6/5/3/41.

За змістом Закону та даного Положення
відшкодування моральної шкоди
громадянинові із зазначених підстав
здійснюється Державною Казначейською
службою України за рахунок коштів
державного бюджету України.

Відтак позивач незаконно перебував під
слідством і судом протягом 458 днів.

За цей час позивач був змушений
приймати участь у обов'язкових для
нього слідчих діях, вживати заходів для
свого захисту від незаконного
обвинувачення, виконувати
процесуальні обов'язки підозрюваного,
обвинуваченого, підсудного, що
безумовно призвело до душевних
страждань і несприятливих моральних
переживань для особи.

При цьому негативна інформація про
притягнення позивача до кримінальної
відповідальності безумовно особливо
вразила його, як відому в районі людину
в культурно-спортивному осередку, яка
займає суспільно значиме становище.

Крім того за цей час позивач, як
безпосередній учасник фермерського
господарства «Ір-На» , доклав
додаткових зусиль для організації
сільськогосподарських робіт, які
зазвичай він виконував в інших умовах,
що підтверджується змістом договору
від 07 квітня 2012 року між фермерськими
господарствами «Ір-На» та «Алекс».

Дані обставини підтверджуються:

- довідкою-характеристикою №46 від
23 квітня 2012 року;

- випискою з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 06
грудня 2011 року;

- свідоцтвом про державну
реєстрацію юридичної особи від 16 січня
2008 року;

- державним актом про право
постійного користування землею в с.
Очеретня, Кривоозерського району,
Миколаївської області;

- договором від 07 квітня 2012 року.

Зазначені обставини істотно вплинули
на життя позивача і безумовно
потребують додаткових зусиль для
організації свого життя, відновлення
нормальних життєвих зв'язків і планів,
відносин з оточуючими людьми.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
зважає на підстави і обставини, що
обґрунтовані позивачем у судовому
засіданні, зокрема з огляду на
перенесені ним страждання у зв'язку з
незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності,
погіршення репутації, характер,
ступінь і тривалість цих негативних
наслідків, вимушених змін у життєвих
планах, а також засади розумності і
справедливості, на підставі чого
визнає доведеним розмір відшкодування
частково від заявленої суми.

Разом з тим посилання позивача на
публікації в місцевих газетах, як
заподіяння моральної шкоди, втрату
авторитету, суд до уваги не приймає,
оскільки зі змісту наданих публікацій
не можна дійти висновку, що їх
здійснено у зв'язку з притягненням
позивача до кримінальної
відповідальності.

Що стосується доводів позивача про
завдану йому матеріальну шкоду, яка
полягає у витратах на діяльність
фермерського господарства «Ір-На» (з 03
квітня 2012 року по 12 грудня 2013
року),зокрема на оранку та культивацію
земель, оплату витрат на паливно
мастильні матеріали і заробітну плату
за виконану роботу, то в суді не
доведено, що ці витрати є збитками
позивача, які виникли безпосередньо
внаслідок притягнення особи до
кримінальної відповідальності.

Відтак в цій частині позову слід
відмовити за недоведеністю та
необґрунтованістю.

В той же час підстав для стягнення
коштів з Управління Державної
казначейської служби у Вишгородському
районі Київської області в суді не
встановлено, що на вимогах Закону не
ґрунтується.

Згідно правових норм викладених вище
відшкодування в цій справі слід
здійснити з відповідних видатків
Державного бюджету України.

Таким чином позов підлягає частковому
задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити
частково.

Стягнути з видатків Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності, 25 000
(двадцять п'ять тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя