Номер провадження: 22-ц/785/5483/14
Головуючий у першій інстанції Чебан Н.
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Дрішлюк А.І., Процик М.В.,

за участю секретаря - Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 08 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

17.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
перебував у шлюбі з відповідачкою, який
згодом було розірвано, та від якого
сторони мають двох дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З
сином ОСОБА_4 у нього склалися добрі
відносини, вони розуміють один одного,
при вирішенні проблем син постійно
радиться із позивачем. ОСОБА_4
самостійно виявив бажання проживати
разом із батьком після розірвання
шлюбу. У зв'язку з тим, що відповідачка
не бажає вирішити питання щодо
визначення місця проживання ОСОБА_4
мирним шляхом, позивач просив суд
визначити місце проживання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_2

Позивач у судовому засіданні свої
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
просила суд відмовити ОСОБА_2 у
визначенні місця проживання її сина
разом із батьком.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 08 квітня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
про визначення місця проживання сина
ОСОБА_4 з батьком, суд першої інстанції
виходив із принципу 6 Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959року та дійшов
висновку про те, що позивач не надав
доказів того, що проживання дитини з
батьком буде відповідати інтересам
ОСОБА_4.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 02
травня 2004року, який рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 15.01.2014року було розірвано. Позивач
ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 є
батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
відповідними свідоцтвами про
народження.

Згідно характеристики директора ТОВ
« Миколаївка», вбачається що ОСОБА_2
працює на підприємстві трактористом, з
липня 2013 року має регулярний дохід,
добросовісно виконує покладені на
нього завдання (а.с.6-7).

Згідно наданих секретарем
Миколаївської сільської ради та
директора НВК характеристик
вбачається, що ОСОБА_3 працює вчителем
Миколаївського навчально- виховного
комплексу з 2010року, має регулярний
дохід, вона як мати, приділяє належну
увагу навчанню та званню своїх дітей:
контролює виконання ними домашнього
завдання, цікавиться їхнім шкільним
життям, відвідує як класні, так і
загальношкільні батьківські збори та
різні виховні заходи (а.с.23,70-72). Згідно
довідок наданих «Загальноосвітньою
школою І-III ступенів міжшкільного
навчально-виробничого комбінату»
Миколаївського навчально-виховного
комплексу, за період навчання ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 у навчально-виховному
комплексі Миколаївського НВК, батько
дітей- ОСОБА_2 не завжди цікавився
шкільним життям своїх дітей, лише один
раз відвідав батьківські збори сина,
лише один раз відвідав перший урок
доньки - 1 вересня 2012 року (а.с.24-25).

Згідно рішення комісії з питань
захисту прав та інтересів дитини
Білгород-Дністровської районній
державній адміністрації про
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
комісія з питань захисту прав та
інтересів дитини вирішила визначити
місце проживання малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 біля матері ОСОБА_3, за
адресою: АДРЕСА_1,
Білгород-Дністровського району
Одеської області, оскільки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2, однак проживає разом із своїми
батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_7, співмешканкою ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_8 та сином співмешканки
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9 До того ж, до
Миколаївської сільської ради було
звернення про прояв насильства та
вчинення неправомірних дій зі сторони
ОСОБА_2 до своєї колишньої дружини
ОСОБА_3 На підставі таких дій на даний
час сім'я ОСОБА_3. поставлена на облік як
сім'я, яка опинилась в складних
життєвих обставинах з причин
запобігання скоєння насильства.
Відповідно до акту обстеження, умови
проживання ОСОБА_2 задовільні, є окрема
кімната для дитини, але бабуся
повідомила, що сім'я ОСОБА_2 проживає
тимчасово за даною адресою (а.с.44-45). В
той же час, ОСОБА_3, мати дитини, щодо
якої вирішується спір, живе в
особистому будинку та відповідно до
акту обстеження матеріально-побутових
умов проживання, санітарний стан
приміщення відповідає нормі (а.с.27).

Згідно протоколу засідання ради
опіки та піклування при Миколаївській
сільській ради від 07 травня 2014року
вбачається, що орган опіки та
піклування вирішив надати пораду
батькам знайти спільну мову між собою
відносно місця проживання їх спільного
сина та надання можливості спілкування
дитини з обома батьками в першу чергу
керуючить правами та інтересами
дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Статтею 160 СК України встановлено, що
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини береться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Як роз;яснив Пленум Верховного Суду
України в п.24 постанови від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», вирішуючи спори між
батьками, які проживають окремо, про те,
з ким із них і хто саме з дітей
залишається, суд, грунтуючись на
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинен
постановити рішення, яке відповідало б
інтересам неповнолітніх. При цьому суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до пункту 6 Декларації
прав дитини, затвердженої Генеральною
асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,
визначено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку його особи
потребує любові і розуміння. Малолітня
дитина не повинна, окрім тих випадків,
коли є виняткові обставини, бути
розлученою зі своєю матір'ю.

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2
про визначення місця проживання сина
ОСОБА_4 з ним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
про те, що син ОСОБА_4 уникає
спілкування з матір;ю, виявив бажання
проживати з батьком, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки мати
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, в сім;ї проживають двоє дітей і
в їх інтересах повинна бути зроблена
можливість щоб вони проживали в одній
сім;ї, спілкувались між собою,
підтримували між собою родині дружні
відносини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 08 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко
Судді

А.І.Дрішлюк

М.В.Процик