АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Сербіна Н.Г.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського
районного суду м. Києва від 24 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Українського інтернет-порталу
«Цензор.Нет», третя особа: член
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, ОСОБА_3, про
спростування недостовірної
інформації, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Українського
інтернет-порталу «Цензор.Нет» про
спростування недостовірної інформації
було визнано неподаною і повернуто
позивачу.

16 липня 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу на вказану ухвалу, у якій,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просив її
скасувати та відкрити провадження у
справі. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт вказав, що позивач не
зобов'язаний вказувати яким шляхом
необхідно спростовувати недостовірну
інформацію та наводити текст
спростування. Також апелянт зазначив,
що суд першої інстанції не повернув
йому позовної заяви з усіма додатками
відповідно до ст. 121 ЦПК України.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_4
апеляційну скаргу підтримала і просила
її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

21 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, Українського
інтернет-порталу «Цензор.Нет», у якому
просив визнати недостовірною
інформацію, що розміщена на сторінці
ОСОБА_2 у соціальній мережі «Фейсбук»
за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме
наступну інформацію: «ОСОБА_1 сказал: Мы
знаем, сколько времени требует
согласование в комиссии, но проекты в
Украине нам надо профинансировать как
можно быстрей, а у нас нет двух-трех
месяцев на раскачку. Поэтому для
ускорення вопроса предлагаю
следующее...". Взял лист бумаги и молча
написал на нем цифру 100 000», зобов'язати
ОСОБА_2 спростувати недостовірну
інформацію, що розміщена на сторінці у
соціальній мережі «Фейсбук» за
зазначеним посиланням протягом одного
тижня з моменту набрання законної сили
рішенням суду, визнати недостовірною
інформацію, що розміщена на сайті
українського інтернет-порталу
«Цензор.Нет» за адресою: https://censor.net.ua, а
саме наступну інформацію: «ОСОБА_1
сказал: Мы знаем, сколько времени
требует согласование в комиссии,
нопроекты в Украине нам надо
профинансировать как можно быстрей, а у
нас нет двух-трех месяцев на раскачку.
Поэтому для ускорення вопроса
предлагаю следующее...". Взял лист
бумаги и молча написал на нем цифру 100
000», зобов'язати український
інтернет-портал «Цензор.Нет»
спростувати недостовірну інформацію,
що розміщена на вказаному сайті
протягом одного тижня з моменту
набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 05 червня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 залишено без руху та
надано строк на усунення недоліків - 3
дні з моменту отримання її копії
позивачем. Постановляючи вказану
ухвалу суд першої інстанції виходив з
того, що вона не містить поштового
індексу та номерів засобів зв'язку
відповідачів, якщо такі відомі, місце
проживання ОСОБА_2 зазначено - АДРЕСА_1,
однак відповідно до відомостей
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
України в м. Києві останній
зареєстрованим за вказаною адресою не
значиться, не містить посилання на
докази, що підтверджують поширення
інформації відповідачами, а також не
зазначено способу захисту, в який
позивач бажає захистити своє порушене
право.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 16
червня 2014 року.

19 червня 2014 року ОСОБА_1 на виконання
вимог зазначеної ухвали подав позовну
заяву в новій редакції.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач не виконав вимоги ухвали про
залишення позову без руху у повному
обсязі, а саме не зазначив, яким шляхом
слід спростувати недостовірну
інформацію і текст спростування.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.

На підставі п.14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 року
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи"
передбачає, що при вирішенні питання
про відкриття провадження у справі
судам слід звертати увагу на
відповідність позовної заяви (заяви)
вимогам статті 119 ЦПК України. Така
заява має містити, зокрема, відомості
про те, в який спосіб була поширена
інформація, що порушує особисті
немайнові права позивача (заявника),
яка саме інформація поширена
відповідачем (відповідачами), із
зазначенням часу, способу й осіб, яким
гака інформація повідомлена, інші
обставини, які мають юридичне значення,
посилання на докази. що підтверджують
кожну з таких обставин, а також
зазначення способу захисту, в який
позивач бажає захистити своє порушене
право.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних і юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимогі
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, у
позовній заяві, поданій до суду 21
травня 2014 року, ОСОБА_1 зазначив спосіб,
в якій він бажав захистити своє
порушене право, - шляхом зобов'язання
ОСОБА_2 та український інтернет-портал
«Цензор.Нет» спростувати недостовірну
інформацію протягом одного тижня з
моменту набрання законної сили
рішенням суду. Таку ж вимогу ОСОБА_1
зазначив у позовній заяві, поданій на
виконання ухвали Подільського
районного суду м. Києва від 05 червня 2014
року.

З огляду на викладене, у суду першої
інстанції не було підстав вважати, що
позивач не вказав у позовній заяві
спосіб захисту, в який він бажає
захистити своє порушене право, та
залишення у зв'язку із цим позовної
заяви без руху, а надалі - визнання її
неподаною і повернення.

Незазначення ОСОБА_1 у позовній заяві
яким шляхом він бажає спростувати
поширену про нього інформацію та
тексту спростування , на думку колегії
суддів, не може бути підставою для
залишення позову без руху, оскільки
позивач просив захистити його порушене
право шляхом зобов'язання відповідачів
спростувати недостовірну інформацію.

Отже, ухвала Подільського районного
суду м. Києва від 24 червня 2014 року не
може вважатися такою, що постановлена з
додержанням вимог закону, а тому
підлягає скасуванню з направленням
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 4 ч. 2 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року - скасувати
та передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді