Справа № 265/3414/14-ц
Провадження № 2-о/265/91/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

народних засідателів - Уколової І.К.
Кузнєцової Г.Г.,

при секретарі - Тушкановій Л.В.,

за участю прокурора - Тесленко Т.Ю.

розглянувши у відкритому виїзному
судовому засіданні в приміщенні
міської лікарні № 7 міста Маріуполя
справу за заявою Комунальної
лікувально-профілактичної установи
«Міська психіатрична лікарня № 7» про
примусову госпіталізацію у
психіатричну лікарню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2014 року до суду надійшла заява
Комунальної лікувально-профілактичної
установи «Міська психіатрична лікарня
№ 7» про примусову госпіталізацію
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якого було
виявлено ознаки, що свідчать про
необхідність його примусової
госпіталізації до лікарського закладу.

У ході виїзного судового засідання,
представник КЛПУ «Міська психіатрична
лікарня № 7», Світличний П.Є., що діє на
підставі доручення, підтримав доводи
заяви та пояснив суду, що 27 травня 2014
року приблизно о 09-00 годині за
направленням дільничного лікаря
психіатра до диспансерного відділення
було госпіталізовано ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу відмови від їжі.
Хворого було негайно оглянуто комісією
лікарів. Як стало відомо, ОСОБА_1 вперше
проходив лікування у 1998 році, коли йому
було виставлено діагноз: розлад
особистості по афективному типу. В
подальшому двічі проходив лікування у
2012 році з діагнозом шизоафективний
розлад. Після чого проходив курс
реабілітаційних заходів на денному
стаціонарі, підтримуюче лікування
практично не приймав. Більше 6 років не
працював, проживав з матір'ю у
Володарському районі. Протягом
останнього часу став вкрай не
товариським, практично не виходив на
вулицю, не пускав до своєї кімнати.
Повторював що не хоче жити, не хотів щоб
його хтось чіпав. Відмову від їжі не як
не пояснював, контакт формальний,
малопродуктивний. Мислення аморфне,
паралогічне. Комісія лікарів прийшла
до висновку, що ОСОБА_1 виявляє ознаки
захворювання у формі шизофренії
параноїчної епізодичної з наростаючим
ефектом, до стану свого здоров'я
безкритичен, та не може самостійно
надати згоду на лікування. Самостійно
не може задовольняти свої основні
життєві потреби на рівні, який би
забезпечував життєдіяльність, у
зв'язку з чим потребує примусової
госпіталізації до психіатричної
лікарні.

Законний представник хворого, ОСОБА_3,
пояснила суду, що вона матір хворого
ОСОБА_1 Приводом звернення до лікарні
стало те, що він відмовився від їжі та
два тижня пив лише воду, говорив що не
хоче жити. Два роки тому проходив
лікування у психіатричній лікарні.
Шість років ні де не працював. Крім
того, негативно вплинула на психічний
стан здоров'я її сина смерть батька, а
також те, що від нього пішла дружина.
Просила суд задовольнити заяву та
примусово госпіталізувати її сина
ОСОБА_1 до міської психіатричної
лікарні, оскільки згоду на лікування
він не дає.

Особа, у відношенні якої вирішується
питання про примусову госпіталізацію
ОСОБА_1 не розуміє необхідність
лікування у міській лікарні, не вважає
себе хворим, скарг, адекватних стану не
пред'являє.

Суд, заслухавши пояснення представника
заявника, законного представника
хворого, думку прокурора, який вважає,
що хворого необхідно примусово
госпіталізувати, дослідивши матеріали
справи, вважає, що заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з комісійного огляду
хворого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проведеного комісією лікарів у складі:
завідуючого відділенням № 1 ОСОБА_4, в.о.
завідуючого відділенням № 7
Світличного П.Є. завідуючого ДС
Шепелевського Б.А., хворий ОСОБА_1
виявляє ознаки психічного розладу у
вигляді шизоафективного розладу.
Критика до стану здоров'я відсутня.
Контакт формальний, малопродуктивний.
Хворий ОСОБА_1 не може самостійно
задовольняти свої життєві потреби, при
не наданні медичної допомоги може
створювати реальну загрозу для себе та
оточуючих.

Судом встановлено, що в стані
психічного здоров'я ОСОБА_1 виявляються
ознаки психічного розладу, що
внаслідок стану хворого свідчить про
необхідність його примусової
госпіталізації до лікарні, що
підтверджується комісійним оглядом
хворого.

Відповідно ст. 14 Закону України „Про
психіатричну допомогу" особа, яка
страждає на психічний розлад, може бути
госпіталізована до психіатричного
закладу без її усвідомленої згоди або
без згоди її законного представника,
якщо її обстеження або лікування
можливі лише в стаціонарних умовах, та
при встановленні в особі тяжкого
психічного розладу, внаслідок чого
вона вчиняє чи виявляє реальні наміри
вчинити дії, що являють собою
безпосередню небезпеку для неї чи
оточуючих або неспроможна самостійно
задовольнити свої основні життєві
потреби на рівні, який забезпечує її
життєдіяльність.

Таким чином суд приходить до висновку
про наявність достатніх підстав для
госпіталізації до психіатричного
закладу хворого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ст. 14 Закону України „Про
психіатричну допомогу", керуючись ст.
ст. 279-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунальної
лікувально-профілактичної установи
«Міська психіатрична лікарня № 7»
міста Маріуполя про примусову
госпіталізацію ОСОБА_1 - задовольнити.

Госпіталізувати примусово ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, для стаціонарного
лікування в Маріупольській міській
лікарні № 7 Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду шляхом її
подання до Апеляційного суду Донецької
області через Орджонікідзевський
районний суд м. Маріуполя.

Суддя
Мельник І. Г.

Народні засідателі
Уколова І.К.

Кузнєцова Г.Г.