Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Дзержинський
районний суд м.Харкова у складі:

головуючого
Аркатової К.В.,

секретаря
Подосокорської А.О.,

за участю адвоката
ОСОБА_1

позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника позивача
ОСОБА_4,

відповідача
ОСОБА_5,

третьої особи
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору дарування,

Установив:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з
позовом, у якому просять визнати
недійсним договір дарування, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 27.09.2007 року,
реєстровий № 4609.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим,
що вони ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_3,
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Дана
квартира належить позивачам на праві
приватної власності, а саме ОСОБА_2 - 1/3
частина, ОСОБА_3 - 2/3 частини. ОСОБА_3
останні десять років стала гірше себе
почувати через хронічний алкоголізм,
який супроводжується порушенням
нервової системи. Хвороба проявляється
у залежності від спиртних напоїв,
втраті пам'яті, порушенні координації
руху, не освідомленні того, що
відбувається. Вказана хвороба
почалася ще з 1987 року, ОСОБА_3 надавали
групу інвалідності безстроково, проте
останнім часом остання не проходила
медичну комісію для підтвердження
групи інвалідності. ОСОБА_3 декілька
разів проходила стаціонарне лікування
у психіатричній клінічній лікарні № 15
та перебуває на обліку у невропатолога
в міській лікарні № 8. Враховуючи дії
матері ОСОБА_2 вирішив переоформити на
себе особовий рахунок для оплати
комунальних послуг. 22.11.2013 року у
Комунальному підприємстві «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
дізнався про те, що 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3, остання
подарувала ОСОБА_5 ОСОБА_3 стверджує, що
не укладала договору дарування у 2007
році. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 раніше
спілкувалися, їх відносини
ґрунтувалися на спільному вживанні
алкогольних напоїв. На їх думку, в
даному випадку ОСОБА_3 не мала
волевиявлення, спрямованого на
дарування частини квартири, вона не
усвідомлювала значення своїх дій і
навіть не знала про вчинення
оспорюваного договору. Крім того, 24.06.2014
року у 18 відділенні судово -
психіатричної експертизи «Харківської
обласної клінічної психіатричної
лікарні № 3» проведено комісійну
судово - психіатричну експертизу,
згідно з даним якої ОСОБА_3 з 1971 року
перебуває під наглядом психіатра з
приводу дебільності, а з 1977 року є
інвалідом ІІІ групи. За час нагляду за
хворою діагностовано низький інтелект,
конкретність мислення, неможливість
абстракції, убогість словника та
емоційно - вольові порушення. У 2000 році
встановлено діагноз - олігофренія,
дебільність, астенічний синдром.
Вважають, що ОСОБА_5, яка знала про стан
здоров'я ОСОБА_3 організувала дарування
2/3 частини спірної квартири. У зв'язку з
викладеним вони звернулися до суду за
захистом своїх прав з дійсним позовом.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, їх представник ОСОБА_4
підтримали позовні вимоги та просили
їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не
визнала, заперечувала проти їх
задоволення, вважаючи їх
необґрунтованими та безпідставними,
зазначивши при цьому наступне. З
позивачкою ОСОБА_3 вона знайома з 1994 - 1995
року, син останньої ОСОБА_2 завжди
ображав мати, принижував та
застосовував фізичну силу. Після
чергового побиття ОСОБА_3 сином,
остання запропонувала подарувати
належну частину квартири. Вона визвала
таксі та вони разом зі ОСОБА_3 поїхали
до нотаріуса, при цьому позивачка
усвідомлювала значення своїх дій,
алкогольні напої не вживала. Син
позивачки проживав окремо від матері,
матеріально їй не допомагав.

Третя особа приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала,
заперечувала проти їх задоволення,
посилаючись на те, що договір дарування
частини квартири від 27.09.2007 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
вчинений згідно волевиявлення сторін,
з наданням всіх необхідних документів
і з дотриманням всіх вимог та положень
діючого, на момент вчинення
нотаріальної дії, законодавства.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачам на
праві приватної власності, ОСОБА_2 - 1/3
частина на підставі договору купівлі -
продажу від 24.03.2004 року, ОСОБА_3 - 2/3
частини (1/3 частина на підставі
договору купівлі - продажу від 24.03.2004
року, 1/3 частина на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
22.01.2007 року). Також, позивачі
зареєстровані у спірній квартирі.

11.09.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
укладений договір дарування частини
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий № 4609, відповідно до якого
ОСОБА_3 передала у власність в якості
дару, а ОСОБА_5 прийняла у власність у
якості дару належні ОСОБА_3 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1. При цьому згідно п.7
зазначеного договору дарування ОСОБА_3
має право довічного проживання в
вищевказаній квартирі.

Відповідно до статті 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно статті 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Посилання позивачів, як на підставу
недійсності договору дарування, про те,
що ОСОБА_3 на час вчинення правочину не
усвідомлювала значення своїх дій і не
знала про вчинення оспорюваного
договору спростовуються зібраними у
справі доказами, а саме.

Так, представником позивача надано акт
судово - психіатричного експерта № 563
від 24.06.2014 року, призначений ухвалою
іншого суду, відповідно до якого ОСОБА_3
потребує в проведенні стаціонарної
судово - психіатричної експертизи. При
дійсному амбулаторному обстеженні
психічний стан ОСОБА_3 неоднозначний.
Висновків про недієздатність ОСОБА_3
зазначений акт судово - психіатричного
експерта не містить. Крім того,
психіатричне дослідження ОСОБА_3
проведено 24.06.2014 року, а договір
дарування укладений 11.09.2007 року,
відомостей про те, що на час укладення
спірного договору дарування позивачка
страждала будь - яким психічним
захворюванням матеріали справи не
містять.

Посилання позивачів на перебування в
провадженні Дзержинського районного
суду міста Харкова заяви про визнання
ОСОБА_3 недієздатною не може бути
прийнято до уваги, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи, така
заява надійшла до суду лише у 2014 році,
справа по суті не розглянута, тобто
факт недієздатності ОСОБА_3 не
встановлений судом.

Доказів про те, що ОСОБА_3 зловживає
алкогольним напоями, перебуває на
обліку у нарколога та психіатра суду не
надано.

Враховуючи напружені стосунки, що
склалися між ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_2,
що підтверджується рішенням суду від
03.09.2007 року про стягнення зі ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
у розмірі 100 грн. щомісячно,
повідомленням ОСОБА_3 у судовому
засіданні про те, що ініціатором
звернення до суду з дійсними позовом до
суду є ОСОБА_2, відсутністю доказів про
те, що на час укладення договору
дарування від 11.09.2007 року ОСОБА_3 не
усвідомлювала значення своїх дій, суд
прийшов до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Крім того, позивачі на протязі всього
розгляду даної справи просили визнати
недійсним договір дарування, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 27.09.2007 року,
реєстровий № 4609, хоча надана
нотаріусом належним чином посвідчена
копія договору дарування частини
квартири свідчить про його укладення
11.09.2007 року.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212- 215 ЦПК
України, ст.ст.203,717 ЦК України,суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від
27.09.2007 року, реєстровий № 4609 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Харківської області через
Дзержинський районний суд м.Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, починаючи з 23.09.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий