УХВАЛА

іменем україни

28 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Фастівського
міжрайонного прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Головного управління Держкомзему в
Київській області, Державного
підприємства «Фастівське лісове
господарство» до Київської обласної
державної адміністрації, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
розпорядження Київської обласної
державної адміністрації та виданих
державних актів на право власності на
земельні ділянки недійсними та
зобов'язання повернути земельні
ділянки за касаційною скаргою
заступника прокурора Київської
області на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 5 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 3 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року Фастівський
міжрайонний прокурор Київської
області звернувся до суду з указаним
вище позовом, посилаючись на те, що в
порушення положень Земельного кодексу
України та Лісового кодексу України,
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації», Київська обласна
державна адміністрація, прийнявши
розпорядження від 25 червня 2009 року № 508,
вийшла за межі наданих їй законом
повноважень, вилучила з постійного
користування ДП «Фастівське лісове
господарство» земельні ділянки
лісогосподарського призначення,
змінила цільове призначення даних
земельних ділянок та передала у
приватну власність фізичним особам -
відповідачам у справі. Просив визнати
недійсними державні акти на право
власності на земельні ділянки, видані
відповідачам, витребувати на користь
держави спірні земельні ділянки.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 5
березня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 3 червня 2013 року, у
задоволенні позову Фастівського
міжрайонного прокурора відмовлено.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив із того, що
розпорядження Київська обласна
державна адміністрація прийняла на
виконання рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 3 березня 2009 року щодо припинення
права постійного користування ДП
«Фастівське лісове господарство»
земельною ділянкою лісового фонду
площею 0,36 га в межах Скригалівської
сільської ради Фастівського району
Київської області та переведення
зазначеної земельної ділянки із земель
лісогосподарського призначення до
категорії земель
сільськогосподарського призначення,
тому встановлені цим рішенням
обставини визнав за преюдиційні та
поклав в основу ухваленого рішення й
дійшов висновку про те, що інтереси
держави при передачі у власність
відповідачів указаних земельних
ділянок не порушені.

Проте повністю погодитись із такими
висновками судів не можна, оскільки
суди дійшли їх з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Відповідно до ст. 14 Конституції України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується, це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Підстави та порядок безоплатного
набуття права власності на земля із
земель державної та комунальної
власності громадянами були чітко
передбачені ст. ст. 116, 118, 121, 122, 149, 151, 184,
186 Земельного кодексу України (в
редакціях, чинних на момент виникнення
спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЗК України,
припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 ЗК України,
власник земельної ділянки на підставі
заяви землекористувача приймає
рішення про припинення права
користування земельною ділянкою про що
повідомляє органи державної
реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЗК України, земельні
ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЗК України,
вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Судом встановлено, що 25 червня 2009 року
Київська обласна державна
адміністрація на виконання рішення
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 13 березня 2009 року
прийняла розпорядження № 508
про затвердження проекту землеустрою
щодо припинення права постійного
користування земельною лісовою
ділянкою площею 0,36 га ДП
«Фастівське лісове господарство», в
межах Скригалівської сільської ради
Фастівського району Київської області,
переведення зазначеної земельної
ділянки із земель лісогосподарського
призначення до категорії земель
сільськогосподарського призначення.
На підставі цього розпорядження
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 отримали
державні акти на право власності на
земельну ділянку розміром 0,12 га кожна,
які знаходяться в межах Скригалівської
сільської ради Фастівського району
Київської області.

Обставини, встановлені указаним
судовим рішенням, на думку суду,
свідчать про те, що спірними земельними
ділянками на законних підставах
розпорядилась Київська обласна
державна адміністрація.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ЗК України, зміна
цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Згідно з ч. 4 ст. 20 ЗК України, зміна
цільового призначення земель, зайнятих
лісами, провадиться з урахуванням
висновків органів виконавчої влади з
питань охорони навколишнього
природного середовища та лісового
господарства.

Відповідно до пп. а, в ч. 1 ст. 21 ЗК
України, порушення порядку
встановлення та зміни цільового
призначення земель є підставою для
визнання недійсними рішень органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам та відмови в
державній реєстрації земельних
ділянок або визнання реєстрації
недійсною.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
посилався на те, що вказані спірні
земельні ділянки на підставі державних
актів про право постійного
користування земельною ділянкою № 003019
від 15 липня 2004 року та № 002018
від 13 лютого 2006 року, які зареєстровані
у встановленому законом порядку ДП
«Фастівське лісове господарство» було
постійним користувачем спірних
земельних ділянок, призначених для
ведення лісового господарства. Разом з
цим, розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 10 квітня 2008 року № 610-р «Про
деякі питання розпорядження
земельними лісовими ділянками», яке
набрало чинності з 5 травня 2008 року та є
чинним, з метою недопущення фактів
порушення інтересів держави і
суспільства під час відчуження та
зміни цільового призначення земельних
ділянок Мінприроди, Мінагрополітики,
Міноборони, Держкомлісгоспу та
Держкомзему до законодавчого
врегулювання питань запобігання
зловживання у цій сфері зобов'язано
зупинити прийняття рішень про надання
згоди на вилучення ділянок, їх передачу
у власність та оренду зі зміною
цільового призначення, а також
відкликання раніше надану згоду на
вилучення у разі, коли органами
виконавчої влади чи органами місцевого
самоврядування не прийнято рішення або
за результатами перевірки встановлено,
що такі рішення прийняті з порушенням
вимог закону. При цьому звертав увагу
на те, що на момент розроблення
відповідного проекту, це розпорядження
Кабінету Міністрів України вже набрало
чинності.

У порушення вимог ст. ст. 214, 215, 316 ЦПК
України суди на вказані доводи
прокурора взагалі не звернули уваги; не
з'ясували, чи приймалось в
установленому законом порядку рішення
про вилучення спірних земельних
ділянок з земель ДП «Фастівське лісове
господарство», не перевірили доводів
прокурора про те, що відповідачам
надавався дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо припинення права
постійного користування земельною
площею 0,36 га ДП «Фастівське лісове
господарство», а не дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки у власність
відповідачів, і будь-яка інша технічна
документація щодо відведення спірної
земельної ділянки у власність
відповідачів не розроблялася.

При цьому, суди визнаючи зазначене вище
рішення районного суду преюдиційним,
не звернули уваги на те, що за
апеляційними скаргами прокурора це
рішення постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 червня 2010 року змінено і лише
зобов'язано Київську обласну державну
адміністрацію розглянути питання про
затвердження вищезазначеного проекту
землеустрою, а в решті позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Таким чином, оскільки на момент
розроблення відповідного проекту
землеустрою та його подачі громадянами
на затвердження до Київської обласної
державної адміністрації вже набрало
чинності розпорядження Кабінету
Міністрів України від 10 квітня 2008 року
№ 610-р, листами Київської обласної
державної адміністрації від 23 червня
2008 року №№ 35.3357.2, 33.3358.2,
35.3359.2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено у затвердженні проекту
землеустрою, розробленого ТОВ «Евентус
Україна», щодо припинення права
постійного користування ДП
«Фастівське лісове господарство»
земельною ділянкою площею 0,36 га та
переведення зазначеної земельної
ділянки із земель лісогосподарського
призначення до категорії земель
сільськогосподарського призначення, а
також наданні дозволів останнім на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання державних
актів на право власності на земельні
ділянки по 0,12 га кожному для ведення
садівництва із вищевказаної земельної
ділянки загальною площею 0,36 га, ні суд
першої інстанції, ні апеляційний суд не
дотримався встановленого ст. 212 ЦПК
України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи аналізує і
оцінює докази як кожен окремо, так і в
їх сукупності, у взаємозв'язку, в
єдності і протиріччі, і ця оцінка
повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області задовольнити
частково.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 5
березня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 3
червня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко