Справа № /222/1002/14-ц
Провадження № 2/222/435/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
Володарський районний суд Донецької
області в складі:

Головуючого судді
Подліпенця Є.О.,

при секретарі
Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Володарське цивільну справу за
позовом Центральної районної лікарні
Володарського району та Володарської
селищної ради Володарського району
Донецької області до ОСОБА_2 про
зобов'язання звільнити самовільно
зайняте службове житло та надання до
нього доступу ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з
даним позовом вказуючи, що на балансі у
Володарської селищної ради
Володарського району Донецької
області знаходиться житловий будинок
АДРЕСА_1. Рішенням виконкому Ради
квартира НОМЕР_1 даного будинку була
включена до числа службових приміщень
та передана Центральній районній
лікарні Володарського району. В 2013 році
виникла необхідність забезпечити
житлом лікаря - інтерна, який за
характером своєї трудової діяльності
має потребу у службовому житлі та має
бажання заселитися в зазначену
квартиру. Проте потрапити для огляду в
дану квартиру не представилося
можливим, оскільки відповідач, який не
є працівником лікарні самовільно
зайняв дане житло, змінив замок у
вхідній двері та повідомив, що його
дочці з зятем ніде жити і вони вирішили
самовільно відремонтувати квартиру та
вселитися до неї, оскільки там ніхто не
мешкає. На неодноразові вимоги
звільнити квартиру та дати доступ до
неї, відповідач не реагує, оскільки
нікого туди не пускає і ключа від
вхідних дверей не дає. Прийняті заходи
бажаного результату не дали. Просять
зобов'язати відповідача ОСОБА_2
звільнити самовільно зайняте службове
житло, розташоване за адресою АДРЕСА_1.
Володарського району Донецької
області, і надати можливість вільного
доступу позивачам до даного службового
житла.

Представник позивача Центральної
районної лікарні Володарського району
- Волошина В.М. в судовому
засіданні позовну заяву по
вищезазначеним підставам підтримала у
повному обсязі та наполягала на її
задоволенні. Також суду пояснила, що
квартира АДРЕСА_1 є службовим житлом,
оскільки була передана лікарні
Володарською селищною радою. Дана
квартира тривалий час заселена не була,
оскільки в цьому не було необхідності.
Проте, на даний час в зазначену
квартиру виявив бажання вселитися
лікар - інтерн, який має потребу у житлі
і лікарня має намір його забезпечити
службовим житлом. Однак в зазначену
квартиру вони не мають можливості
потрапити, навіть для її огляду,
оскільки відповідач ОСОБА_2, який
мешкає по сусідству і не є працівником
лікарні нікого в квартиру не пускає,
самовільно її зайняв та замінив замок
від вхідних дверей. Йому надсилався
лист про необхідність надання доступу
до квартири та проводилася бесіда з
дільничним інспектором, проте
зазначені заходи ніякого результату не
дали. Відповідач продовжує чинити
перешкоди у доступі до житла та не
бажає його звільняти.

В судовому засіданні представник
позивача Володарської селищної ради
Володарського району Донецької
області - Гуц М.А. позовну заяву по
вищезазначеним підставам підтримала у
повному обсязі та наполягала на її
задоволенні. Також суду пояснила, що
квартира АДРЕСА_1 є комунальною
власністю та знаходиться на балансі
Ради. Проте дана квартира була передана
Центральної районної лікарні
Володарського району як службове
житло. Однак відповідач ОСОБА_2 не маючи
ніяких прав на зазначену квартиру
самовільно її зайняв, замінив замок на
вхідній двері та не надає до неї
доступу. На неодноразові до нього
звернення звільнити квартиру та дати
до неї доступ відповідач не реагує та
продовжує чинити перешкоди у
користуванні та розпорядженні
службовим житлом чим порушує права
власника житла.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнав у повному
обсязі та заперечував проти його
задоволення. В обґрунтування своїх
заперечень суду пояснив, що а ні
позивачам, а ні йому спірна квартира
документально не належить, проте дана
квартира межує з його місцем
проживання, т.б. з його квартирою.
Спірна квартира не придатна для
проживання, за нею багато років ніхто
не стежить, ремонтні роботи не
проводить. Із - за непридатного стану в
квартирі з'явилася пліснява, яка могла
розповсюдитися і на сусідню квартиру,
т.б. на його житло. В зв'язку з чим він
разом зі свома дітьми зробив деякі
ремонтні роботи вивів грибок,
підшпоклював стіни, стелю. Коли він
робив у своєму житлі ремонт, то спірну
квартиру він використав, як клодову та
помістив туди на тимчасове зберігання
меблі в зв'язку з чим поставив у вхідні
двері замок, щоб меблі не вкрали.
Вважає позовні вимоги пред'явлені до
нього необґрунтованими та
безпідставними, оскільки він квартиру
не займає, в неї не проживає, на даний
час його речей в неї немає, а тому немає
підстав її звільняти. Щодо вимоги про
надання доступу до житла вважає, що він
не чинить ніяких перешкод у доступі,
т.я. він хоча і ставив замок у вхідні
двері і в цьому йому допомагав зять, але
ключ від замка у нього на даний час
відсутній, т.я. він його передав зятю. В
позові просив відмовити у повному
обсязі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, письмові
докази, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1, знаходиться на
балансі Володарської селищної ради
Володарського району Донецької
області та з 2002 року передана як
службове житло Центральній районній
лікарні Володарського району, що
підтверджується матеріалами справи.

Згідно заяви Центральної
районної лікарні Володарського району
№ 160 від 23.06.2014 року до
Володарського РВ УМВС України лікарня
просить прийняти міри до ОСОБА_2 та
ОСОБА_6, які самовільно зайняли
квартиру АДРЕСА_1 та відмовляються її
звільнити.

Згідно відповіді Володарського РВ
ГУМВС України № 4707 від 03.07.2014 року на
ім'я Центральної районної лікарні
Володарського району райвідділ на
заяву лікарні від 23.06.2014 року
повідомляє, що в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_6
ознак правопорушень та злочинів не
вбачається.

Згідно заяви селищної ради
Володарського району Донецької
області № 426 від 17.06.2014 року до
Володарського РВ ГУМВС України селищна
рада просить розібратися по факту
самозахвату ОСОБА_2 та ОСОБА_6, квартири
АДРЕСА_1, яка є службовим приміщенням
Центральної районної лікарні
Володарського району і надати
можливість вільного доступу останній
до зазначеного житла.

Згідно відповіді Володарського РВ
ГУМВС України № 4706 від 03.07.2014 року на
ім'я Володарської селищної ради
Володарського району Донецької
області райвідділ на заяву ради від
19.06.2014 року повідомляє, що в діях ОСОБА_7
та ОСОБА_6 ознак правопорушень та
злочинів не вбачається.

Як вбачається із змісту позовних
вимог позивачі звертаються до суду з
двома самостійними вимогами, а саме
про звільнення самовільно зайнятого
службового житла, та надання
можливості вільного доступу до нього.

Згідно правового змісту ст.ст. 316,
317, 319, 321 ЦК України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб,
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

У відповідності до ст. 387 ЦК
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Позивачами в обґрунтування
позовної вимоги про звільнення
самовільно зайнятого службового житла
не надано жодних доказів, що відповідач
ОСОБА_2 будь яким чином зайняв квартиру
АДРЕСА_1, посилився в неї, або в неї
знаходяться його речі, тим паче, що
відповідачем дані обставини не
визнаються у повному обсязі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу визначені
способи захисту цивільних прав та
інтересів судом.

На підставі викладеного,
розглядаючи справу в межах заявлених
позовних вимог, суд вважає, що вимога
позивачів про звільнення самовільно
зайнятого службового житла
задоволенню не підлягає, оскільки
позивачами не доведено, що їх права
якимось чином порушені відповідачем, а
тому вони не підлягають судовому
захисту, в зв'язку з чим їх позовні
вимоги в частині звільнення
самовільно зайнятого службового житла
задоволенню не підлягають, а тому в
задоволенні позову в цій частині слід
відмовити.

Проте, згідно ст. 391 зазначеного
Кодексу власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Як вбачається з пояснень
відповідача ним визнається факт, що він
замінив замок у вхідній двері спірної
квартири, а ключ у нього відсутній, що
робить неможливим надання доступу до
квартири позивачам.

Згідно правового змісту ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, про що також зазначено у
ч.3 ст. 10 цього Кодексу.

У відповідності ч.1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином враховуючи, що
стороною відповідача, під час судового
слідства було визнано, що саме він за
допомогою свого зятя замінив замок у
двері спірної квартири для того, щоб
зберегти від крадіжки належні йому
меблі, які він тимчасово помістив туди
на зберігання, а ключі від замка на
даний час у нього відсутні, суд вважає,
що саме його діями позивачам
спричинено перешкоду у здійсненні ними
своїх законних прав щодо користування
та розпорядження нерухомим майном, а
тому їх права порушені та підлягають
судовому захисту, а позов в цій частині
задоволенню.

Крім цього, враховуючи, що
позивачі звернулися до суду з двома
самостійними вимогами немайнового
характеру, сплата судового збору при
зверненні до суду по яким складає по
243,60 грн. за кожну, та фактично сплатили
судовий збір тільки за одну вимогу в
розмірі 243,60 грн. а позов задоволено
частково, суд на підставі ст. 88 ЦПК
України вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь держави суму
судового збору в розмірі 243,60
грн. за вимогу позивачів, яку було
задоволено, і по якій ними при
зверненні до суду суму судового збору
сплачено не було.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 88, 209,
212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16,
316, 319, 321, 327, 379, 383, 386, 387, 391 ЦК України,
ст.ст. 4, 118, 121, ЖК Української РСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Центральної районної
лікарні Володарського району та
Володарської селищної ради
Володарського району Донецької
області до ОСОБА_2 про зобов'язання
звільнити самовільно зайняте службове
житло та надання до нього доступу
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди у здійсненні Центральною
районною лікарнею Володарського
району та Володарською селищною радою
Володарського району Донецької
області права користування та
розпорядження службовим житлом:
квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання
вільного доступу до даного службового
житла.

В решті частини позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Володарський районний суд
Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Володарський
районний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області через Володарський
районний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Є.О. Подліпенець.