АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
м.
Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого : Винту Ю. М.

Суддів : Заводян К.І., Лисака І.Н.

При секретарі : Ковальчук Н.О.

За участю : представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника
відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Перша
Чернівецька державна нотаріальна
контора про визнання заповіту
недійсним та нікчемним за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 27 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою про визнання заповіту,
посилаючись на наступне.

25 травня 1993 року її тітка ОСОБА_5 склала
заповіт, яким заповіла їй спадкове
майно у вигляді двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року позивачка подала заяву про
прийняття спадщини.

Пізніше, як було з'ясовано 10 грудня 2010
року в Першій Чернівецькій державній

нотаріальній конторі на ім'я ОСОБА_4 був
складений заповіт від імені померлої
ОСОБА_5 на вказану квартиру.

Вважала, що даний заповіт є нікчемним
та недійсним, оскільки ОСОБА_5 не мала
наміру складати заповіт на користь
відповідачки та фактично не
підписувала його. Вказувала, що ОСОБА_4
постійно впливала на ОСОБА_5 домоглася
скласти сфальсифікований.

Просила суд визнати заповіт від 10
грудня 2010 року, складений від імені
ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 та посвідчений
нотаріусом Першої Чернівецької
державної нотаріальної контори,
недійсним.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 27 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 27 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції дав неправильну оцінку
зібраним доказам, зробив висновки, які
не відповідають обставинам справи,
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи, колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

________________________________________________________________________
_________

№22ц-794/651/14 р.
Головуючий у 1
інстанції: Войтун О.Б.

Категорія : 37

Доповідач: Винту Ю.М.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції з'ясував у повному об'ємі
обставини справи та вірно застосував
норми матеріального та процесуального
права до правовідносин, що склалися.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України,
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

Так, згідно ч.2 ст.215 ЦК України,
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Саме з цих
підстав вимога про визнання заповіту
нікчемним задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
травня 1993 року ОСОБА_5 склала на їм'я
своєї племінниці ОСОБА_1 заповіт.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5
позивачка подала заяву про прийняття
спадкового майна у вигляді
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1.
(а.с.7,16).

Однак, 10 грудня 2010 року ОСОБА_5 склала в
Першій Чернівецькій державній
нотаріальній конторі інший заповіт,
яким заповіла квартиру за
вищезазначеною адресою ОСОБА_4

На підставі ч.4 ст.207 ЦК України в зв'язку
з неможливістю власноручно підписати
заповіт в зв'язку переломом лівого
ліктьового та плечового суглобів,
травмою правої руки, вона особисто
обрала особу, яка його підписала, а
також двох свідків.

Зазначене підтверджується наданими в
ході судового розгляду справи
однаковими показами нотаріуса ОСОБА_7
та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які
підтвердили, що волевиявлення ОСОБА_5
було вільним та відповідало її
внутрішній волі. Більш того, ОСОБА_5
неодноразово приходила до нотаріуса з
бажанням укласти заповіт, однак в
зв'язку з його зайнятістю та великими
чергами це виявилося можливим лише
10.12.2010 року.

Посилання апелянта на те, що свідки у
даній справі є заінтересованими не
підтверджено жодними доказами.

Відповідно до ч.4 ст.1253 ЦК України,
свідками при посвідченні заповіту не
можуть бути нотаріус або інша посадова,
службова особа, яка посвідчує заповіт;
спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та
близькі родичі спадкоємців за
заповітом; особи, які не можуть
прочитати або підписати заповіт.

Особу свідків суд встановив,
переконався, що при посвідченні
заповіту було додержано всіх вимог
законодавства щодо складення та
посвідчення заповіту.

Суд також обґрунтовано взяв до уваги
покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 та критично поставився
до показів ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_20 та ОСОБА_19, матері позивачки,
яка у даній справі виступала
представником позивача.

Крім того, зібраними по справі доказами
встановлено, що ОСОБА_5 за життя
неодноразово зверталась до позивачки
ОСОБА_1 з проханням виселитись з її
квартири, оскільки остання забороняла
користуватися кухнею, електрикою,
ванною, що підтверджується письмовим
зверненням - попередженням позивачки
від 19 лютого 2011 року про надання строку
для добровільного виселення, яке
підписане рукою померлої, а також
зверненням 07 травня 2011 року ОСОБА_4 до
Першотравневого РВ УМВС України в
Чернівецькій області із заявою по
факту знущання ОСОБА_1 над ОСОБА_5

Висновком експерта №083 підтверджено
наявність в ОСОБА_5 ушкоджень у вигляді
закритих зламів ліктьового паростка та
хірургічної шийки лівого плеча, що
виникли 06.12.2010 року від падіння у
побуті. При проведенні дійсної
експертизи, зокрема, при вивчені та
аналізуванні медичних документів на
ім'я ОСОБА_5 комісією експертів не
отримано даних про наявність чи
відсутність у останньої ушкоджень чи
органічної патології кісток суглобів і
тканин правої верхньої кінцівки та
плечового поясу справа, рівно як і не
отримано даних про функційну здатність
правої верхньої кінцівки, зокрема в
частині збереження можливості писати,
а також наявність чи відсутність
впливу ушкоджень лівої верхньої
кінцівки на функційну здатність правої
верхньої кінцівки.

Проте, ОСОБА_1 належними та допустимими
доказами не довела той факт, що ОСОБА_5
на час укладання заповіту могла писати
правою рукою, в той час коли її ліва
рука була в гіпсі.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України,
ОСОБА_1 на надала належні та допустимі
доказі на підтвердження своїх доводів
про те, що укладання оскаржуваного
заповіту відбулося з порушенням
вимог діючого законодавства щодо його
форми та посвідчення.

За таких обставин, суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотримання норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 27 лютого 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :