Справа № 635/7529/14-ц
Провадження № 4-с/635/31/2014
У Х В А Л А

24 вересня 2014
року

смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого
судді
– Савченко Д.М.,

за участю секретаря

– Журавльової Є.А.,

представника скаржника
ОСОБА_1          - ОСОБА_2,

представника Харківського
ВДВС                    - ОСОБА_3,

заінтересованої особи -
-
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі
Покотилівка скаргу ОСОБА_1 на дії
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції ОСОБА_5, заінтересована особа
ОСОБА_4, про визнання дій
неправомірними та зобов’язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – скаржник) звернувся до
Харківського районного суду зі
скаргою, в якій, з урахуванням уточнень,
просить суд визнати неправомірними дії
головного державного виконавця Єрмак
Г.В. відносно перерахунку
заборгованості зі сплати аліментів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4; зобов’язати
державного виконавця Єрмак Г.В.
здійснити перерахунок загального
розміру заборгованості та визначити
розмір поточних щомісячних аліментних
платежів згідно з положеннями
резолютивної частини судового
рішення, винесеного Харківським
районним судом 04.01.2006 року та
доповненого судовим рішенням від
12.08.2010 року, виходячи з розміру
заробітної плати, вказаної в
трудовому договорі від 26.04.2013 року;
зобов’язати державного виконавця
Єрмак Г.В. після здійснення нею
відповідного перерахунку, видати
йому нову довідку, чим підтвердити
проведений перерахунок та
обґрунтувати розмір щомісячних
аліментних платежів.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказав,
що 04.01.2006 року Харківським районним
судом Харківської області було
видано виконавчий лист за № 2-213/06 про
стягнення з нього аліментів на
утримання доньки в розмірі ? частини
від усіх видів заробітку (доходу),
але не менше неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, щомісячно,
починаючи з 05.12.2005 року. Рішення суду
виконував в повному обсязі . 12.08.2010
року Харківський районний суд
Харківської області ухвалив
додаткове рішення, згідно якого з
нього стягуються аліменти в розмірі ?
частині від всіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку, до досягнення дитиною
повноліття. Рішення набрало законної
сили 05.09.2010 року. В березні 2013 року
отримав черговий розрахунок, який
нібито, складений до уточненого
рішення від 25.02.2013 року. Цей
розрахунок він оскаржив, але
відповіді не отримав. 16.09.2013 року
отримав копію позовної заяви ОСОБА_4
про стягнення з нього штрафних
санкцій за ухилення від сплати
аліментів. Позовна заява ґрунтується
на розрахунку заборгованості від
01.05.2013 року, складеного головним
державним виконавцем Харківського
районного управління юстиції
Харківської області ОСОБА_5, за
результатами оскарження її дій в
березні – квітні 2013 року. Вважає, що
розрахунок складений з грубими
порушеннями вимог чинного
законодавства України та який
необхідно скасувати. Перерахунок
було здійснено з вересня 2009 року,
тобто за той період часу коли
додаткового рішення не було . Згідно
документів, які він додав до
виконавчого провадження, в період з
01.05.2011 року по 26.04.2013 року він був
безробітнім та не мав постійного
заробітку. До того моменту поки не
був офіційно працевлаштований мав
сплачувати на користь ОСОБА_4
аліменти в розмірі 30% від середнього
статичного розміру заробітної плати
для Харківського району. В розрахунку
заборгованості від 01.05.2013 року
головний держаний виконавець ОСОБА_5
підтверджує, що починаючи з 26.04.2013 року
він перебуває в трудових відносинах з
ФОП ОСОБА_6 та отримує заробітну плату,
проте станом на 01.05.2013 року, коли він
отримував заробітну плату визначає
заборгованість зі сплати аліментів
виходячи із розміру середньої
заробітної плати по Харківському
району. Таким чином, вважає, що
держаний виконавець ОСОБА_5 грубо
порушила вимоги чинного
законодавства України в частині
виконання рішення суду, здійснила
розрахунок заборгованості за
аліментами та визначила розмір
щомісячного платежу виходячи з
методики розрахунку, яка взагалі не
передбачена положеннями чинного
законодавства України. Крім того,
ОСОБА_5 не приймає до уваги надані
ним платіжні документи про сплату
аліментів, а розраховує
заборгованість зі сплати аліментів
виключно із усних пояснень стягувача
та не здійснює перевірки.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 ОСОБА_2 скаргу підтримав в
повному обсязі та просив задовольнити
з підстав, викладених у скарзі.

При цьому уточнив, що предметом
оскарження є розрахунок
заборгованості по аліментам від 01.05.2013
року, а період, за який необхідно
провести перерахунок, це період, за
який скаржник не працював, - з 01.05.2011
року по 26.04.2013 року.

Представником ВДВС Харківського РУЮ
ОСОБА_3 письмові заперечення проти
скарги не надано, в судовому засіданні
вона проти задоволення скарги
заперечувала з підстав її
необґрунтованості, просила у
задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти скарги заперечувала у
зв’язку з її необґрунтованістю,
просила у задоволенні скарги
відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши надані
докази, суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, рішенням
Харківського районного суду
Харківської області від 04.01.2006 року з
ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь
ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від
всіх видів доходу, але не менше
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. На підставі рішення суду
видано виконавчий лист за № 2-213/06 (а.с.
12-13).

12.08.2010 року Харківським районним
судом Харківської області ухвалено
додаткове рішення, яким зазначено
стягувати з ОСОБА_1 аліменти на
користь ОСОБА_4 на утримання доньки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини від всіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку до досягнення дитиною
повноліття (а.с. 14).

01.05.2013 року державним виконавцем Єрмак
Г.В. здійснено розрахунок
заборгованості ОСОБА_1 по стягненню
аліментів на користь ОСОБА_4 (а.с. 11),
який є предметом оскарження в даній
справі.

Згідно з трудовим договором від 26
квітня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1
(працівник) і ОСОБА_6, який
зареєстровано 26.04.2013 року за № 6
(а.с. 56-58), працівник зобов’язаний
виконувати роботу з перевезення
директора, товару, слідкувати за
машиною, розмір його заробітної плати
складає 1147,00 грн. на місяць.

Порядок стягнення аліментів
встановлений статтею 74 Закону України
«Про виконавче провадження», згідно з
якою порядок стягнення аліментів
визначається законом.

У разі наявності заборгованості із
сплати аліментів понад три місяці
стягнення може бути звернено на майно
боржника. Звернення стягнення на
заробітну плату не перешкоджає
зверненню стягнення на майно боржника.

Розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
у порядку, встановленому Сімейним
кодексом України. У разі визначення
суми заборгованості у частці від
заробітку (доходу) розмір аліментів не
може бути менше встановленого Сімейним
кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику: у разі якщо виконавчий
документ уперше надійшов для
виконання; за заявою сторін
виконавчого провадження; у разі
надсилання постанови до адміністрації
підприємства, установи, організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця для проведення
відрахування із заробітної плати
(доходів), пенсії та стипендії боржника;
у разі закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з надходженням
виконавчого документа за належністю до
іншого органу державної виконавчої
служби; за власною ініціативою; в інших
передбачених законом випадках.

У разі виїзду особи, зобов'язаної
сплачувати аліменти, на постійне місце
проживання до іноземних держав, з якими
Україна не уклала договорів про
надання правової допомоги, стягнення
аліментів за рішенням суду проводиться
на день виїзду за весь період до
досягнення дитиною повноліття.

З осіб, які працюють за контрактом на
території іноземних держав і одержують
заробітну плату (доходи) тільки за
кордоном, аліменти стягуються в
порядку та розмірах, передбачених
законом.

У разі стягнення аліментів у частці від
заробітку (доходу) боржника на
підприємстві, в установі, організації,
у фізичної особи, фізичної особи -
підприємця відрахування здійснюються
з фактичного заробітку (доходу) на
підставі постанови державного
виконавця. При цьому розмір аліментів у
разі їх стягнення у частці від
заробітку (доходу) не може бути менше
встановленого Сімейним кодексом
України. У разі якщо стягнути аліменти
в зазначеному розмірі неможливо,
адміністрація підприємства, установи,
організації, фізична особа, фізична
особа - підприємець, які проводили
відрахування, нараховують боржнику
заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого
законом для стягнення аліментів, у разі
відсутності заборгованості із сплати
аліментів адміністрація підприємства,
установи, організації, фізична особа,
фізична особа - підприємець, які
проводили відрахування, повертають
постанову державного виконавця про
стягнення аліментів органу державної
виконавчої служби з відміткою про
перерахування в повному обсязі
стягувачу утриманих сум аліментів. У
разі якщо утримані суми аліментів
стягувачу не перераховані, державний
виконавець письмово повідомляє
стягувачу про розмір заборгованості,
роз'яснює йому права, встановлені
частиною першою статті 87 цього Закону,
та виносить постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Спір щодо розміру заборгованості із
сплати аліментів вирішується судом за
заявою заінтересованої особи у
порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості із сплати
аліментів у розмірі, що сукупно
перевищує суму відповідних платежів за
шість місяців, державний виконавець
звертається до правоохоронних органів
з поданням (повідомленням) про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати аліментів.

У свою чергу порядок визначення
заборгованості за аліментами
врегульовано статтею 195 СК України,
згідно з якою заборгованість за
аліментами, присудженими у частці від
заробітку (доходу), визначається
виходячи з фактичного заробітку
(доходу), який платник аліментів
одержував за час, протягом якого не
провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на
час виникнення заборгованості, але
працює на час визначення її розміру,
заборгованість визначається із
заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на
час виникнення заборгованості і не
працює на час визначення її розміру,
вона обчислюється виходячи із
середньої заробітної плати працівника
для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Таким чином, статтею 195 СК України
передбачено три можливі варіанти
визначення заборгованості з аліментів:
якщо платник аліментів працював на час
її виникнення (частина 1), якщо платник
аліментів на працював на час
виникнення заборгованості, але працює
на момент визначення заборгованості
(частина 2), якщо платник не працював на
час виникнення заборгованості і не
працює на час її визначення (частина 3).

Як встановлено судом, скаржник не
працював на час виникнення спірної
заборгованості, але працював (з 26.04.2013
року) на час її визначення у спірному
розрахунку від 01.05.2013 року, тому в
даному випадку підлягає застосуванню
правило, визначене частиною 2 статті 195
СК України, згідно з яким
заборгованість визначається із
заробітку (доходу), який платник
одержує.

Таким чином, державний виконавець під
час складання розрахунку від 01.05.2013
року повинна була визначити
заборгованість скаржника до дати
складання розрахунку, виходячи з
заробітку, який він одержував на момент
складання розрахунку. Проте вказана
заборгованість визначена державним
виконавцем за правилом, визначеним
частиною 3 статті 195 СК України,
виходячи із середньої заробітної плати
працівника для даної місцевості.

Як пояснив представник скаржника в
судовому засіданні, період, за який
необхідно провести перерахунок,
становить весь період, за який скаржник
не працював, тобто з 01.05.2011 року до 26.04.2013
року.

Проте суд не погоджується з таким
твердженням, виходячи з наступного.

Згідно з правилом визначення
заборгованості по аліментам,
закріпленим частиною 2 статті 195 СК
України, яке підлягає застосуванню у
спірному випадку, якщо платник
аліментів не працював на час
виникнення заборгованості, але працює
на час визначення її розміру,
заборгованість визначається із
заробітку (доходу), який він одержує.

Отже, період, за який визначається
заборгованість, виходячи з наведеного
правила, це період, за який
заборгованість не була визначена.

Підстави і порядок визначення
заборгованості за аліментами
врегульовано статтею 74 Закону України
«Про виконавче провадження», зі змісту
якої вбачається, що державний
виконавець складає відповідний
розрахунок у разі першого надходження
виконавчого документа для виконання,
за заявою сторони виконавчого
провадження та в інших випадках. При
цьому кожен розрахунок може бути
оскаржений відповідно до частини 9
вказаної статті.

Таким чином, кожен розрахунок є окремим
рішенням державного виконавця і є
окремим предметом оскарження у разі
виникнення спору.

Враховуючи, що до складання розрахунку
від 01.05.2013 року заборгованість
скаржника за аліментами була визначена
розрахунком від 25.02.2013 року (а.с. 9), і цей
розрахунок на даний час не скасований,
а отже, є чинним і підлягає
застосуванню, перерахуванню підлягає
період із дати складання попереднього
розрахунку, тобто з 25.02.2013 року по 01.05.2013
року.

Щодо посилання скаржника на те, що
державним виконавцем при складанні
розрахунку від 01.05.2013 року невірно
визначено період, протягом якого
підлягає нарахуванню збільшений
розмір аліментів, визначений
додатковим рішенням Харківського
районного суду від 12 серпня 2010 року, а
саме, що збільшений розмір аліментів
нараховано з вересня 2009 року, суд
зазначає наступне.

Як убачається зі змісту розрахунку від
01.05.2013 року, збільшений розмір
аліментів у розмірі ? частини усіх
видів заробітку, але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, нарахований,
починаючи з 12 серпня 2010 року, тобто з
дати ухвалення судом додаткового
рішення, у зв’язку з чим порушень
закону в цій частині в діях державного
виконавця не вбачається.

Щодо посилання скаржника на те, що в
оскаржуваному розрахунку безпідставно
вказано на те, що скаржником не
здійснено платіж у сумі 210 грн. за
квітень 2010 року, проте факт вказаного
платежу підтверджується копією
поштової квитанції від 21.04.2010 року (а.с.
17), суд зазначає наступне.

Посилання представника скаржника на
те, що скаржник перерахував вказану
суму стягувачу, спростовується листом
начальника Центру поштового зв’язку №
7 від 09.02.2011 року (а.с. 16), згідно з яким на
ім’я ОСОБА_4 протягом січня-жовтня 2010
року надійшло три поштові перекази: від
22.01.2010 року на суму 210 грн., від 20.02.2010
року на суму 210 грн., від 19.03.2010 року на
суму 210 грн.

Таким чином, вказаним листом Центру
поштового зв’язку № 7 не
підтверджується здійснення скаржником
переказу на ім’я ОСОБА_4 21.04.2010 року в
сумі 210 грн.

Підсумовуючи викладене, суд приходить
до висновку, що вимоги скарги є
обґрунтованими в частині зобов’язання
державного виконавця здійснити
перерахунок заборгованості, виходячи з
розміру заробітної плати скаржника
станом на 26.04.2013 року, за період з 25.02.2013
року по 01.05.2013 року.

Беручи до уваги, що на даний час
виконавче провадження щодо стягнення
зі скаржника аліментів на користь
ОСОБА_4 перебуває в провадженні
державного виконавця Нагорної К.В., а не
ОСОБА_5, суд вважає за доцільне
зобов’язати саме ОСОБА_3 здійснити
вказаний перерахунок.

Оскільки предметом оскарження в даній
справі є рішення державного виконавця,
оформлене у вигляді розрахунку
заборгованості від 01.05.2013 року, і
зобов’язання державного виконавця
здійснити перерахунок спірної
заборгованості є достатнім для
відновлення порушених прав скаржника,
підстави для визнання дій державного
виконавця щодо складання вказаного
перерахунку протиправними відсутні.

Вимоги скарги в частині зобов’язання
державного виконавця після здійснення
перерахунку видати скаржнику нову
довідку про проведений перерахунок суд
вважає передчасними, оскільки
відповідно до частини 4 статті 74 Закону
України «Про виконавче провадження»
повідомлення сторін про проведення
розрахунку заборгованості є
обов’язком державного виконавця, у
зв’язку з цим скарга в цій частині
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 60, 383-387 ЦПК України, ст. 195
СК України, ст.ст. 5-6, 12-13, 74, 82-83 Закону
України “Про виконавче провадження” ,
суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції, заінтересована особа ОСОБА_4,
про визнання дій неправомірними та
зобов’язання вчинити певні дії, -
задовольнити частково.

Зобов’язати державного виконавця
ВДВС Харківського РУЮ ОСОБА_3 здійснити
перерахунок загального розміру
заборгованості та визначити розмір
поточних щомісячних аліментних
платежів ОСОБА_1 за період з 25.02.2013 року
по 01.05.2013 року згідно з положеннями
резолютивної частини судового рішення,
ухваленого Харківським районним
судом 04.01.2006 року та доповненого
судовим рішенням від 12.08.2010 року,
виходячи з розміру заробітної плати,
вказаної в трудовому договорі від
26.04.2013 року.

У задоволенні інших вимог скарги –
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня її
проголошення до апеляційного суду
Харківської області через Харківський
районний суд Харківської області. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Ухвала суду набирає чинності після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Д.
М. Савченко