Справа №406/3325/2012
Провадження №2/173/297/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Верхньодніпровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права власності на садибу-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач
ОСОБА_1, з позовом про усунення
перешкод у здійсненні права власності
на садибу до відповідача ОСОБА_2,
відповідно до якого просить: усунути
перешкод у здійсненні нею права
власності на належну їй частку в
садибі, розташованій за адресою :
АДРЕСА_1, зобов»язавши відповідача
усунути будь-які перепони в здійсненні
нею свого права спільної власності на
дану садибу та надання доступу до всіх
будівель та споруд, розташованих на
території садиби та передати їй ключі
від вхідних дверей та хвіртки до
садиби, а також ключі від будинку та
господарських будівель на території
садиби та заборонити відповідачу у
будь-який спосіб створювати їй
перешкоди у здійсненні права
власності на належну їй частку у
садибі, розташованій за адресою
АДРЕСА_1 посилаючись на наступне: вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 15.06.2001 року. Шлюб з
відповідачем було розірвано в
установленому порядку 26.02.2007 року.
22.03.2012 року нею було змінене прізвище з
ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Під час шлюбу з відповідачем 29.05.2003
року, за спільні кошти ними було
придбано домоволодіння (садиба),
розташоване на території Дмитрівської
сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1,
яке згідно договору складало 46%
готовності.

Оскільки договір купівлі-продажу
зазначеного незавершеного
будівництвом домоволодіння було
укладено з відповідачем, в зв»язку з
чим останній заперечував її право
власності на садибу, за захистом своїх
прав та законних інтересів вона
змушена була звернутись до суду з
позовом про визнання зазначеного вище
майна спільною сумісною власністю
сторін.

Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 30.05.2012 року, що набрало
законної сили, за нею та за
відповідачем було визнано в рівних
частках право власності на спірну
садибу, незакінчену будівництвом (46%
готовності).

При цьому слід зазначити, що оскільки
під час шлюбу з відповідачем, зазначена
вище садиба фактично була завершена
будівництвом, то виникла необхідність
скласти на неї технічну документацію,
від складання якої відповідач
навмисне ухиляється з метою всіляко
обмежити її право на будівлю та
приховати дійсний стан будівлі, яка
фактично була придатна для
використання та проживання в ній ще до
розірвання шлюбу між нею та
відповідачем.

На цей час, спірною садибою без
будь-яких обмежень користується
одноособово відповідач, навмисне
позбавивши її будь-якого доступу на
територію спірної садиби.

Для складання відповідної технічної
документації на спірну садибу, що їй
необхідно для визначення в подальшому
порядку користування спірною садибою
та виділення її частки в натурі, вона
звернулась до КП «Верхньодніпровське
БТІ» із замовленням на виготовлення
технічного паспорту на садибу.

22.10.2012 року, працівниками БТІ було
здійснено спробу здійснити обміри
зазначеної вище садиби, але зробити це
виявилось неможливим внаслідок
неправомірних, незаконних дій
відповідача, який навмисне зачинив
хвіртку та вхідні ворота до садиби на
замок, позбавивши тим самим техніка
БТІ та її здійснити необхідні дії щодо
обміру будинку та господарських
споруд на подвір»ї.

Крім того відповідач неодноразово
повідомляв їй про те, що він її на
територію садиби не пустить, оскільки
на думку відповідача, вона не має
ніяких прав на зазначену садибу,
навіть не дивлячись на наявні з цього
приводу судові рішення.

При цьому відповідачу, достеменно
відомо про наявне судове рішення з
приводу спірної садиби, в тому числі і
про те, що воно набрало законної сили,
оскільки він подавав апеляційну
скаргу на зазначене рішення суду
першої інстанції та приймав участь в
апеляційному провадженні у справі та
був присутнім при оголошенні рішення
апеляційним судом.

Оскільки відповідач продовжує
всілякими доступними йому засобами
штучно створювати їй перепони в
здійснені нею свого права власності на
зазначену вище садибу, вона змушена
звернутись до суду з цим позовом про
захист свого права спільної з
відповідачем власності на зазначену
вище садибу.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просять
їх задовольнити. Давши пояснення
фактично установлені матеріалами
справи.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував посилаючись на те, що
позивачка вводить суд та учасників
процесу в оману з приводу того, що їй
належить право на половину спірного
домоволодіння. Так як він з нею
придбали у власність дане
домоволодіння 46% готовності і за
позивачкою визнане права власності на
? частину від 46% готовності
домоволодіння. Всі інші роботи він
виконував самостійно за власні кошти,
на що в нього є підтверджуючі
документи.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_4, проти задоволення позовних
вимог заперечував посилаючись на те, що
рішенням Верхньодніпровського
районного суду, яке набрало чинності за
позивачкою визнане право власності на
? частини від 46% готовності спірного
домоволодіння. На даний час його
довірителем проведено значну
кількість будівельних робіт і
відсоток готовності домоволодіння
значно підвищився, але це вже не є
спільною власністю його довірителя та
позивачки. В позовній заяві позивач
ставить вимоги про те, щоб їй надали
ключі від усіх приміщень даного
домоволодіння та вільний доступ до них,
але в такому вигляді позов
задоволений бути не може, так як за
позивачкою визнано право власності на
? частину від 46% готовності даного
домоволодіння, і які конкретно
приміщенні належать позиваці у
відповідності до її частки на даний
час невідомо, як і невідомо чи взагалі
можливо виділити в натурі таку частку.
Хоч його довіритель готовий виплати
позивачці грошові кошти за належну їй
частку домоволодіння, але вона з цим
не погоджується.

Вислухавши осіб, що приймали участь у
розгляді справи, свідків, дослідивши
матеріали справи суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають за наступними підставами.

Як встановлено в судовому засіданні
сторони ОСОБА_1, та ОСОБА_2, перебували в
зареєстрованому шлюбі з 15.06.2001 року по
26.02.2007 року, що підтверджується
рішенням Верхньодніпровського
районного суду від 30.05.2011 року.

В період шлюбу 29.05.2003 року сторонами
був придбаний незавершений
будівництвом будинок (46% готовності),
розташований в АДРЕСА_1 що також
підтверджується рішенням
Верхньодніпровського районного суду
від 30.05.2011 року..

Відповідно до рішення
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 30.05.2011
року незакінчене будівництвом
домоволодіння (46% готовності)
розташоване за адресою: АДРЕСА_1
визнано спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано
за ОСОБА_1 право власності на ? частину
незакінченого будівництвом
домоволодіння (46% готовності)
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення набрало чинності 19.10.2011 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Таким чином позивач має право
власності у спірному домоволодіння
лише на ідеальну частку у розмірі ? від
46% готовності. Співвласником іншої
частини спірного домоволодіння є
відповідач.

Посилання позивачки як у позовній
заяві так і в судовому засіданні на те,
що під час шлюбу з відповідачем,
зазначене домоволодіння було
фактично завершене будівництвом суд
вважає безпідставними, так як вони не
підтверджується ніякими доказами.

Відповідно до ч.1, та ч. 2 ст. 358 ЦК
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитись про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідач перешкоджає позивачці у
володінні та користуванні належною їй
частиною спірного домоволодіння, що не
заперечується як самим відповідачем
та підтверджується показаннями
свідків.

Відповідач мотивує свою поведінку
тим, що на даний час не виділена в
натурі частка, яка належить позивачці,
тому він не знає чим фактично може
користуватись позивачка у спірному
домоволодінні, особливо враховуюючи ту
обставину, що за даний період ним
самостійно здійснено значну кількість
будівельних робіт і відсоток
готовності спірного домоволодіння
значно підвищився, а відповідачка не
має права на володіння та користування
всім домоволодінням.

З пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, та
ОСОБА_7, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_2,
здійснює перешкоди позивачці у
доступі до спірного домоволодіння.

Так свідок ОСОБА_5,. в судовому
засіданні пояснила, що вона є матір»ю
позивачки. Вони з відповідачем бажають
домовитись мирними шляхом щодо
узаконення спірного домоволодіння та
виготовлення технічної документації. З
цього приводу вона особисто говорила
з відповідачем по телефону при
свідках. Він не погоджувався з цим,
посилаючись на те, що адвокат йому не
дозволяє нікого пускати до
домоволодіння. Сам він виготовляти
технічну документації та узаконювати
домоволодіння не бажає. При цьому він
їй та позивачці погрожує, говорить з
ними у підвищених тонах, викликає
міліцію.

Свідки ОСОБА_6, та ОСОБА_7, в судовому
засіданні пояснили суду, що вони були
свідками при телефонній розмові
позивачки з відповідачем, з якої їм
стало відомо, що позивачка домовлялась
з відповідачем про те, що прийде
працівник бюро технічної
інвентаризації для складання
технічної документації та щоб
відповідач також був при цьому
присутнім, але відповідач до
домоволодіння не прийшов, а так як
вхід до домоволодіння був на замку, ні
позивачка ні працівник КП
«Верхньодніпровське БТІ» до
домоволодіння потрапити не змогли. А
ОСОБА_2, відмовлявся їх туди пускати.

Відповідно до ст. 391 ЦК України -
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України - суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на п підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно позовної заяви позивач
ОСОБА_1, обґрунтовує свої вимоги тим, що
відповідач користується спірною
садибою одноособово, позбавивши її
будь-якого доступу на територію
спірної садиби та перешкоджає їй та
працівникам КП «Верхньодніпровське
БТІ» у доступі до спірної садиби для
складання технічної документації.

На даний час порушення з приводу
доступу до садиби позивача та
працівників КП «Верхньодніпровське
БТІ» усунені. Технічна документація на
спірне домоволодіння за замовленням
позивачки виготовлена та складений
технічний паспорт на спірне
домоволодіння.

В іншій частині позовні вимоги
ОСОБА_1, щодо зобов»язання відповідача
усунути будь-які перепони в здійсненні
позивакою свого права спільної
власності на дану садибу та надання
доступу до всіх будівель та споруд,
розташованих на території садиби та
передати їй ключі від вхідних дверей та
хвіртки до садиби, а також ключі від
будинку та господарських будівель на
території садиби та заборонити
відповідачу у будь-який спосіб
створювати позивачці перешкоди у
здійсненні права власності на належну
їй частку у садибі, розташованій за
адресою АДРЕСА_1, на думку суду,
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України -
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють та
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як встановлено в судовому
засіданні та згідно рішення
Верхньодніпровського районного суду
від 30.05.2011 року, яке набрало чинності,
спочатку у позивача та в відповідача
виникло право спільної сумісної
власності, як бувшого подружжя на
домоволодіння ( 46% готовності ),
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Так як за значеним вище рішенням
суду в порядку розподілу спільного
сумісного майна подружжя за
позивачкою ОСОБА_1 визнано право
власності на ? частину незакінченого
будівництвом домоволодіння (46%
готовності) розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно після набрання
рішенням законної сили припинило
існувати право спільної сумісної
власності подружжя Тучинських на
спірне домоволодіння і у сторін
виникло право спільної часткової
власності, яке складається по ? частині
домоволодіння (46% готовності) у
позивача та у відповідача.

Таким чином посилання позивачки,
що вона має право на користування усім
домоволодінням є безпідставним, так як
у спірному домоволодінні за нею
визнана ідеальна частка у розмірі ?
частини домоволодіння (46% готовності).

З метою визначення стану спірного
домоволодіння, який існує на даний
час та можливості виділення
позивачці належної їй частини у
спірному домоволодінні в натурі була
призначена та проведена судова
будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку експерта №
2007/2008/2014-13 від 14.07.2014 року встановлено,
що визначити готовність до
експлуатації спірної садиби в цілому, а
також кожної будівлі та споруди окремо,
розташованої за адресою: за ОСОБА_1
право власності на ? частину
незакінченого будівництвом
домоволодіння розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 на момент оцінки,
експерту не надається можливим в
зв»язку з відсутністю оціночних актів
МБТІ. Але в технічному паспорті МБТІ
від 23.05.2013 року зазначено, що процент
готовності жилого будинку літ. А-1, який
зазначений у технічній документації М
БТІ-83%, визначений без врахування
наступних інженерних комунікації:
газопостачання, опалення, водопровід,
каналізація, також будинок має
незавершене внутрішнє оздоблення.
Процент готовності прибудови літ. А»-1,
який зазначений в технічній
документації МБТІ - 94% визначений без
врахування опалення та прибудова має
незавершене внутрішнє оздоблення..

Згідно візуального дослідження інші
будівлі та споруди у домоволодіння
мають наступний процент готовності:

гараж Г-1- 100%

літня кухня літ. Б»-1 - 100 %

сарай літ. Б»»-1 -100 %

вбиральня літ Т-1-100%

паркан № 1 -100%

ворота № 2-100%

хвіртка № 3 -100%

хвіртка № 4 -100 %

підвал під літньою кухнею В»-1 ( не
зазначено у технічному паспорті МБТІ)
-100%

зливна яма (не зазначено у технічному
паспорті МБТІ) орієнтовано - 100 %.

Ринкова вартість домоволодіння
розташованого за адресою: за ОСОБА_1
право власності на ? частину
незакінченого будівництвом
домоволодіння розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 на момент оцінки
(травень 2014 року) складає: 352750 грн.
Визначити вартість 46% готовності
домоволодіння розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 на сьогоднішній день
експерту не представляється можливим
в зв»язку з відсутністю даних, що саме
входить до 46% готовності домоволодіння.
Варіанти виділу ? частини садиби в
розмірі 46% готовності розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, експертом не
розробляються в зв»язку з відсутністю
даних, що саме входить до 46% готовності
домоволодіння.

Таким чином, судом встановлено, що
на час розгляду справи суттєво
змінився стан готовності спірного
домоволодіння розташованого за
адресою: АДРЕСА_1: сам будинок та
прибудова складають більше 90%
готовності, а господарські та інші
споруди мають 100% готовність.

Тому у задоволенні вимог
позивачки суд вважає за потрібне
відмовити в повному об»ємі так як
згідно заявлених позовних вимог,
позивачка просить усунути перешкоди
та зобов»язати відповідача вчинити
дії, які дадуть їй можливість
користуватись усією садибою. Дані
вимоги задоволенні бути не можуть, так
як позивачці не належить право
власності на всю садибу.
Задовільнити позовні вимоги позивачки
і в частині надання їй можливості
користуватись тією частиною спірного
домоволодіння, що їй належить суд також
не має можливості, так як не
визначено, яка саме частина
домоволодіння та господарських споруд
в натурі відповідає ідеальній частці,
право власності на яку визнано за
позивачкою на підставі рішення
Верхньодніпровського районного суджу
від 30.05.2011 року.

Посилання представника позивача на
те, що позивачка має право на
користування всім домоволодінням, так
як відповідач здійснив роботи по
будівництву даного домоволодіння без
відома та згоди позивачки, суд вважає
безпідставними, так як на даний час
чітко встановлена ідеальна частка, яка
належить позивачці у спірному
домоволодінні, крім того, ні в поданій
позовній заяві, ні будь-якими іншими
доказами не доводиться той факт, що
позивачка будь-яким чином
заперечувала чи не одобрювала дії
відповідача,спрямовані на продовження
будівництва спірного домоволодіння.
Право на збільшення частки у праві
спільної часткової власності
регулюється ст. 357 ЦК України, але
згідно заявлених позовних вимог,
предметом даного спору не являється.

Позивачем, при розгляді даного спору
понесені судові витрати, які
складаються з витрат на надання
правової допомоги, які підтверджені
квитанціями адвоката і складають: 350
грн., +1500 грн.,+ 2500 грн. =4350 грн. Витрати на
сплату судового збору, підтверджені
квитанціями, які складають6 107.30 грн. +
117.70 грн. = 222 грн. Та витрати пов»язані з
проведенням будівельно - технічної
експертизи та витоплення технічної
документації на будинок, підтверджені
квитанціями про сплату та чеками, які
складають : 154.05 грн.,+ 4700.16 грн. + 10.80 грн., +
900 грн.. + 106 грн. = 5871.05 грн. А всього 10442.05
грн.

Так як позивачу ОСОБА_1, відмовлено у
задоволенні позовних вимог в повному
об»ємі, відповідно до ст. 88 ЦПК України
понесені позивачем ОСОБА_1, судові
витрати в загальній сумі 10442.05 грн.,
відшкодуванню за рахунок відповідача
ОСОБА_2, не підлягають та покладаються
на позивача ОСОБА_1

Керуючись ст. 10, 60,88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні нею права власності на
належну їй частку в садибі,
розташованій за адресою : АДРЕСА_1,
зобов»язавши в відповідача ОСОБА_2
усунути будь-які перепони в здійсненні
нею свого права спільної власності на
дану садибу та надання доступу до всіх
будівель та споруд, розташованих на
території садиби та передати їй ключі
від вхідних дверей та хвіртки до
садиби, а також ключі від будинку та
господарських будівель на території
садиби та заборонити ОСОБА_2 у
будь-який спосіб створювати їй
перешкоди у здійсненні права
власності на належну їй частку у
садибі, розташованій за адресою
АДРЕСА_1 - позивачу ОСОБА_1 - відмовити

Судові витрати понесені позивачем
ОСОБА_1 в загальній сумі 10442.05 грн.,
покласти на позивача ОСОБА_1..

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через
Верхньодніпровський районний суд.
Особи, які брали участь у судовому
засіданні, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Рішення набирає чинності після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо така не
подавалась. У випадку подання
апеляційної скарги, рішення суду
набирає чинності після розгляду
справи судом апеляційної інстанції,
якщо рішення не було скасоване не або
змінене.

Суддя
Петрюк Т.М.