Справа № 466/447/14
Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/3051/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області в складі: головуючого -
Берези В.І., суддів - Бойко С.М., Левика
Я.А., за участю секретаря судового
засідання: Брикайло М.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 27 лютого 2014 року у справі
за позовом Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про звільнення підвальних
приміщень,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково, зобов'язано
ОСОБА_2, ід. номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ід. номер НОМЕР_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ід. номер НОМЕР_3 звільнити самовільно
зайняті підвальні приміщення під. літ.
VI, площею 10,8 та 9,1 кв. м у будинку
АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2, ід. номер
НОМЕР_1 та ОСОБА_5 на користь держави по
121 (сто двадцять одній) гривні 80 копійок
з кожної судового збору. У решті
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
Просять таке скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги
зазначають, що встановленою обставиною
є те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5
належно, на підставі довідки ЖЕКу
використовують підвальне приміщення
у буд АДРЕСА_1. Суд дійшов до невірного
висновку що ЛКП «Янів - 405» не мало
повноважень погоджувати щодо
користування підвальним приміщенням.
Користування ними спірними
підвальними приміщеннями мало місце
за згодою балансоутримувача - ЛКП
«Янів-405».

Перевіривши у межах доводів
апеляційної скарги та пред`явлених
позовних вимог законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення
апелянтів, представника позивача -
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, третіх осіб -
ОСОБА_8, ОСОБА_9, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 перебуває в
комунальній власності та на балансі
ЛКП «Янів-405». Відповідачами у справі,
які проживають у будинку АДРЕСА_2,
самовільно зайнято підвальні
приміщення під літ. VI , площею 34,60 кв.м у
будинку АДРЕСА_1.

ЛКП «Янів-405» 13.05.2013 року попередило
відповідачів про звільнення
підвальних приміщень під літ. VІ у
будинку АДРЕСА_1, однак такі вимоги були
проігноровані.

З копії поверхового плану підвальних
приміщень будинку АДРЕСА_1, накреслені
04.06.1985 року та внесені зміни від 18.08.2001
року, вбачається, що на площі
підвального приміщення під літ. VІ
знаходяться приміщення площею 10,8; 9,2 та
11,1 кв.м.

З пояснень у судовому засіданні
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5
вбачається, що вони використовують
приміщення площею 9,2 та 11,1 кв.м. Даний
факт підтверджений рішенням суду від
12.04.2013 року, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов, суд зазначив про
те, що ЖЕК не мав належних повноважень
на розподіл і надання у користування
нежитлових приміщень, тому зробив
висновок про відсутність доказів того,
що відповідачі на правових підставах
використовують підвальні приміщення
площею 9,2 та 11,1 кв.м у будинку АДРЕСА_1.

З висновком суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

У відповідності до пункту 2 статті 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», власники
квартир багатоквартирних будинків та
житлових приміщень гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічне
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитку. Допоміжні
приміщення (кладовки, сараї і т. ін.)
передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Згідно з частиною другою статті 382
Цивільного кодексу України, власникам
квартири у дво- або багатоквартирному
житловому будинку належать на праві
спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та ін.
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири та споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

У відповідності до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
право розпорядження спірним
приміщенням належить місцевій громаді
в особі Львівської міської ради.

Як видно з матеріалів справи,
відповідачі та третя особа з набуттям
права власності на квартири набули
право власності на підвальні
приміщення. А саме, ОСОБА_2, мешканці кв.
АДРЕСА_2 - на підвал пл.28.7 м кв. /а.с.58-59/,
ОСОБА_5 (ОСОБА_6) мешканці кВ. АДРЕСА_3 - на
підвал 4,5 кв.м /а.с.73-74/, ОСОБА_8 мешканець
кв. АДРЕСА_1 на підвал 12,8 кв.м /а.с.5/. На
зазначені підвальні приміщення є
правовстановлюючі документи.

Однак, на підвальні приміщення, які є
спірними, а саме площею 10,8 та 9.1 кв.м у
будинку АДРЕСА_1, які розділені
облаштованими перегородками та
позначені на поверховаму плані під літ
VІ, - де вказано площу пл.34,60 кв.м /а.с.4/,
правовстановлюючі документи відсутні,
зазначені приміщення зайняті
відповідачами без наявності на те
правових підстав, відтак, суд
правомірно вирішив щодо зобов`язання
звільнення цих приміщень, враховуючи
те, що довідка ЛКП про дійсне
користування цим спірним приміщенням
не є документом який визначає правову
підставу на користування зазначеними
приміщеннями.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону і зібраним по справі доказам,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, тому підстав для
її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 27 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Левик Я.А.