УХВАЛА

іменем україни

28 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Тернопільського
кооперативного
торговельно-економічного коледжу до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа - Тернопільська обласна спілка
споживчих товариств, про стягнення
заборгованості за касаційною скаргою
Тернопільського кооперативного
торговельно-економічного коледжу на
рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 25 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Тернопільський
кооперативний торгівельно-економічний
коледж (далі - Тернопільський КТЕК)
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що відповідачі,
проживаючи у студентському гуртожитку,
неповністю вносять оплату за
проживання, внаслідок чого за період з 1
травня 2010 року по 30 червня 2012 року
утворилась заборгованість у розмірі 22
175 грн, яку позивач просив стягнути на
його користь з відповідачів.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 11 грудня 2013 року позов
Тернопільського КТЕК задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
Тернопільського КТЕК 22 175 грн
заборгованості за проживання у
гуртожитку. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 25 лютого 2014
року рішення міськрайонного суду
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у позові Тернопільського
кооперативного
торговельно-економічного коледжу.

У касаційній скарзі Тернопільський
кооперативний торговельно-економічний
коледж, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
відповідачі проживають у
студентському гуртожитку, то вони
повинні оплачувати вартість одного
ліжко-місця в гуртожитку за тарифами,
які визначені наказом коледжу від 20
серпня 2008 року № 98.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають фактичним
обставинам справи та правовідносинам,
які вірно встановлені та до яких
застосовано матеріальний закон, який
їх регулює.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в позові,
апеляційний суд виходив із того, що
фактичне використання приміщення
гуртожитку не узгоджується зі статусом
гуртожитку для студентів, в якому
заборонено проживання сторонніх осіб,
здачу приміщень в оренду, розміщення
служб навчального закладу, а тому
вимоги коледжу є безпідставними.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що відповідачі
зареєстровані та проживають в
студентському гуртожитку, кімната
НОМЕР_1, НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та займають 5
ліжко-місць.

Вказаний гуртожиток належить на праві
власності Тернопільській обласній
спілці споживчих товариств.

Відповідно до постанови
Тернопільської обласної спілки
споживчих товариств «Облспоживспілка»
від 7 липня 2008 року № 164 «Про безоплатну
передачу будівлі вищевказаного
гуртожитку з балансу облспоживспілки
на баланс Тернопільського КТЕК на
правах оперативного управління, про що
складено відповідний акт від 10 серпня
2008 року передачі-приймання основних
засобів.

Згідно положення про студентський
гуртожиток Тернопільського КТЕК,
затвердженого наказом в.о.директора
Тернопільського КТЕ, варстіть місця
проживання в гуртожитку складається з
вартості його утримання та вартості
обов'язкових побутових послуг.
Зазначеним положенням встановлюється
порядок надання жилої площі в
гуртожитку, користування цим
гуртожитком та його у тримання.

Наказом Тернопільського КТЕК від 20
серпня 2009 року № 98 «Про оплату за
проживання в гуртожитку», встановлена
плата за проживання для інших
категорій у розмірі 260 грн за одне
ліжко-місце.

З розрахунку вартості, що наведений у
акті державної інспекції контролю за
цінами в Тернопільській області від 10
грудня 2010 року, враховуючи
середньорічну кількість місць в
гуртожитку, вартість одного
ліжко-місця в гуртожитку коледжу (для
інших проживаючих) становить 181 грн 07
коп., до якої слід додати витрати,
пов'язані з поновленням матеріальної
технічної бази і ПДВ та у яку враховано:
витрати на заробітну плату,
нарахування на заробітну плату,
опалення, освітлення, водопостачання,
прання білизни, вивіз сміття,
дератизація, охорона приміщення,
придбання матеріалів, страхування
гуртожитку, інші витрати, ремонтні
роботи. Таким чином плата за
ліжко-місце складає 260 грн 74 коп.

Тобто, за 5 ліжко-місць відповідача за
місяць проживання повинні сплачувати 1
300 грн. за період з 1 травня 2010 року по
червень 2012 року (26 місяців)
відповідачам нараховано до оплати 33 800
грн за 5 ліжко-місць, з яких оплачено
лише 11 625 грн, тобто заборгованість
складає 22 175 грн.

Суд першої інстанції правильно
врахував наведене та вірно вважав, що
відповідачі проживають у гуртожитку і
займають 5 ліжко-місць, проте належним
чином проживання в гуртожитку не
оплачують, внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 22 175 грн.
Тобто, має місце порушення прав
позивача з вини відповідачів, які
підлягають захисту шляхом стягнення з
них цієї суми заборгованості.

Проте апеляційний суд, скасовуючи
правильне по суті рішення суду першої
інстанції, вважав, що відповідачі не
мають права на проживання у гуртожитку,
оскільки не є студентами, а тому вимоги
коледжу про стягнення з відповідачів
оплати за тарифами згідно наказу
Тернопільського КТЕК від 20 серпня 2009
року № 98 є безпідставними.

При цьому апеляційний суд у порушення
ст. ст. 214, 316 ЦПК України не врахував, що
у разі незаконного проживання у
гуртожитку особа, у віданні якого
перебуває гуртожиток, звертається до
суду з вимогами про виселення осіб, які
незаконно у ньому проживають. Однак в
матеріалах справи відсутні будь-які
відомості щодо звернення
Тернопільського КТЕК з вимогами про
виселення відповідачів з гуртожитку, а,
відтак, висновок апеляційного суду про
незаконність їх проживання у
гуртожитку є передчасним. У зв'язку із
цим висновок апеляційного суду про те,
що відповідачі мають право не платити
за фактичне проживання в гуртожитку є
помилковим.

Також неправильним є висновок
апеляційного суду щодо
невідповідності розрахунку постанові
Кабінету Міністрів України від 1 червня
2011 року № 869, оскільки перевіркою
Державної комісії з контролю за цінами
в Тернопільській області від 10 грудня
2010 року перевірено обґрунтування
нарахування плати за проживання і
зазначено, що порушень державної
дисципліни цін при формуванні,
встановленні та застосуванні плати за
послуги коледжем немає.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом було
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Тернопільського
кооперативного
торговельно-економічного коледжу
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 25 лютого 2014
року скасувати, залишити в силі рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 11 грудня 2013
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко