АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6529/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Томаш В.І. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційними
скаргами Харківського національного
університету внутрішніх справ (далі за
текстом ХНУ ВС), ОСОБА_2,

на рішення Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 29 травня 2014р. за позовом ХНУ
ВС до ОСОБА_2 про стягнення витрат
пов'язаних з навчанням, та зустрічного
позову ОСОБА_2 до ХНУ ВС про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
застосування до нього наслідків його
недійсності та про застосування до
позову позивача строку позовної
давності, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013р. ХНУ ВС звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат
пов'язаних з навчанням, і просив
стягнути з відповідача витрати,
пов'язані з навчанням в сумі 11 071,43грн.,
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі 214,60грн.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ХНУ ВС про
визнання угоди про підготовку фахівців
ХНУ ВС недійсною, та застосування до
угоди наслідків недійсності.

Рішенням Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від
29.05.2014р. ХНУ ВС у задоволені позовних
вимог до ОСОБА_2 про стягнення витрат,
пов'язаних з навчанням відмовлено.

ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог до
ХНУ ВС про визнання оспорюваного
правочину недійсним та застосування до
нього наслідків його недійсності, та у
задоволенні заяви про застосування
терміну позовної давності відмовлено.

В апеляційній скарзі ХНУ ВС просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ХНУ ВС у повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду в частині відмови йому у
задоволенні позовних вимог до ХНУ ВС
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення про задоволення його
зустрічних позовних вимог до ХНУ ВС,
посилаючись на те, що він не
погоджується з рішенням суду в частині
відмови йому у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційних скарг та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ХНУ ВС та
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягають
частковому задоволенню, а рішення суду
в частині правового обґрунтування
відмови у задоволенні позову зміні з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 наказом Національного
університету внутрішніх справ № 210 о/с
від 30.07.2002р. був зарахований до складу
курсантів Національного університету
внутрішніх справ.

14.09.2002р. між ХНУ ВС та ОСОБА_2 було
укладено Угоду про підготовку фахівців
в Національному університеті
внутрішніх справ за державним
замовленням із числа осіб цивільної
молоді, рядового і молодшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ України та їх
працевлаштування, яка діяла з моменту
підписання і до 01.07.2006р.

За умовами угоди, курсант
зобов'язується у разі звільнення з
органів внутрішніх справ після
закінчення навчання до встановленого
трирічного терміну за власним бажанням
без поважних причин відшкодувати МВС
України витрати за період навчання в
повному обсязі.

Згідно з п.п.3.1., п.п. 3.2. п. 3 Угоди,
підставами відшкодування МВС України
вартості навчання в разі дострокового
розірвання угоди є: звільнення з
органів внутрішніх справ до закінчення
трирічного терміну перебування на
службі за власним бажанням без
поважних причин; звільнення з органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни, вчинення
проступку, несумісного з перебуванням
на службі в органах внутрішніх справ.

На підставі наказу ХНУ ВС №167 о/с від
23.06.2006р. лейтенанта міліції ОСОБА_2 було
відраховано зі складу курсантів
вказаного навчального закладу та
відкомандирований для подальшого
проходження служби до УМСВ України в
Дніпропетровській області.

Згідно довідки про розмір витрат,
пов'язаних з утриманням випускника
ОСОБА_2 за час навчання у ХНУ ВС
протягом 2002-2006р.р. становить 11 071,43грн.

Відповідно до витягу з наказу
начальника УМВС України в
Дніпропетровській області від 15.07.2008р.
№ 107 о/с, лейтенанта міліції ОСОБА_2
оперуповноваженого сектору боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Нікопольського міського відділу
звільнено з органів внутрішніх справ в
запас ЗС України згідно з п. «ж» ст. 64
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ за
власним бажанням (а.с.5).

Підставою, передбаченою п. «ж» ст. 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991р. № 114, для
осіб середнього, старшого і вищого
начальницького складу зі служби в
запас (з постановкою на військовий
облік) є власне бажання звільненого при
наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Таким чином звільнення ОСОБА_2 з
органів внутрішніх справ відбулось за
власним бажанням при наявності
поважних причин, що перешкоджали
виконанню службових обов'язків, і це не
є передбаченою згідно угоди підставою
для виникнення у ОСОБА_2 зобов'язання з
відшкодування МВС України вартості
навчання.

Враховуючи зазначені обставини,
колегія суддів вважає, що ХНУ ВС слід
відмовити у задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2 про стягнення витрат
пов'язаних з навчанням за
безпідставністю заявлених вимог.

Що ж стосується заявленого ОСОБА_2
зустрічного позову до ХНУ ВС про
визнання оспорюваного правочину
недійсним, та застосування до нього
наслідків його недійсності, то
вирішуючи спір колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Як встановлено в ході розгляду справи,
між ОСОБА_2 та ХНУ ВС 14.09.2002р. було
укладено Угоду про підготовку фахівців
в Національному університеті
внутрішніх справ за державним
замовленням із числа осіб цивільної
молоді, рядового і молодшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ України та їх
працевлаштування, і на час укладення
угоди ОСОБА_2 був неповнолітнім.

Згідно ст.13 ЦК України (в редакції 1963р.
яка діяла на час виникнення між
сторонами правовідносин) неповнолітні
віком від п'ятнадцяти до вісімнадцяти
років вправі укладати угоди за згодою
своїх батьків (усиновителів) або
піклувальників.

Відповідно до ст. 53 ЦК України (в
редакції 1963р.) угода, укладена
неповнолітнім віком від п'ятнадцяти до
вісімнадцяти років без згоди його
батьків (усиновителів) або
піклувальника, може бути визнана судом
недійсною за позовом батьків
(усиновителів) або піклувальника.

Відповідно до п.1.2 Порядку
затвердженого наказом МВС України № 660
від 30.08.1999р. «Про затвердження Порядку
підготовки фахівців у вищому
навчальному закладі МВС України за
державним замовленням із числа осіб
цивільної молоді, молодшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ України та їх
працевлаштування», який був чинний на
час укладення між сторонами угоди, з
повнолітнім курсантом вищого
навчального закладу МВС України від
імені МВС України (в особі ректора)
укладається угода про підготовку
фахівців у вищому навчальному закладі
за державним замовленням із числа осіб
цивільної молоді, рядового і молодшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджена
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.08.96р. № 992 «Про порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснюється за державним
замовленням».

В п.2.2 цього наказу зазначено, що
ректорам вищих навчальних закладів МВС
України після зарахування осіб на
навчання за державним замовленням
укласти з ними угоду, передбачену
додатком 1 до Порядку працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.08.96р. № 992 на підставі Типової
угоди і укласти угоду про підготовку
фахівців у вищому навчальному закладі
МВС України за державним замовленням
із числа осіб цивільної молоді,
рядового і молодшого начальницького
складу органів внутрішніх справ та про
їх подальше працевлаштування з кожним
повнолітнім курсантом незалежно від
курсу навчання. Також в цьому пункті
зазначено, що курсантів, які не досягли
18-річного віку, ознайомити з умовами
угоди під розписку, а при досягненні
повноліття укласти з ними угоду. У
майбутньому (надалі) такі угоди
укладати щорічно.

Відповідно до вимог ст. 71 ЦК України (в
редакції 1963р.) загальний строк для
захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність),
встановлюється в три роки.

Відповідно до п. 6 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України (в
редакції 2003р.) правила Цивільного
кодексу України про позовну давність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Угоду про підготовку фахівців в
Національному університеті внутрішніх
справ за державним замовленням із
числа осіб цивільної молоді, рядового і
молодшого начальницького складу
органів внутрішніх справ України та їх
працевлаштування між сторонами було
укладено 14.09.2002р., а тому від вказаної
дати розпочався відлік строку позовної
давності в три роки який закінчився
відповідно, 13.09.2005р.

Разом з цим з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом про визнання оспорюваного
правочину недійсним та застосування до
нього наслідків його недійсності
згідно штемпелю вхідної
кореспонденції 23.04.2014р., тобто з
пропуском трирічного строку для
пред'явлення позову, і поважної причини
пропуску цього строку не наведено.

ХНУ ВС в ході розгляду справи подав
заперечення на позов ОСОБА_2 і просив
застосувати строк позовної давності до
виниклих правовідносин (а.с.178).

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що право
позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню у
зв'язку з пропуском ним строку позовної
давності.

Оскільки суд першої інстанції прийшов
до висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог як позивачу за основним
позовом, так і ОСОБА_2 за зустрічним
позовом, однак суд неправильно
застосував до виниклих правовідносин
норми матеріального права, якими
регулюються виниклі між сторонами
правовідносини, а тому рішення суду в
частині правового обґрунтування
відмови ХНУ ВС до ОСОБА_2 про стягнення
витрат пов'язаних з навчанням, та
відмови ОСОБА_2 до ХНУ ВС про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
застосування до нього наслідків його
недійсності підлягає зміні на підставі
ст.309 ЦПК України, а апеляційні скарги
ХНУ ВС та ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційні скарги Харківського
національного університету внутрішніх
справ, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 29
травня 2014р. в частині правового
обґрунтування відмови Харківському
національному університету внутрішніх
справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат,
пов'язаних з навчанням, та в частині
правового обґрунтування відмови
ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог до
ХНУ ВС про визнання оспорюваного
правочину недійсним та застосування до
нього наслідків його недійсності
змінити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів, з моменту
проголошення.

Судді: