Справа № 496/2197/14-ц
Провадження 2/496/1198/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.08.2014 року Біляївський районний суд
Одеської області

у складі: головуючого - судді Калінюка
Р.Б.,

при секретарі - Вертій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Біляївка
цивільну справу за позовною заявою
Головного управління пенсійного фонду
України в Одеській області до ОСОБА_1
про стягнення надміру виплаченої суми
пенсії, -

В
С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і
просить суд стягнути на свою користь з
ОСОБА_1 кошти в розмірі 2102,26 гривень.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
ОСОБА_1 з 21.01.2012 року отримував пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №
2262-XII (далі - Закон № 2262-XII). До головного
управління 07.10.2013 року надійшов лист
від 04.10.2013 року, яким управління
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку ГУМВС України в
Одеській області повідомило головне
управління про те, що відповідача,
колишнього старшого дільничного
інспектора міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Усатівського
селищного відділення міліції
Біляївського РВ ГУМВС України в
Одеській області позбавлено
спеціального звання майору міліції у
зв'язку з осудженням згідно п. 38
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 5
Закону № 2262-ХІІ особам, звільненим з
військової служби, та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, позбавленим військових або
спеціальних звань (у тому числі під час
перебування їх у запасі або у
відставці), а також звільненим зі
служби у зв'язку із засудженням за
умисний злочин, вчинений з
використанням свого посадового
становища, та членам їх сімей
призначаються пенсії на підставах,
установлених Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

З урахуванням того, що відповідача
позбавлено спеціального звання майора
міліції в зв'язку з осудженням, він
втратив право на отримання пенсії
відповідно до Закону №2262-XII. Таким
чином, головним управлінням виплату
пенсії припинено з 01.10.2013 року.

З 31.08.2013 року по 30.09.2013 року відповідачем
надлишково отримана пенсія в сумі 2102,26
гривень.

Відповідача було запрошено на
особистий прийом до управління, на
якому він надав письмову заяву щодо
добровільного повернення надлишково
отриманої пенсії. Проте, станом на
04.01.2014 року відповідач не повернув
зазначену суму, у зв'язку з чим головне
управління було змушене звернутися до
суду для стягнення переплати пенсійних
виплат.

Відповідно до ст. 60 Закону №2262-ХІІ
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органи пенсійного забезпечення про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати. В разі невиконання цього
обов'язку і одержання у зв'язку з цим
зайвих сум пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу пенсійного
забезпечення заподіяну шкоду. Суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонерів (подання
документів із свідомо неправдивими
відомостями, неподання відомостей про
зміну у складі його сім'ї тощо), можуть
бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень органу, який призначає пенсію,
чи суду.

Крім того, відповідач в заяві про
призначення пенсії від 31.07.2012 року
зобов'язувався своєчасно повідомити
органи, що призначають пенсію про
обставини, що можуть вплинути на його
пенсійне забезпечення. Отже,
відповідач знав про обставини, що
вплинуть на пенсійне забезпечення та
не повідомив головне управління про
них, що є зловживанням з боку
пенсіонера.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з посиланням на
обставини, викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні та
його представник заперечували проти
позову, просили відмовити в його
задоволенні, з наступних підстав. На
думку представника відповідача
стаття 5 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII
застосовується у випадку, якщо особа,
яка має право на отримання пенсії
відповідно до цього Закону,
позбавляється спеціального звання, і
після цього звертається за
призначенням пенсії, то їй
призначається пенсія не відповідно до
цього Закону, а відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування". Це на
його думку обґрунтовується тим, що
підставою для призначення пенсії є
заява особи. Відповідно до ч.1 ст.48
Закону України № 2262-XII, "Заява про
призначення пенсії згідно з ним
Законом подається до територіального
органу Пенсійного фонду України... При
цьому днем звернення за призначенням
пенсії є день подання до відповідного
органу Пенсійного фонду України
письмової заяви про призначення пенсії
з усіма необхідними для вирішення
цього питання документами, а в разі
пересилання заяви і документів поштою -
дата їх відправлення". Тобто питання
про призначення пенсії вирішується
тільки під час подачі заяви про
призначення пенсії, а не під час
настання змін у житті отримувача
пенсії. Відповідач звернувся до
позивача із заявою про призначення
пенсії в 2012 р., і йому в суворій
відповідності до Закону була
призначена пенсія. В подальшому її
виплата може бути припинена тільки у
випадку, передбаченому Законом. Закон
не містить норми, на підставі якої в
разі позбавлення спеціального звання
після призначення пенсії у позивача
виникає право/обов'язок припинити
нарахування та виплату пенсії. Для
того, щоб призначити відповідачу
пенсію на підставах, установлених
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", необхідно спочатку
припинити виплату пенсії на підставі
Закону, за наявності відповідної норми
цього Закону. За відсутністю норми
Закону, яка надає позивачу право на
припинення нарахування та виплати
пенсії відповідно до Закону, у позивача
зберігається обов'язок продовжувати
виплачувати пенсію відповідно до
Закону, але, можливо, у меншому розмірі.
За таких обставин, на думку
представника відповідача відсутній
факт надмірно виплаченої суми пенсії з
підстав, зазначених в позові, що є
підставою, для відмови у його
задоволенні.

Заслухавши правову позицію сторін,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як встановлено судом, відповідач
ОСОБА_1 з 2012 року отримував пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №
2262-XII, що підтверджується поданням про
призначення пенсії (а.с.3), заявою про
призначення /перерахунок пенсії від
31.07.2012 року(а.с.5), довідкою № 278 від 02.04.2014
року (а.с.6).

На підставі вироку Малиновського
районного суду м.Одеси від 21.03.2013 року
та ухвали апеляційного суду Одеської
області від 04.06.2013 року МВС України
видав наказ від 31.08.2013 року № 794 о/с,
згідно п.38 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, у зв'язку з
осудженням, позбавило ОСОБА_1
спеціального звання майора міліції,
про що УФЗБО ГУМВС України в Одеській
області повідомило Головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області листом № 14/3-937 від 04.10.2013 року
(а.с.7).

В зв'язку з вказаним наказом МВС
України про позбавлення відповідача
спеціального звання, Головне
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області припинило виплату
пенсії відповідачу з 01.10.2013 року. Але за
період з 01.09.2013 року по 30.09.2013 року (коли
вже діяв вищевказаний наказ МВС
України від 31.08.2013 року) відповідачем
було отримано пенсію в сумі 2102,26
гривень, що підтверджується
розрахунком від 08.10.2013 року (а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст.5 до Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №
2262-XII на підставах, установлених
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", призначаються також
пенсії особам, звільненим з військової
служби, та деяким іншим особам, які
мають право на пенсію за цим Законом,
позбавленим військових або
спеціальних звань (у тому числі під час
перебування їх у запасі або у
відставці), а також звільненим зі
служби у зв'язку із засудженням за
умисний злочин, вчинений з
використанням свого посадового
становища, та членам їх сімей.

Аналіз зазначеної статті Закону № 2262-XII
дозволяє суду дійти до висновку про
можливість її застосування при
вирішені наявного спору між сторонами
по справі. При цьому суд не
погоджується з правовою позицією
представника відповідача щодо
одноразового призначення пенсії, та
вважає, що призначення пенсії може
відбуватися кожного разу при звернені
заінтересованої особи з відповідною
заявою до пенсійного фонду. Суд вважає,
що за заявою відповідача, позивачем у
відповідності до вимог ч.2 ст.5 Закону №
2262-XII може бути призначена відповідачу
пенсія на підставах, встановлених
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Стосовно позиції представника
відповідача щодо того, що Закон № 2262-XII
не містить норми, яка надає позивачу
право на припинення нарахування та
виплати пенсії, та в зв'язку з цим у
позивача зберігається обов'язок
продовжувати виплачувати відповідачу
пенсію відповідно до зазначеного
Закону, але, можливо, у меншому розмірі,
суд з нею також не погоджується. Норми
діючого пенсійного законодавства не
містять можливості отримання особами
декількох пенсій одночасно, в зв'язку з
чим, для призначення пенсійними
органами певного виду пенсії, повинна
бути зупинена виплата іншої пенсії.

У відповідності до ст.60 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №
2262-XII пенсіонери зобов'язані
повідомляти органам пенсійного
забезпечення про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. В разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу пенсійного
забезпечення заподіяну шкоду. Суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера (подання
документів із свідомо неправдивими
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі його сім'ї тощо),
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на
підставі рішень органу, який призначає
пенсію, чи суду.

Судом встановлено, що відповідачу
ОСОБА_1 було відомо про застосування до
нього Малиновським районним судом
м.Одеси при ухвалені вироку від 21.03.2013
року додаткового покарання у виді
позбавлення спеціального звання
майору міліції, так як він був
присутній при ухвалені вироку та
отримав його примірник у суді. Однак в
порушення вимог ст.60 Закону № 2262-XII він
не повідомив позивача про цю обставину,
яка могла спричинити зміну розміру
пенсії або припинити її виплати, хоча в
своїй заяві про призначення пенсії від
31.07.2012 року зобов'язувався своєчасно
повідомити органи, що призначають
пенсію про обставини, що можуть
вплинути на його пенсійне забезпечення
(а.с.5). В зв'язку з цим суд погоджується з
позицією позивача стосовно того, що
відповідач знав про обставини, що
вплинуть на пенсійне забезпечення та
не повідомив головне управління про
них, що є зловживанням з його боку.

У відповідності до ст.50 Закону № 2262-XII
відрахування з пенсій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом та
членів їх сімей провадиться в порядку,
встановленому частиною другою статті
50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року
№ 1058-ІV.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому

порядку.

Враховуючи вищезазначені обставини та
норми права, суд вважає, що права та
інтереси позивача були порушені
відповідачем, та підлягають судовому
захисту, в зв'язку з чим позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню у
повному обсязі, та з відповідача
повинна бути стягнута отримана ним
пенсія в сумі 2102 (дві тисячі сто дві)
гривні 26 копійок за період з 01.09.2013 року
по 30.09.2013 року.

На підставі вищевказаного та керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.5, 59, 60
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII, ст.50 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року № 1058-ІV, суд -

В
И Р І Ш И В:

Позов Головного управління пенсійного
фонду України в Одеській області до
ОСОБА_1 про стягнення надміру
виплаченої суми пенсії - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 2102
(дві тисячі сто дві) гривні 26 копійок на
користь Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на розрахунковий рахунок ГУ
ПФУ в Одеській області в ПАТ "Державний
ощадний банк України" №97, МФО 328845,
код ОКПО 20987385, призначення платежу -
"повернення пенсії за рішенням суду
пенсіонера ОСОБА_1.".

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Біляївського районного суду Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Біляївського районного

суду Одеської області

Р.Б.Калінюк