АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/753/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1979/К/14
суддя Ковтун Н.Г.
Категорія - 34 ( І )
Суддя-доповідач -
У Х В А Л А

Іменем України

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Іванюк О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 06 серпня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_4,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, посилаючись на те, що 29
жовтня 2013 року о 17-05 год. на проспекті
Миру у м. Кривому Розі, з вини водія
автомобіля марки «КІА», держ. номер
НОМЕР_1 ОСОБА_2 сталася
дорожньо-транспортна подія, внаслідок
якої належному позивачу автомобілю
«Шкода Фабія», д.н. НОМЕР_2, нанесені
механічні пошкодження. Просив суд
стягнути на його користь з відповідача
15 700,00 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 50 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 1 137,20
грн. судових витрат.

Ухвалою суду від 17 березня 2014 року
залучено до участі у справі у якості
співвідповідача Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» (надалі - ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна»).

Рішенням Саксаганського районного
суду м.Кривого Рогу від 06 серпня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15
700,00 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 2 000,00 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 650 грн. у рахунок
відшкодування витрат на проведення
товарознавчого дослідження та 253,44 грн.
у рахунок відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду в
частині стягнення матеріальної шкоди
та судових витрат і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні цих
позовних вимог, посилаючись на невірне
застосування судом норм матеріального
права та неповне з'ясування обставин
справи.

Так, згідно ст. 1192 ЦК України, ст. 32
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», потерпілому
відшкодовуються лише заподіяні збитки,
а величина втрати товарної вартості не
може вважатись заподіяною шкодою, так
як вона є лише складовою частиною для
визначення матеріального збитку та
вартості відновлювального ремонту, які
підлягають стягненню.

Відсутні підстави й для стягнення з
відповідача на користь позивача
податку на додану вартість у розмірі 9
849,95 грн., оскільки відповідач не
здійснював ремонт автомобіля, а
відразу ж його продав.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_6, які, кожен окремо,
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
яка заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, просила її
відхилити, залишивши без змін рішення
суду першої інстанції, як законне та
обґрунтоване, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
29 жовтня 2013 року о 17 год 05 хв. водій
ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки
«КІА» н.з. НОМЕР_1 по проспекту Миру в
місті Кривому Розі навпроти опори 233,
при здійсненні маневру (розвороту)
ліворуч, не надав перевагу в русі
зустрічному автомобілю, порушивши п.п.
2.3.Б, 10.1., 16.13 Правил дорожнього руху,
допустив зіткнення з автомобілем марки
«Шкода Фабіа» н.з. НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_3

На підставі постанови Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
листопада 2013 року винним в ДТП, що
сталося 29 жовтня 2013 року, визнано
ОСОБА_2 й притягнуто його до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425
грн. в дохід держави (а.с. 7).

13 грудня 2013 року ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна», якою застраховано
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_2 за договором (полісом)
страхування ОСЦПВ №АС/6946947,
відшкодовано ОСОБА_3 48 858,89 грн.
матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП (а.с. 10).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3,
суд першої інстанції керувався ст.ст.
1166, 1188 ЦК України та виходив з того, що
ОСОБА_2 є винним в спричиненні ДТП, а
тому й повинен нести відповідальність
за заподіяну з його вини матеріальну
шкоду позивачу в повному обсязі та
сплатити останньому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції й
вважає, що він відповідає положенням
ст.ст. 1166, 1188 ЦК України та узгоджується
з роз'ясненнями, наданими Пленумом
Верховного Суду України в п.2-п.4
Постанови «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року
зі змінами та доповненнями.

В частині покладення на відповідача
ОСОБА_2 обов'язку з відшкодування
спричиненої внаслідок ДТП моральної
шкоди ним рішення суду ним не
оскаржується. Спір виник з приводу
розміру матеріальної шкоди, який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Статтею 1192 ЦК України визначено
способи відшкодування шкоди, завданої
майну потерпілого, відповідно до
частини першої якої, з урахуванням
обставин справи, суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ того ж роду і такої
ж якості, полагодити пошкоджену річ
тощо) або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Висновком експертного
автотоварознавчого дослідження №
Д5/11/13 від 05.11.2013 року визначено суму
матеріального збитку, заподіяного
володільцю пошкодженого автомобіля
марки «Шкода Фабіа», державний номер
НОМЕР_2, в розмірі 64 559,47 грн. (а.с. 11-21).

З матеріалів справи (а.с. 10) вбачаться,
що на підставі договору страхування
ОСЦПВ№АС/6946947, 13 грудня 2013 року ПрАТ
«СК «ПЗУ Україна» позивачу ОСОБА_3
відшкодовано страхове відшкодування в
розмірі 48 858,89 грн. у зв'язку із
настанням страхового випадку -
пошкодження транспортного засобу
внаслідок ДТП, яке мало місце 29.10.2013
року.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Враховуючи те, що фактичний розмір
шкоди складає 64 559,47 грн., а страхове
відшкодування - 48 858,89 грн., то різниця
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням) складає 15 700,00 грн., яку
як вірно визначив суд першої інстанції,
й повинен сплатити відповідач на
користь позивача для повного
відшкодування завданої ним внаслідок
ДТП матеріальної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності підстав для покладення на
відповідача обов'язку відшкодовувати
втрату товарної вартості автомобіля
позивача колегія суддів відхиляє з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників назем них
транспортних засобів», який набув
чинності з 1 січня 2005 p., страховик при
настанні страхового випадку
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи
відповідно до лімітів
відповідальності страховика.

Положеннями ст. 29 цього ж закону дано
визначення шкоди, пов`язаної з
пошкодженням транспортного засобу, до
якої відносяться витрати, пов`язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
експлуатацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення
ремонту на території України. Якщо
такий транспорт необхідно, з поважних
причин, помістити на стоянку, до
розміру шкоди додаються також витрати
на евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, втрата товарної вартості не
входить до прямої дійсної шкоди, що
підлягає відшкодуванню страховиком
згідно ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників назем них транспортних
засобів», а тому на відповідача ОСОБА_2
необхідно покласти обов'язок з її
відшкодування у порядку ст. 1194 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності підстав для включення до
загального розміру завданої шкоди
податку на додану вартість у розмірі 9
849,95 грн., оскільки відповідач не
здійснював ремонт автомобіля, колегією
суддів відхиляються, адже згідно
положень ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір
збитків може бути відповідно до
вартості виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Вартість виконання робіт, необхідних
для відновлення автомобіля марки
«Шкода Фабіа», д.н. НОМЕР_2, визначено
згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №Д5/11/13
від 05.11.2013 року, достовірність якого
сторонами не оспорюється.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, в той час як доводи апеляційної
скарги правильності висновків суду не
спростовують, а тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін,
відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 06 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: