АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6541/14
Справа № 646/7424/14-ц
Доповідач: Хорошевський О.М.
Категорія: договірна
УХВАЛА

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Кругової С.С.

при секретарі - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії»

на рішення Червонозаводського
районного суду м.Харкова від 06 серпня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» про визнання
недійсними договорів банківського
вкладу (депозиту) з видачею купонного
ощадного (депозитного) сертифіката на
пред'явника в рамках договору щодо
банківського обслуговування та про
повернення грошових коштів і зустрічну
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії» про
визнання недійсними договорів
банківського вкладу (депозиту) з
видачею купонного ощадного
(депозитного) сертифіката на
пред'явника в рамках договору щодо
банківського обслуговування та про
повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом після уточнення якого
просила визнати недійсними договори
банківських вкладів, укладених її
чоловіком ОСОБА_2 з ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» та повернути сторони
у становище яке існувало до укладення
спірних договорів, а саме: зобов'язати
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»
повернути ОСОБА_2 в натурі 2100000 доларів
США шляхом перерахування на його
поточний рахунок відкритий у
Харківському відділенні № 3
відповідача.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що у березні 2014 року вона
дізналась, що її чоловік ОСОБА_2 30.12.2013
року уклав з ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» в особі Харківського
відділення № 3 низку договорів
банківського вкладу (депозиту) з
видачею купонного ощадного
(депозитного) сертифіката на
пред'явлення в рамках договору
банківського обслуговування.

Так її чоловіком укладені договори:
3330/012/553122; № 3330/012/553117; № 3330/012/553150; №
3330/012/55110; № 3330/012/553096; № 3330/012/553082; №
3330/012/553076; № 3330/012/553069; № 3330/012/553065; №
3330/012/553048; № 3330/012/553395; № 3330/012/533039; №
3330/012/553022; № 3330/012/533010; №3330/012/555998; №
3330/012/552988; № 3330/012/552975; № 3330/012/552938; №
3330/012/553057; № 3330/012/553667; № 3330/012/553663; №
3330/012/553659; № 3330/012/553157 на загальну суму
2100000,00 доларів США.

У березні 2014 року чоловік повідомив її,
що подав до банку заяву про дострокове
погашення купонних ощадних
(депозитних) сертифікатів за всіма
договорами, але не зможе отримати
грошові кошти у валюті.

21.03.2014 року на поточний рахунок
відкритий на ім'я ОСОБА_2 було
перераховано грошові кошти у
національній валюті України за курсом
9,9 грн. за 1 долар США. На день
перерахування коштів курс складав 10,6
грн. за 1 долар США.

У зв'язку з зазначеним родина втратила
близько 139 000 доларів США чим порушено і
її інтереси.

Вважаючи, що внесені грошові кошти є
спільною сумісною власністю подружжя
згідно вимог ст.ст. 60, 61 СК України
просила позов задовольнити оскільки в
супереч вимог ч. 2 ст. 369 ЦК України
ОСОБА_2 розпорядився цим майном без її
згоди.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2
просив визнати недійсними договори
банківського вкладу (депозиту)
укладених його дружиною ОСОБА_1 з ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії» та
повернути сторони у становище яке
існувало до укладання спірних
договорів, зобов'язавши ПАТ «Дочірній
банк Сбербанку Росії» повернути ОСОБА_1
у натурі 1025000,00 доларів США шляхом
перерахування на її поточний рахунок
зазначену суму.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 30.12.2013 року ОСОБА_1 уклала з
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»
договори банківського вкладу
(депозиту) № 3330/012/553248; № 3330/012/553257; №
3330/012/553228; № 3330/012/553323; № 3330/012/553192; № 3330/012/
5553336; № 3330/012/553211; № 3330/012/553163; № 3330/012/5533410;
№ 3330/012/553320; № 3330/012/553332 на загальну суму
1025000,00 доларів США.

Грошові кошти, внесені його дружиною до
банківської установи є спільною
власністю подружжя.

Його згоди на розпорядження цим майном
дружина не отримувала.

В результаті того, що купонні ощадні
(депозитні) сертифікати були погашені
достроково, на поточний рахунок,
відкритий на ім'я ОСОБА_1 було
перераховано грошові кошти в
національній валюті України за курсом
9,9 грн. за 1 долар США.

На день перерахування цих коштів курс
складав 10,6 грн. за 1 долар США, у зв'язку
з чим сім'я втратила приблизно 40 000, 00
доларів США.

Посилаючись на ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч.ч.
2,3 ст. 65 СК України просив позов
задовольнити.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 06.08.2014 року первісні
та зустрічні позовні вимоги
задоволено.

Визнано недійсними договори
банківського вкладу (депозиту)
№.3330/012/553122; № 3330/012/553117; № 3330/012/553150; №
3330/012/55110; № 3330/012/553096; № 3330/012/553082; №
3330/012/553076; № 3330/012/553069; № 3330/012/553065; №
3330/012/553048; № 3330/012/553395; № 3330/012/533039; №
3330/012/553022; № 3330/012/533010; №3330/012/555998; №
3330/012/552988; № 3330/012/552975; № 3330/012/552938; №
3330/012/553057; № 3330/012/553667; № 3330/012/553663; №
3330/012/553659; № 3330/012/553157 з видачею
купонного ощадного (депозитного)
сертифіката на пред'явника в рамках
договору щодо банківського
обслуговування, укладені 30.12.2013 року
між ОСОБА_2 та ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії». Повернуто сторони у
становище, яке існувало до укладення
спірних договорів, а саме: зобов'язати
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»
повернути ОСОБА_2 у натурі 21000 000,00
доларів США шляхом перерахування ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії»на
поточний рахунок ОСОБА_2 відкритий в
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»
Харківське відділення № 3 кошти у сумі 2
100 000,00 доларів США; зобов'язано ОСОБА_2
повернути ПАТ «Дочірній банк Сбербанку
Росії» ву натурі 20 454 156,62 грн. шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок ПАТ «Дочірній банк Сбербанку
Росії».

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсними договори
банківського вкладу (депозиту) №
3330/012/553248; № 3330/012/553257; № 3330/012/553228; №
3330/012/553323; № 3330/012/553192; № 3330/012/ 5553336; №
3330/012/553211; № 3330/012/553163; № 3330/012/5533410; №
3330/012/553320; № 3330/012/553332 з видачею
купонного ощадного
(депозитного)сертифіката на
пред'явника в рамках договору щодо
банківського обслуговування, укладені
30.12.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дочірній
банк Сбербанку Росії». Повернуто
сторони у становище, яке існувало до
укладення спірних договорів, а саме:
зобов'язати ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» повернути ОСОБА_1 у
натурі 1 025 000,00 доларів США шляхом
перерахування ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» на поточний рахунок
ОСОБА_1 відкритий в ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» Харківське
відділення № 3 кошти у сумі 1 025 000,00
доларів США; зобов'язано ОСОБА_1
повернути ПАТ «Дочірній банк Сбербанку
Росії» в натурі 9984041,82 грн. шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок ПАТ «Дочірній банк Сбербанку
Росії».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 1948,80 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» на користь ОСОБА_1 1948,80
грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 1948,80 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 1948,80 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дочірній
банк Сбербанку Росії» просить рішення
суду першої інстанції скасувати як
ухвалене з порушенням вимог
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення відмовивши у
задоволенні вимог за уточненою
позовною заявою первісного позивача та
у задоволенні зустрічного позову.

Скарга містить посилання на те, що
судом неправильно застосовані
положення ч.ч. 2,3 ст. 65 СК України до
спірних правовідносин. Поняття « цінне
майно» Сімейним Кодексом України та
Цивільним Кодексом України не
визначене, а тому суд мав вирішити
питання щодо віднесення предметів
позову до цінного майна.

Крім того, грошові кошти не можна
віднести до майна, вважаючи їх окремим
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а тому висновок
суду про те, що оспорювані договори
укладені з порушенням ч. 3 ст. 65 СК
України є неправильними.

Суд повинен був виходити з правил ч. 2
ст. 65 СК України.

Отримання дозволу іншого з подружжя на
відкриття банківського вкладу не
передбачається главою 72 ЦК України і
іншими нормативними актами, між іншим і
Національного банку України.

Визначаючи цінність предметів
оспорюваних договорів суд повинен був
взяти до уваги не лише їх реальну
вартість, а і матеріальний стан сім'ї,
цього зроблено не було.

Оспорювані договори укладались в один
день у одному приміщенні, а тому
подружжя не могло не знати, що іншим з
них укладені такі договори.

Судом ухвалене рішення без додержання
вимог ст. 213 ЦПК України.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Задовольняючи вимоги первісного та
зустрічного позовів суд першої
інстанції виходив з того, що на час
укладення оспорюваних договорів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі між
собою і ці договори виходять за межі
дрібного побуту та укладені стосовно
цінного майна.

Встановивши, що для укладання
оспорюваних договорів письмова згода
іншого з подружжя подана не була, суд
визнав їх такими, що укладені з
порушенням вимог ч. 2 ст. 369 ЦК України та
ч. 3 ст. 65 СК України.

Судова колегія з таким висновком
погоджується, оскільки він відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Та обставина, що для укладання
оспорюваних договорів позивачами за
первісним та зустрічним позовом,
письмова згода другого з подружжя не
надавалась не заперечували і
представники банку, які брали участь у
судах першої та апеляційної
інстанціях.

Зазначаючи, що предметом оспорюваних
договорів є цінне майно, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1
було укладено договори банківського
вкладу на суму від 50 000,00 доларів США
кожний та вище. ОСОБА_2 укладені
договори на суму 48 000,00 доларів США
кожний та вище. При цьому суд взяв до
уваги, що розмір мінімальної
заробітної плати та прожиткового
мінімуму для працездатних осіб на час
укладання цих договорів складав 1218,00
грн. Курс обміну валют на час укладання
оскаржуваних договорів складав 7, 993
грн. за 1 долар США.

Таким чином розмір банківських вкладів
(депозитів), зроблених позивачами,
свідчить про іх цінність і не потребує
встановлення матеріального становища
вкладників.

Посилання апеляційної скарги на те, що
грошові кошти не можна вважати майном
враховуючи їх особливий правовий
статус не можна взяти до уваги,
оскільки не грунтуються на вимогах
закону.

Оскільки розпорядження майном можливе
і у спосіб, який не пов'язаний з його
відчуженням, ці доводи скарги також не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

За правилами ч. 3 ст. 65 СК України для
укладання одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення (або) державної реєстрації,
а також договорів стосовно цінного
майна, згода іншого з подружжя має бути
подана письмово.

З огляду на те, що ця вимога закону
виконана не була, судом першої
інстанції обґрунтовано були
задоволені первісний та зустрічний
позови.

Враховуючи, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої
інстанції не спростовують, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення з
урахуванням вимог ч.1 ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 06 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: