АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7887/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бібік М. М. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

17 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Пищиди М.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2014
року про закриття провадження у справі
за позовом ОСОБА_2 до Державної служби
України з надзвичайних ситуацій,
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного невиконання службових
обов'язків та відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
23.07.2014 року про закриття провадження у
справі за його позовом до Державної
служби України з надзвичайних
ситуацій, Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного невиконання службових
обов'язків та відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на те, що ця ухвала є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки постановлена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права / а. с. 56-57 /.

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 23.07.2014 року, на
підставі п. 1 ч 1 ст. 205 ЦПК України та п. 2
ч. 2 ст. 17 КАС України, - закрито
провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного невиконання службових
обов'язків та відшкодування моральної
шкоди / а. с. 53 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала суду скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції для
повторного вирішення клопотання щодо
закриття провадження у справі, з
наступних підстав.

Постановляючи 23.07.2014 року ухвалу про
закриття провадження у справі суд
першої інстанції, в порушення вимог ст.
210 ЦПК України, не зазначив в ухвалі
жодних мотивів з яких суд дійшов
висновків про закриття провадження у
справі, як і не навів жодного доказу,
який би підтвердив ту обставину, що між
сторонами виник публічно-правовий
спір.

Розглядаючи клопотання щодо
можливості закриття провадження у
справі, суд першої інстанції так і не
з'ясував які правовідносини виникли
між сторонами та яким законом вони
регулюються.

Зокрема, суд не прийняв до уваги, що з
16.09.1988 року по 09.07.2012 року позивач
працював на посаді начальника 18-ї
професійної пожежної частини смт.
Царичанка, а 09.07.2012 року звільнений з
роботи по переводу до Головного
територіального управління МНС у
Дніпропетровській області на підставі
п. 5 ст. 36 КЗпП України, а 10.07.2012 року
знову прийнятий на посаду начальника
18-ї професійної пожежної частини
Головного територіального управління
МНС у Дніпропетровській області, що
підтверджується копією трудової
книжки / а. с. 11-12 /.

Отже, позивач працював в державній
пожежній охороні і його трудові
відносини (прийняття на службу та її
проходження, особливості праці і
відпочинку, оплата праці і таке інше)
могли зокрема регулюватися (в
залежності від того на яких умовах
позивач був прийнятий на роботу): а) ЗУ
«Про пожежну безпеку» (який був чинним
на момент роботи позивача, але втратив
чинність у зв'язку з прийняттям 02.10.2012
року Кодексу цивільного захисту
населення України, який чинний з 21.11.2012
року) - згідно якого особи рядового та
начальницького складу пожежної
охорони складають присягу, а порядок
та умови проходження служби в
державній пожежній охороні
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ ( ст. ст. 19-231
Закону); б) ЗУ «Про аварійно-рятувальні
служби» (який був чинним на момент
роботи позивача, але втратив чинність
у зв'язку з прийняттям 02.10.2012 року
Кодексу цивільного захисту населення
України, який чинний з 21.11.2012 року) -
згідно якого трудові відносини в
професійних аварійно-рятувальних
службах (якою є і пожежна охорона)
регулюються законодавством України
про працю (ст. 13 Закону); в) ЗУ «Про
засади цивільного захисту» (який був
чинний на момент роботи позивача, але
втратив чинність 01.07.2013 року у зв'язку з
прийняттям 02.10.2012 року Кодексу
цивільного захисту населення України,
який чинний з 21.11.2012 року) - згідно якого
(ст. 30 цього Закону) до цивільного
захисту увійшла пожежна безпека
(діяльність якої регулюється ЗУ «Про
пожежну безпеку»), а проходження служби
в органах і підрозділах цивільного
захисту, з присвоєнням спеціальних
звань, регулюється ст. ст. 44-54 цього
Закону та Положенням про порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
(затверджене постановою Кабміну
України від 21.07.2005 року № 629); та іншими
нормативно-правовими актами.

Тобто, для вирішення питання щодо
можливості закриття провадження у
справі суд першої інстанції повинен
був, зокрема, з'ясувати: чи мав позивач
спеціальне звання; чи приймав присягу;
чи відносилась посада начальника 18-ї
пожчастини до посади на якій повинна
була працювати особа зі спеціальним
званням чи це могла бути звичайна
цивільна людина; чи розповсюджується
на посаду начальника пожчастини дія ЗУ
«Про державну службу» і таке інше.

Всі ці питання можуть бути з'ясовані
судом першої інстанції, зокрема, при
огляді особистої справи позивача,
Статуту (положення) пожежної частини,
Посадової інструкції начальника
пожежної частини, відповідними
наказами про прийом та звільнення
позивача з роботи і таке інше. Жоден з
таких чи інших доказів не був наданий
суду сторонами і не досліджувався, не
зважаючи на те, що відповідачем -
Державною службою України з
надзвичайних ситуацій було подано
клопотання про закриття провадження у
справі у зв'язку з перебуванням
позивача на державній (публічній)
службі в ДСНС України, яке нічим не
обґрунтоване і не підтверджене. Суд
першої інстанції не роз'яснив
відповідачу (у зв'язку зі зверненням до
суду з таким клопотанням) його
обов'язок надати належні та допустимі
докази проходження позивачем
державної (публічної) служби, якщо така
мала місце.

Без з'ясування вище зазначених
обставин у суду першої інстанції 23.07.2014
року не було ніяких законних підстав
для закриття провадження у справі, а
тому ухвала суду від 23.07.2014 року, як
така, що не відповідає матеріалам
справи та вимогам процесуального
закон, - не може залишатись в силі і
підлягає скасуванню з направленням
справи на розгляд до суду першої
інстанції для повторного вирішення
клопотання щодо можливості закриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 23 липня 2014 року
про закриття провадження у справі -
скасувати, справу направити до суду
першої інстанції для повторного
вирішення клопотання щодо можливості
закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає, оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню по справі.

СУДДІ: