Справа №784/187/14 11.09.2014 11.09.2014 11.09.2014
Провадження №22-ц/784/1973/14
Провадження 22ц-/784/1973/14
Головуючий по 1 інстанції
Доповідач апеляційного
суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І..,

суддів: Царюк Л.М., Колосовського С.Ю.,

при секретарі судового засідання
Горенко Ю.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 28
травня 2014р.

за позовом ОСОБА_4 гранітно-щебеневого
кар'єру до ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог не предмет
спору: ОСОБА_5, територіальне
управління Держгірпромнагляду у
Миколаївській області (Далі - ТУ
Держгірпромнагляду), про скасування
реєстрації права власності, визнання
права власності та витребування майна
з чужого незаконного володіння,

встановила:

ОСОБА_4 гранітно-щебеневий кар'єр
пред'явив позов до ОСОБА_3 про:

- скасування реєстрації права
власності за ОСОБА_3 на навантажувач
марки РN956, 2007 року випуску,
ідентифікаційний НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2
(далі - навантажувач);

- визнання права власності за
Республікою Молдова в особі ОСОБА_4
гранітно-щебеневого кар'єра на
навантажувач;

- витребування з незаконного
володіння ОСОБА_3 навантажувача.

Позивач зазначав, що навантажувач є
власністю іноземної держави і на
підставі статуту підприємства
закріплений за ним на праві повного
господарського відання. 11 квітня 2012р.
навантажувач на аукціоні придбав
ОСОБА_5, який 01 серпня 2013р. перепродав
його ОСОБА_3 Цього ж дня навантажувач
було зареєстровано в ТУ
Держгірпромнагляду за відповідачем з
видачею йому відповідного свідоцтва.

Посилаючись на те, що відповідач
утримує навантажувач незаконно,
оскільки постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 11
жовтня 2012р. аукціон з продажу спірного
майна визнано недійсним, позивач
просив про задоволення його вимог.

Рішенням Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 28
травня 2014р. постановлено про
задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_4
гранітно-щебеневий кар'єр є іноземним
підприємством (ч.2 ст.63 ГК) заснованим на
державній власності Республіки
Молдова.

ОСОБА_4 гранітно-щебеневого кар'єру є
власністю Республіки Молдова і
закріплюється за підприємством на
праві повного господарського відання з
правом останнього на володіння,
користування та розпорядження ним на
свій розсуд (п.1.2.,4.2. статуту
підприємства).

В порядку виконання зведеного
виконавчого провадження щодо боржника
ОСОБА_4 гранітно-щебеневого кар'єру
державним виконавцем 09 листопада 2011р.
проведено опис та арешт майна
належного останньому, в тому числі,
навантажувача.

11 квітня 2012р. відбувся аукціон з
реалізації арештованого навантажувача
переможцем якого визнано ОСОБА_5

31 травня 2012р., за заявою ОСОБА_5
посадовими особами ТУ
Держгірпромнагляду проведена державна
реєстрація навантажувача з видачею
новому власнику відповідного
свідоцтва. 01 серпня 2013р. у зв'язку з
втратою ОСОБА_5 свідоцтва йому було
видано нове свідоцтво про реєстрацію
навантажувача.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 11 жовтня 2012р.
аукціон з продажу навантажувача,
проведений 11 квітня 2012р. визнано
недійсним.

01 серпня 2013р. ТУ Держгірпромнагляду
зняло з обліку навантажувач на
підставі заяви ОСОБА_5, який цього ж дня
за договором купівлі-продажу відчужив
його ОСОБА_3

Державна реєстрація навантажувача за
ОСОБА_3 проведена ТУ
Держгірпромнагляду теж 01 серпня 2013р. з
видачею йому відповідного свідоцтва.

Враховуючи те, що навантажувач вибув з
володіння ОСОБА_4 гранітно-щебеневого
кар'єру не з його волі іншим шляхом, а
набувач придбав його за відплатним
договором у особи, яка не мала права це
майно відчужувати, про що набувач не
знав, то суд на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК,
дійшов до вірного висновку про
необхідність витребування цього майна
у відповідача.

Аргументи апелянта щодо відсутності у
позивача права вимоги на витребування
навантажувача не можна визнати
обґрунтованими, тому що останній як
користувач спірного майна згідно зі
ст.396 ЦК, ч.3 ст.136 ГК вправі захищати своє
порушене речове право у способи
передбачені законодавством, яке
регулює захист права власності.

Також можна по суті погодитись з
рішенням суду в частині вимог про
скасування реєстрації права власності
на навантажувач, яка є похідною від
задоволеної вимоги про витребування
навантажувача з незаконного володіння
відповідача.

Посилання апелянта, щодо виходу суду за
межі позовних вимог є безпідставними,
так як вимога про скасування
реєстрації права власності на
навантажувач міститься в уточненій
позовній заяві, яка була прийнята судом
до провадження (а.с.175). Інших аргументів
щодо незаконності рішення суду в цій
частині апеляційна скарга не містить, а
тому при його перевірці суд
апеляційної інстанції враховує також
положення ч.1 ст.303 ЦПК.

В той же час рішення суду в частині
задоволеної вимоги про визнання права
власності є незаконним.

Так, визнаючи право власності на
навантажувач за Республікою Молдова,
суд не звернув уваги на те, що власник
спірного майна не був стороною цього
спору.

Отже, вимогу про визнання права
власності заявлено неналежним
позивачем, тому що з огляду на
положення ст.392 ЦК такий позов може
пред'явити виключно власник спірного
майна, а не суб'єкт підприємництва за
яким останнє закріплено на праві
господарського відання. У зв'язку з чим
підстави для задоволення цієї вимоги
відсутні, що в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК тягне
за собою необхідність скасування
рішення в цій частині з ухваленням
нового рішення.

Рішення суду в частині судових витрат
на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає
зміні, так як виходячи зі ставок
судового збору за одну вимогу
немайнового і одну вимогу майнового
характеру розмір судового збору
повинен складати 2914 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст.303,307-309,316 ЦПК, колегія
суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 28
травня 2014р. в частині вимог ОСОБА_4
гранітно-щебеневого кар'єру до ОСОБА_3
про визнання права власності скасувати
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні цих вимог.

Це ж рішення в частині розподілу
судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
гранітно-щебеневого кар'єру 2914 (дві
тисячі дев'ятсот чотирнадцять) грн. 70
коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили і може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: