Справа № 587/136/14-ц
Провадження № 2/587/145/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року Сумський районний
суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Козловій К.Л.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом

Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк»

До ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з тих
підстав, що між сторонами було укладено
20 липня 2006 року кредитний договір у
розмірі 2037,08 грн. зі сплатою 25,8% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом. Позичальник підтвердив своїм
підписом, що його заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним та
кредитором договір. Відповідач повинен
був сплачувати позивачу грошові кошти
щомісячними платежами, які складаються
з заборгованості за кредитом,
відсотками та комісією, а також інших
витрат згідно Умов. Своїх зобов'язань
за договором позичальник не виконав,
внаслідок чого станом на 13 січня 2014
року утворилась заборгованість в сумі
32951,27 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом - 2034,87 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10240,25 грн., пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 18630,85 грн., штрафів - 500 грн.
та 1545,30 грн. Просив стягнути вказану
суму заборгованості та судові витрати
по справі.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі і суду пояснив, що
кредит позичальнику надавався по
програмі кредитування «Просто
Кредит». Укладений договір є
кредитно-заставним договором, умови
надання якого регламентуються Умовами
надання споживчих кредитів, які були
затверджені Наказом «ПриватБанку» від
4 серпня 2005 року №1417. Пунктом 5.5 даних
умов передбачений термін позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків,пені штрафів
тривалістю 5 років. Про дану обставину
позичальнику було відомо, що він
засвідчив у анкеті-заяві, оскільки був
ознайомлений з цими Умовами, наданими у
письмовому вигляді, що підтверджує
обізнаність відповідача про
подовжений строк позовної давності.
Умови надання споживчого кредиту
«Розстрочка» (Стандарт) долучені до
позову помилково.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав повністю і просив
відмовити у задоволенні позову за
спливом строку позовної давності,
оскільки вважає, що у даному випадку
повинен бути застосований загальний
строк позовної давності тривалістю в
три роки. Заява-анкета не містить
посилання про погодження строку
позовної давності тривалістю у п'ять
років, чи на можливість її застосування
банком. Оскільки подовження загального
строку позовної давності можливе лише
у письмовій формі, то позивачем не
доведено, що сторони погодили між собою
строк позовної давності п'ять років.
Позивач звертався до суду з заявою про
видачу судового наказу за договором у
2009 році, до заяви наведених Умов
надання споживчого кредиту не подавав.
Останній платіж здійснений
відповідачем 10 серпня 2009 року. З цього
часу сплив строк позовної давності,
тому з цих підстав просив відмовити у
задоволенні позову. Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20 липня 2006
року відповідачем ОСОБА_1 подана заява
позичальника, відповідно до якої він
просив позивача надати йому споживчий
кредит в сумі 2037,10 грн. строком на 18
місяців, відсоткова ставка 2,09, для
купівлі по технології Просто Кредит
мобільного телефону вартістю 1567 грн.
Кредит позивачем надавався на строк до
18 січня 2008 року включно зі сплатою 2,09%
відсотків за його користуванням у
місяць на суму залишку заборгованості.
Погашення кредиту повинно
здійснюватись шляхом щомісячних
платежів до 28 числа кожного місяця в
сумі 137,30 грн. Позичальник доручає банку
перерахувати кошти торгівельній
організації, а також комісію, визначену
п.2.2 Умов на рахунок банку. Заява
містить положення про те, що
позичальник отримав
інформаційно-консультативну послугу
від ТОВ «Приват Кредит» у повному
обсязі до отримання кредиту,
ознайомився з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам,
які були надані йому у письмовому
вигляді. Своїм підписом він підтвердив
факт про надання йому інформації про
умови кредитування: його форми, порядок
розрахунку, вартість послуг, умови
повернення, тощо. Однак, відсутня
вказівка на отримання інформації щодо
відповідальності сторін, вирішення
спорів, тощо. Крім того, відповідач
підтвердив, що отримав оригінал
кредитного договору без вказівки на
додатки (а.с.5).

Надані представником позивача
при звернення до суду Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт) суд оцінці не
піддає, оскільки вони, за поясненнями
представника банку, відношення до
даного кредитно-заставного договору не
мають і до уваги взяті бути не можуть.

Факт придбання відповідачем
товару вартістю 1567 грн. за кредитні
кошти підтверджується актом прийому
передачі товару, видатковою накладною
та рахунком-фактурою (а.с.52-54).

Відповідно до наданих позивачем
розрахунків, через неналежне виконання
позичальником своїх зобов'язань, за
кредитним договором станом на 13 січня
2014 року утворилась заборгованість за
тілом кредиту в сумі 2034,87 грн., по
відсоткам - 10240,25 грн., по пені - 30905,97 грн.,
штраф - 500 грн., штраф у відсотках - 1545,30
грн., а всього - 32951,27 грн. (а.с.4). Останній
платіж було здійснено 10 серпня 2009 року,
що сторони не оспорюють.

16 вересня 2009 року ЗАТ КБ «Приват
Банк» звертався до Сумського районного
суду Сумської області з заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості в сумі 7857,01 грн.
за кредитним договором (спр.№2-н-79/09,
а.с.3-4). До заяви надані Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам,
дата їх затвердження, чинність та інше
не зазначене. Дані умови містять п.2.2,
відповідно до якого визначені ставки
за кредитними технологіями, зокрема,
«Просто Кредит» - 25% від вартості
товару, а також визначена ставка
комісії за консультативні послуги в
розмірі 5%. Розділ 5 «Відповідальність
сторін» не містить пункту 5.5 чи іншого,
де визначений подовжений строк
позовної давності за даним кредитним
договором (спр.№2-н-79/09, а.с.7-8).

Представником позивача на
підтвердження своїх вимог наданий
витяг з наказу ПриватБанку від 4 серпня
2005 року №1417 «Про внесення змін до
наказу № 908 від 26 травня 2005 року».
Пунктом 2 даного наказу затверджено
Умови надання споживчих кредитів
фізичним особам (додаток №1) (а.с.40).
Розділ 5 «відповідальність сторін»
містить п.5.5, відповідно до якого
терміни позовної давності по вимогах
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки (пеня, штраф) за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (а.с.41-47).

За заявою стягувача даний наказ
ухвалою Сумського районного суду
Сумської області від 5 жовтня 2009 року
був скасований та роз'яснено право
позивачу вирішити свої позовні вимоги
у позовному провадженні.

Вирішуючи питання щодо
правомірності вимог позивача суд
виходить з наступного. Факт укладення
кредитно-заставного договору для
придбання товару та його фактичне
отримання за кредитні кошти судом
встановлений і сторонами не
оспорюється, так само як і не
оспорюється факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань та наявності
заборгованості по договору.

Відповідно до ст.256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права. Відповідно до ст.267 ЦК України,
заява про захист цивільного права має
бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Сплив позовної давності є
підставою для відмови у позові при
наявності заяви сторони у справі.

Відповідно до ст.257 ЦК України,
передбачена загальна позовна давність
три роки, котра, відповідно до ст.259 ЦК
України, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Виходячи з фактичних обставин
справи, позивача було ознайомлено з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам шляхом надання цих
умов у письмовому вигляді. Однак, суд не
може взяти до уваги пояснення
представника позивача, що це були саме
Умови, затверджені наказом №1417 від 4
серпня 2005 року зі збільшеним строком
позовної давності тривалістю у п'ять
років, виходячи з того, що у 2009 році
позивачем суду до заяви про видачу
судового наказу надавались Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам без такого посилання і навіть
без такого пункту договору.

Крім того, позивачем не надано
доказів на підтвердження того, що
позичальнику Умови надання кредиту
вручались, оскільки заява анкета
містить лише вказівку на отримання
самого кредитного договору без
додатків. Так само, як і не доведено, що
строк позовної давності тривалістю у
п'ять років погоджений сторонами у
письмовому вигляді у будь-який інший
спосіб.

За наведених обставин суд
застосовує загальний строк позовної
давності тривалістю у три роки, перебіг
якого почався з дня останнього платежу
- 10 серпня 2009 року, який на час звернення
до суду з позовом сплив.

Враховуючи заяву представника
відповідача з цього приводу, у
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.213,215 ЦПК України,
ст.ст.256,257,259,267 ЦК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити за спливом
строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
О.М. Моісеєнко