АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4957/14
Справа № 2/639/2230/2013
інстанції: Труханович В.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Івах А.П.,
Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Жовтневого районного суду
міста Харкова від 29 жовтня 2013 року по
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «ТЕХ-КРІП»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

30 липня 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)
«ТЕХ-КРІП» звернулося до суду із
вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилалось на
те, що 18 серпня 2008 року уклало з ОСОБА_3
договір позики, за умовами якого надало
ОСОБА_3 позику у сумі 100000 грн., а ОСОБА_3
зобов'язався повернути позику впродовж
48 місяців.

ОСОБА_3 позику одержав, проте у
визначений у договорі строк не
повернув.

Посилаючись на вказані обставини,
просило стягнути з ОСОБА_3 на користь
ТОВ «ТЕХ-КРІП» борг у сумі 100000 грн.,
інформаційні втрати - 400 грн.; 3% річних-
2672 грн., а всього 103072 грн.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
позику він отримав в інтересах сім'ї. На
час укладення договору позики він
перебував у шлюбі з директором ТОВ
«ТЕХ-КРІП» ОСОБА_4 В усній формі він
домовився з ОСОБА_4 про те, що він
відмовляється від своєї частки у ТОВ
«ТЕХ-КРІП», а останнє не буде мати до
нього ніяких претензій.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Харкова від 29 жовтня 2013 року
позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ТОВ «ТЕХ-КРІП» 103072 грн., з яких:
100000 грн. - сума основного боргу; 400 грн. -
інфляційні втрати; 2672 грн. - 3% річних, а
також витрати по сплаті судового збору
- 1030,72 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просе рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким ТОВ
«ТЕХ-КРІП» у позові відмовити. При
цьому посилається на: неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

ТОВ «ТЕХ-КРІП» рішення суду
першої інстанції не оскаржило. Подало
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, вважало її безпідставною, а
рішення суду - законним і
обґрунтованим.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції
встановлено, що 18 серпня 2008 року
сторони у простій письмовій формі
уклали договір позики, за умовами якого
ТОВ «ТЕХ-КРІП» надало ОСОБА_3 100000 грн.
строком на 48 місяців, що
підтверджується його оригіналом (а.с.29).

ОСОБА_3 одержав 100000 грн., про що
свідчить видатковий касовий ордер від
19 серпня 2008 року з підписом ОСОБА_3
(а.с.8).

Строк повернення боргу сплинув 19
серпня 2012 року.

У строк, визначений у договорі,
ОСОБА_3 борг не повернув, про що
свідчить наявність боргового
документа - оригіналу договору позики у
ТОВ «ТЕХ-КРІП».

За договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками
(ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки ОСОБА_3 у строк до 2о
серпня 2012 року борг не повернув, суд
підставно стягнув з нього на користь
ТОВ «ТЕХ-КРІП» суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення та 3% річних від
простроченої суми.

При цьому суд навів у рішенні
відповідний розрахунок, який ОСОБА_3 не
оспорив.

Рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

ОСОБА_3 посилається на те, що на
час укладення договору позики він
знаходився у зареєстрованому шлюбі з
директором ТОВ «ТЕХ-КРІП» ОСОБА_4
Позику брав на сімейні потреби. Ці
кошти були витрачені на закупівлю
товару для ТОВ «ТЕХ-КРІП», учасниками
якого є він і ОСОБА_4

Оформлення договору позики мало
місце для зручності фінансової
звітності ТОВ «ТЕХ-КРІП».

На підтвердження цього надав
рахунки-фактури, накладні за
серпень-грудень 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.140 ЦК України
учасники товариства з обмеженою
відповідальністю не відповідають за
його зобов'язаннями і несуть ризик
збитків, пов'язаних з діяльністю
товариства, у межах вартості своїх
вкладів.

Майно ТОВ «ТЕХ-КРІП» відокремлено
від майна інших юридичних та фізичних
осіб, у тому числі і майна його
учасників.

Майно ТОВ «ТЕХ-КРІП» є його
власністю, а не власністю його
учасників. А отриманий ним прибуток
витрачається на розвиток самого
товариства, а не на потреби сім'ї
ОСОБА_4.

Відповідно до ч.2 ст.148 ЦК України
учасник, який виходить із
товариства з обмеженою
відповідальністю, має право одержати
вартість частини майна, пропорційну
його частці у статутному капіталі
товариства. За домовленістю між
учасником та товариством виплата
вартості частини майна товариства
може бути замінена переданням майна в
натурі.

Згідно ч.4 ст.65 СК України договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї,

створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

За змістом вказаної норми під час
поділу майна подружжя враховуються
також борги подружжя, використані в
інтересах сім'ї.

ОСОБА_3 не надав суду доказів того,
що гроші, одержані ним за договором
позики, були використані в інтересах
сім'ї.

Рішенням Червонозаводського
районного суду міста Харкова від 29
вересня 2009 року проведено поділ
спільного майна подружжя ОСОБА_3.

При цьому про наявність спільного
боргу ОСОБА_3 не заявив (а.с.185).

Керуючись п.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1
ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду міста Харкова від 29 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: