Єдиний унікальний номер 205/3616/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.
при
секретарі
Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1, відповідач
- ОСОБА_2, відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщення,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що квартира АДРЕСА_1
була надана для проживання ОСОБА_4 на
підставі ордеру № 558 серія 5 від 23.11.1979
року, виданим Виконавчим комітетом
Ленінської ради народних депутатів
трудящих міста Дніпропетровська. Далі
позивач зазначає, що 23.12.1995 року між нею,
ОСОБА_1, та ОСОБА_2 (далі - Відповідач -1)
було укладено шлюб, від цього шлюбу
вони мають двох дітей: сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином, позивач
вказує, що після одруження вона разом
із дітьми була зареєстрована та
проживала в квартирі АДРЕСА_1. Позивач
вказує, що відносини між нею, ОСОБА_1 та
її чоловіком, та відповідачами по даній
справі, протягом останнього часу
суттєву погіршилися. Відповідачі
постійно нехтують правилами співжиття,
чим створюють неможливі умови для її
проживання, не визнають її право на
користування вказаною квартирою, у
зв'язку з чим змінили замки на вхідних
дверях спірної квартири. У зв'язку з
вищевикладеним, позивач змушена
звертатися до суду та просити суд
вселити її, ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1,
та зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути
перешкоди їй, ОСОБА_1, у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання їй,
ОСОБА_1, дублікатів ключів від вхідних
дверей такого житлового приміщення.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити. В обґрунтування позовних
вимог посилалася на обставини
викладені у позовній заяві.

Відповідачі у судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, просили суд
у задоволені позову відмовити з огляду
на його безпідставність та
необґрунтованість.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, допитавши
свідків, з'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
за наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні
обставини і визначенні відповідно до
них правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі
ордеру № 558 серія 5 від 07.12.1979 року,
виданого Виконавчим комітетом
Ленінської ради народних депутатів
трудящих міста Дніпропетровська,
ОСОБА_4, сім'я якої складається з
чотирьох чоловік, була надана для
проживання квартира АДРЕСА_1 (а.с.30).

Судом також встановлено, що рішенням
Виконавчого комітету Ленінської
районної у місті Дніпропетровську ради
за № 140/2 від 16.04.1999 року було
переукладено договір найму спірного
житлового приміщення - квартири
АДРЕСА_1, а саме замість померлої ОСОБА_7
наймачем такої квартири було визначено
ОСОБА_2 (а.с. 29).

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебувають у зареєстрованими шлюбі з
12 червня 1970 року (а.с.6). Від цього шлюбу
мають дітей: сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7) та доньку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8), у зв'язку з чим
позивач вселилася у спірне житлове
приміщення.

Судом також встановлено, що станом на
день розгляду справи, у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9
(а.с.9), а відтак позивач у встановленому
законом порядку набула права
користування такою квартирою.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщення суд
виходив з наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав,
а суд, здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

В силу норм ч.ч. 1, 3 ст. 47 Конституції
України кожен має право на житло. Ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 9
ЖК України ніхто не може бути виселений
із займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом. Житлові
права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Судом встановлено, що між сторонами
існує спір з приводу користування
вказаним житловим приміщенням, така
обставина підтверджена належними та
допустимими доказами по справі. Судом
також встановлено, що відповідачі
перешкоджають доступу позивачеві до
вказаною квартири.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали суду
аналогічні за своїм змістом пояснення
відповідно до яких, відповідачі
змінили замки на вхідних дверях
спірного житлового приміщення, не
допускають до проживання туди
позивача, між сторонами неодноразово з
приводу користування такою квартирою
виникали сварки та суперечки.

Означена обставина також
підтверджується матеріалами справи,
зокрема висновком Ленінського
районного відділу ДМУ ГУ МВС Украйни в
Дніпропетровській області від 18.04.2014
року (а.с. 14).

Суд не може взяти до уваги заперечення
відповідачів щодо того, що між
позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично
припинені сімейні відносини, при цьому
позивач із вересня 2013 року не проживала
за вказаною адресою та не сплачувала
відповідні комунальні послуги. Суд
вважає, що такі доводи не можуть бути
підставою для відмови в позові з огляду
на нижче наведене.

Так, відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє колишніх членів сім'ї
власника будинку (квартири) права
користування займаним приміщенням; у
разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
ст.162 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 71 ч. ч. 1, 2 ЖК
України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Згідно з ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору. До членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Однак відповідачі з позовом (або
зустрічним позовом) до позивача про її
виселення або позбавлення права
користування спірним житловим
приміщенням до суду не зверталися,
будь-яких претензій до позивача з
приводу його права користування
спірною квартирою не у встановленому
законом порядку не висували.

Відтак суд доходить висновку, що
позивач була позбавлена права на
користування житловим приміщенням, в
якому є зареєстрованою у вставленому
законом порядку, із порушенням з боку
відповідачів положень ЖК України щодо
порядку захисту ними своїх житлових
прав.

За таких умов, суд доходить висновку, що
позовні вимоги за своєю правовою
природою є законними, обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню,
внаслідок чого суд вважає за необхідне
вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання
ОСОБА_1 дублікатів ключів від вхідних
дверей такого житлового приміщення.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів слід стягнути на користь
позивача судові витрати, що були ним
понесені, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а саме:
судового збору у розмірі 121 (сто
двадцять одна) грн. 80 коп. із кожного
відповідача окремо.

На підставі викладеного та керуючись
.ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9,
71, 72, 156 ЖК України ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 130,
174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВирішиВ:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, - задовольнити.

2. Вселити ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1) у
квартиру АДРЕСА_1.

3. Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання
ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1) дублікатів ключів
від вхідних дверей такого житлового
приміщення.

4.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
(і.п.н. НОМЕР_1) понесені та
документально підтверджені судові
витрати по справі у вигляді судового
збору в розмірі 121 (сто двадцять одна)
грн. 80 коп.

5.Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
(і.п.н. НОМЕР_1) понесені та
документально підтверджені судові
витрати по справі у вигляді судового
збору в розмірі 121 (сто двадцять одна)
грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В. Мовчан