У х в а л а

5 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької
В.С., Карпенко С.О.,

Кафідової О.В.,
Макарчука М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" про
захист прав споживачів банківських
послуг,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним
позовом, посилаючись на те, що банком
безпідставно та без його повідомлення
збільшено відсоткову ставку, чим
порушено його права як споживача. Крім
цього, з його рахунку було списано
банком без його відома кошти на користь
ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах». З
огляду на зазначене, просив визнати дії
банку зі збільшення відсоткової ставки
та списання коштів з його рахунку
незаконними.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 13
червня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 4 грудня 2013
року рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 13 червня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково.

Визнано незаконними дії ПАТ КБ
"ПриватБанк" щодо збільшення з 1
листопада 2008 року відсоткової ставки
за користування кредитом з 12% річних до
14% річних, нарахування заборгованості з
врахуванням 35% річних з 30 травня 2006 року
та 40% річних з 1 листопада 2008 року від
суми непогашеної в строк
заборгованості.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційного скаргою
ОСОБА_3 на рішення Ужгородського
міськрайоного суду Закарпатської
області від 13 червня 2013 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 4 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ "ПриватБанк"
про захист прав споживачів банківських
послуг.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції ст. 26 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні», що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
ст. 26 Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 2 листопада
2012 року.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування
ст. ст. 353-360 ЦПК України»
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-У. Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним, тому на ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 2 листопада 2012 року
посилання здійснюватись не може.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції ст.
26 Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні», що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 лютого 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 10 липня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 2 листопада
2012 року у справі про стягнення коштів.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування
ст. ст. 353-360 ЦПК України» під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Зміст заяви та додане до неї судове
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 лютого 2013
року, на яке заявник посилається як на
приклад неоднакового застосування ст.
26 Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні», містить
різні встановлені судом фактичні
обставини у порівнянні з судовим
рішенням, про перегляд якого просить
заявник.

Оскільки заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин та
наведені ним доводи не містять ознак,
які згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
судових рішень, у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" про
захист прав споживачів банківських
послуг до провадження Верховного Суду
України за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С.Ткачук Судді:
В.С.Висоцька С.О.Карпенко О.В.Кафідова
М.А.Макарчук