26 травня 2014 року Добропільський
міськрайонний суд Донецької області в
головуючого судді
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Добропілля цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Добропіллявугілля» про
відшкодування моральної шкоди,
ОСОБА_2 звернувся до Добропільського
міськрайонного суду з позовом до ДП
«Добропіллявугілля» про відшкодування
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач ОСОБА_2 вказав, що він з грудня
2005 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем, працював на
шахті «Новодонецька» гірником
підземним, прохідником з повним
робочим днем у шахті у шкідливих і
небезпечних умовах праці. 13 жовтня 2009
року під час виконання трудових
обов'язків з ним стався нещасний
випадок, внаслідок якого він отримав
травму - забита рана середньої третини
правої голені, дисторзія правого
гомілковостопного суглобу, дисторзія
правого колінного суглобу з
пошкодженням внутрішнього меніску, що
підтверджується актом розслідування
нещасного випадку форми Н-5 від 15.10.2009
року №58 та актом №58 про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1 від
15.10.2009 року. Висновком МСЕК №079861 від
12.01.2010 року йому первинно встановлено 20%
втрати професійної працездатності. При
повторному огляді МСЕК 29.01.2013 року
втрата працездатності в розмірі 20% була
підтверджена ( довідка №128945).
Після встановлення йому втрати
професійної працездатності він з усіма
необхідними документами звернувся до
відділення виконавчої дирекції ФСС від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Добропіллі для відшкодування
матеріальної шкоди, де йому були
призначені страхові виплати, а саме:
одноразова допомога і щомісячні
Позивач вважає, що внаслідок отриманої
травми йому заподіяні фізичний біль і
душевні страждання. Після травми його
постійно турбує біль в правої нозі,
обмеженість рухів у гомілковостопному
та колінному суглобі. Неодноразово та
тривалий час лікувався як стаціонарно,
так і амбулаторно. Тривалий час був
змушений ходити у гіпсі за допомогою
костилів. В теперішній час внаслідок
травми він вже не може, як раніше, в
повному обсязі виконувати роботи у
побуті. Ушкодження здоров'я призвело до
порушення його особистих немайнових
прав, таких як, право на охорону
здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з
виробничою травмою цілком порушена
його нормальна життєдіяльність.
У судове засідання позивач не з'явився,
звернувся до суду із письмовою заявою,
в якої просив розглянути справу у його
відсутність, позов підтримує повністю.
Представник відповідача, діючий на
підставі довіреності, позов не визнав,
вважає, що згідно зі ст. 153 КЗпП України
в ДП «Добропіллявугілля» були створені
безпечні і нешкідливі умови праці, а
умови праці на робочому місці, безпека
технологічних процесів, машин,
механізмів, устаткування та інших
засобів виробництва, інших засобів
колективного та індивідуального
захисту, що використовуються
працівником, а також
санітарно-побутові умови відповідають
вимогам нормативних актів про охорону
праці. Що стосується спричинення
моральної шкоди, то позивачем не надано
доказів спричинення йому моральної
шкоди. Надав до суду письмові
Вислухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи, викладені у позовній
заяві, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2 обґрунтовані і підлягають
частковому задоволенню з наступних
В судовому засіданні встановлено, що
позивач з грудня 2005 року перебував у
трудових відносинах з відповідачем,
працював на шахті «Новодонецька»
гірником підземним, прохідником з
повним робочим днем у шахті у шкідливих
і небезпечних умовах праці. 13 жовтня 2009
року під час виконання трудових
обов'язків з ним стався нещасний
випадок, внаслідок якого він отримав
травму - забита рана середньої третини
правої голені, дисторзія правого
гомілковостопного суглобу, дисторзія
правого колінного суглобу з
пошкодженням внутрішнього меніску, що
підтверджується актом розслідування
нещасного випадку форми Н-5 від 15.10.2009
року №58 та актом №58 про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1 від
15.10.2009 року. Висновком МСЕК №079861 від
12.01.2010 року йому первинно встановлено 20%
втрати професійної працездатності. При
повторному огляді МСЕК 29.01.2013 року
втрата працездатності в розмірі 20% була
підтверджена ( довідка №128945).
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.
Статтею 13 Закону України «Про охорону
праці» передбачено, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.
У судовому засіданні встановлено, що
шкоду здоров'ю ОСОБА_2 заподіяно з вини
відповідача, що підтверджується
відповідним актом, а саме відсутністю
належного контролю з боку керівництва
шахти за умовами праці, станом
дисципліни на робочих містах та
недбале виконання посадових
Згідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду
України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна
моральна (немайнова) шкода
відшкодовується тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були
безпосередньо порушені протиправними
діями (бездіяльністю) інших осіб.
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Як вбачається із рішення
Конституційного суду від 08.10.2008 року №
20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право
громадян на відшкодування моральної
шкоди не порушено, оскільки статтею 1167
ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів
про працю України їм надано право
відшкодувати моральну шкоду за рахунок
власника або уповноваженого ним органу
(роботодавця). Встановлений
законодавцем розподіл обов'язків щодо
відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійного
захворювання не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України.
З врахуванням викладеного, суд вважає
підставними та обґрунтованими вимоги
ОСОБА_2 до ДП «Добропіллявугілля» про
відшкодування моральної шкоди, так як
внаслідок отримання травми на
виробництві позивачу заподіяні
фізичний біль і душевні страждання.
Ушкодження здоров'я призвело до
порушення його особистих немайнових
прав, таких як, право на охорону
здоров'я, на безпечну працю. Все це
призвело до порушення його звичного
образу життя, вимагає від ОСОБА_2
додаткових зусиль для організації
свого життя, що належним чином має бути
Дані обставини знайшли своє
підтвердження матеріалами справи,
дослідженими та проаналізованими у
ході судового розгляду.
Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд виходить з розміру позовних
вимог, факторів вини самого позивача,
ступеню втрати професійної
працездатності, порушення нормального
укладу життя, характеру та ступеня
моральних страждань, а також
розумності та справедливості, вважає
позов підлягаючим частковому
задоволенню і стягненню з ДП
«Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_2
В іншій частині позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди слід
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути на користь
держави судовий збір 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 173, 233, 234, 237-1
КЗпП України, суд
Стягнути з Державного підприємства
«Добропіллявугілля» в рахунок
відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_2 8000 (вісім тисяч)
В іншій частині позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
Стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір 243 (двісті сорок
три) гривень 60 коп.
На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Надруковано власноручно в нарадчій
кімнаті в одному примірнику

Головуючий суддя
Р.Ф. Мавроді

26.05.2014