У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державної казначейської служби
України, Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області та
Перечинського районного відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
(з обслуговування Перечинського та
Великоберезнянського районів) про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями та
бездіяльністю органів дізнання та
досудового слідства за касаційною
скаргою Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області на рішення
Перечинського районного суду
Закарпатської області від 10 лютого 2014
року та рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 12 червня 2014
року та касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 12 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 11 січня 2013 року працівниками
Перечинського районного відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
(з обслуговування Перечинського та
Великоберезнянського районів) (далі -
Перечинський РВ УМВС України в
Закарпатській області) у нього був
вилучений автомобіль марки ЗІЛ-131 разом
з паливними дровами. Того ж дня дану
подію було внесено до ЄРДР та присвоєно
кримінальному провадженню № 0000051.
Позивач вважав, що кримінальне
провадження було відкрито незаконно,
оскільки відповідно до ст. 264 КК України
повинна бути істотна шкода, однак така
взагалі відсутня, про що свідчить те, що
в протоколі затримання транспортного
засобу, під час затримання на
автомобілі було виявлено приблизно 6,5
куб. м паливних дров, а отже, з
урахуванням розпорядження
Закарпатської обласної державної
адміністрації від 28 жовтня 2005 року «Про
ціни на дрова паливні, що реалізуються
населенню для побутових потреб»,
максимальна шкода, яка була завдана
оцінюється в розмірі 318 грн 50
коп. Незважаючи на численні листи та
звернення до Перечинського РВ УМВС
України в Закарпатській області та
інших органів про незаконність
вилучення автомобіля, такі залишались
без розгляду та належного реагування.
Лише 11 квітня 2013 року ухвалою
Перечинського районного суду
Закарпатської області вирішено
питання про повернення затриманого
транспортного засобу.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути на його користь
50 тис. грн на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Перечинського районного суду
Закарпатської області від 10 лютого
2014 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з Державного
бюджету України шляхом списання в
безспірному порядку з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_4 10 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди. У решті
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 12 червня 2014
року рішення районного суду змінено.
Стягнуто з Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області на користь
ОСОБА_4 3 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди. У решті - рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального й процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції у незміненій частині
та рішення апеляційного суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарг
цих висновків не спростовують.

Зокрема, апеляційний суд, змінивши
рішення суду першої інстанції, на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що факт
неправомірності та безпідставності
утримання автомобіля позивача
доведений ухвалою Перечинського
районного суду Закарпатської області
від 11 квітня 2013 року й повторного
доведення в цій справі не потребує.
Отже, у даному випадку до правовідносин
застосовуються положення ч. 6
ст. 1176 ЦК України, згідно з якою шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок іншої незаконної дії або
бездіяльності чи незаконного рішення
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, відшкодовується
на загальних підставах.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, оскільки діями працівника
слідчого відділу Перечинського РВ УМВС
України в Закарпатській області
спричинена шкода, то вона повинна
відшкодовуватись за рахунок УМВС
України в Закарпатській області.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційні скарги і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Перечинського районного суду
Закарпатської області від 10 лютого 2014
року в незміненій частині та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 12 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта