Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2014 Справа №607/3126/14-ц
Тернопільськийміськрайонний
судТернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

при секретарі Круцько О.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

представника
відповідача - Снігурської І.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Тернопільського вищого
професійного училища №4 імені
М.Паращука про визнання неправомірними
дій щодо встановлення педагогічного
навантаження на 2013-2014 навчальні роки,
визнання незаконним рішення за №192 від
30 серпня 2013 року про реорганізацію
кабінету «Правознавства»,
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського
вищого професійного училища №4( далі
Училище) з позовом, який згодом
уточнив, про визнання неправомірними
дій адміністрації училища щодо
встановлення педагогічного
навантаження на 2013-2014 навчальний рік,
визнання незаконним рішення за №192 від
30 серпня 2013 року про реорганізацію
кабінету «Правознавства» та
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що з 21.11.2011 року на
умовах контракту був призначений на
посаду викладача правознавства
Тернопільського вищого професійного
училища №4 ім. М.Паращука. У зв'язку із
зменшенням набору учнів у 2013-2014
навчальному році 25.06.2013 року ним була
надана письмова згода на зміну
істотних умов праці. Згідно
тарифікаційного листа на 2013-2014 рік та
наказу директора Училища за № 195 від 30
серпня 2013 року йому не встановлено
педагогічного навантаження на 2013-2014
навчальний рік. Навчальні години з
предметів «Правознавства», «Основи
правових знань», «Основи
правознавства», «Основи трудового
законодавства» були розподілені
викладачу історії ОСОБА_4 Як далі
зазначає, з 23.09.2013 року йому було
встановлено педагогічне навантаження
в розмірі 250 навчальних годин, а з 18
жовтня 2013 року збільшено педагогічне
навантаження ще на 223 години. Вважає, що
керівництвом Училища у 2013-2014 роках
неправомірно розподілені години з
предметів правознавства, що порушило
його прав та гарантій як працівника та
призвело до значних матеріальних
витрат та моральних страждань.

Крім того, позивач зазначив, що у 2012-2013
навчальних роках він був завідуючим
кабінету «Правознавства», а наказом
директора училища за №192 від 30.08.2013
року кабінет «Правознавства»
реорганізовано у кабінет
«Електротехніки» .

Таким чином, внаслідок відсутності
педагогічного навантаження та
реорганізації кабінету
«Правознавства» він не отримав
відповідної частини заробітної плати.

Посилаючись на наведене, просить
визнати неправомірними дії
адміністрації училища щодо
встановлення педагогічного
навантаження на 2013-2014 навчальний рік,
незаконним рішення за №192 від 30 серпня
2013 року про реорганізацію кабінету
«Правознавства» та відшкодувати у
зв'язку з цим матеріальну шкоду як
різницю заробітку внаслідок неповного
педагогічного навантаження та
непризначеня його завідувачем
кабінету у розмірі 6286 грн. і моральну
шкоду у сумі 6286 грн.

Також, просить поновити строк позовної
давності, оскільки з метою вирішення
даного спору він звертався у
прокуратуру, інспекцію праці та інші
установи, що позбавило його можливості
у встановлений законом строк
звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, з підстав зазначених в
позовній заяві та просив його
задовольнити.

Представник відповідача Снігурська
І.Г. проти позову заперечила та
пояснила, що розподіл педагогічного
навантаження на навчальний 2013-2014 р.р.
відповідав вимогам п.63 Інструкції № 102
щодо розподілу навчального
навантаження в залежності від
кількості годин, передбачених
навчальними планами. Навчальне
навантаження визначається один раз на
рік до початку навчального року. У 2013-2014
навчальному році мало місце зменшення
набору учнів, відповідно мало місце
зменшення педагогічного навантаження.
Однак, адміністрацією Училища було
вжито всіх заходів щодо встановлення
позивачу педагогічного навантаження.
Так, з 23 вересня 2013 року позивачу
надано 250 навчальних год., а з 18 жовтня
2013 року збільшено педагогічне
навантаження ще на 223 години. Крім того,
у вересні та жовтні 2013р. на позивача
було покладено обов'язок проводити
уроки за викладачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Доводи позивача щодо втрачено
заробітку представник відповідача
вважає безпідставними, оскільки
заробітна плату у вересні 2013 року
виплачена позивачу з врахуванням
встановленого 23.09.2013 року
педагогічного навантаження, виплачено
премії у розмірі 600 та 700 грн.

На даний час педагогічне навантаження
позивача становить 473 год., при
загальній наявності навантаження по
предмету правознавства 638 год. Доводи
позивача щодо завдання моральної шкоди
є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, представник позивача
вказала, що позивачем пропущено строк
звернення до суду та поважних причин
його пропуску позивач не навів.
Посилаючись на наведене, просить у
позові відмовити.

Судом встановлено, що наказом
відповідача від 21 листопада 2011 року
№96-к ОСОБА_1 з посади юрисконсульта
переведено на посаду викладача
правознавства з 21.11.2011 року на умовах
укладеного контракту до 30.08.2021 року .

З тарифікаційного списку на
попередній 2012-2013 навчальний рік
вбачається, що з 01.09.2012 року позивачу
визначено педагогічне навантаження,
яке складало 498 год., що визнається
сторонами спору та підтверджується
вищевказаним тарифікаційним списком,
наказом «Про розподіл педагогічного
навантаження на 2012-2013 навчальний рік
від 29.08.2012 року за №137-у.

Встановлено, що у 2013-2014
навчальному році у порівнянні з
попереднім роком мало місце зменшення
кількості набору учнів з 985 до 900
чоловік та зменшення педагогічного
навантаження по правознавству з 764 год.
до 638 год. на рік.

Вказані обставини справи
визнаються сторонами спору, а тому в
силу вимог ст. 61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Відповідно до листа від 25.06.2013 року за
№659 ТВПУ №4, училище повідомило ОСОБА_1
про те, що у зв'язку із зменшенням
набору учнів на 2013-2014 навчальний рік,
зміною навчальних планів і програм
йому може бути встановлене неповне
педагогічне навантаження. У разі
незгоди на зміну істотних умов праці
ОСОБА_1 попереджено, що його буде
звільнено відповідно до вимог п.6 ст. 36
КЗпП України.

25 червня 2013 року ОСОБА_1 особисто був
ознайомлений із даною заявою та
погодився на неповне педнавантаження,
про що особисто поставив свій підпис,
що визнається позивачем.

Згідно тарифікаційного списку
викладачів та інших педагогічних
працівників на 2013-2014 навчальний рік
встановлено, що ОСОБА_1 до
тарифікаційного списку не включено. З
тарифікаційного списку вбачається, що
він погоджений профкомом та
затверджений наказом директора ТВПУ №4
від 30 серпня 2013 року за №195 .

Вказаний тарифікаційний список про
встановлення педагогічного
навантаження на 2013-2014 навчальний рік
доведено до відома всіх працівників, у
тому числі, ОСОБА_1, на засіданні
педагогічної ради, що підтверджується
протокол за №1 засідання педагогічної
ради від 11.09.2013 року.

18 вересня 2013 року ОСОБА_1 особисто
написав заяву про згоду на неповне
педагогічне навантаження у 2013-2014
навчальному році, що визнається
сторонами спору та підтверджується
заявою ОСОБА_1 від 18.09.2013 року .

Наказом відповідача від 23 вересня 2013
року за №221 ОСОБА_1 встановлено
педагогічне навантаження в розмірі 250
годин, а наказом від 18 жовтня 2013 року за
№253 по даний час його педнавантаження
збільшено на 223, до 473 год.

З архівних відомостей від 17
квітня 2013 року за період з вересня по
грудень 2013 року встановлено, що ОСОБА_1
була нарахована заробітна плата у
розмірі 2734,53 грн., у тому числі, премії 600
та 700 грн., оплата педагогічних годин
540,48 грн.

З наказу Училища за №192 від 30
серпня 2013 року «Про впорядкування
нумерації, назв навчальних кабінетів,
лабораторій та призначення
завідуючих» встановлено, що внесено
зміни і затверджено структуру
навчальних кабінетів, лабораторій. При
цьому, кабінету «Правознавства» не
створено.

Встановлено, що позивач був присутній
під час засідання педагогічної ради
11.09.2013 року та йому було відомо про
тарифікаційний список на 2013-2014
навчальний рік. Проте, із позовом до
суду звернувся лише 04 березня 2014 року.

Суд, розглянувши справу, вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
учасників судового розгляду справи,
оцінивши в сукупності наявні у справі
докази, вважає, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити
,виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу,в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Вимогами ч. 3 ст. 32 КЗпП
передбачено, що у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Про зміну істотних умов праці -
систем та розмірів оплати праці, пільг,
режиму роботи, встановлення або
скасування неповного робочого часу,
суміщення професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Згідно з вимогами ст. 103 КЗпП
України про нові або зміну діючих умов
оплати праці в бік погіршення власник
або уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника не пізніш як за
два місяці до їх запровадження або
зміни.

Як роз'яснив пленум Верховного
Суду України у п. 3 постанови N 9 від 06.11.92
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів», згідно з ч.3 ст.32
КЗпП в межах спеціальності,
кваліфікації і посади, обумовленої
трудовим договором, зміна істотних
умов праці: систем і розмірів оплати,
пільг, режиму роботи, встановлення
або скасування неповного робочого
часу, суміщення професій, зміни
розрядів і найменування посад та інших
- допускається за умови, що це
викликано змінами в організації
виробництва і праці та що про ці зміни
працівник був повідомлений не пізніше
ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді
трудового спору буде встановлено, що
зміна істотних умов трудового договору
проведена не у зв'язку зі зміною в
організації виробництва і праці на
підприємстві, в установі, організації,
то така зміна з урахуванням конкретних
обставин може бути визнана судом
неправомірною з покладенням на
власника або уповноважений ним орган
обов'язку поновити працівникові
попередні умови праці.

Відповідно до підпункту «е»
пункту 20 Типових правил внутрішнього
розпорядку для працівників державних
навчально-виховних закладів України,
затверджених наказом Міністерства
освіти України № 455 від 20.12.1993 року,
власник або уповноважений ним орган
(керівник) закладу освіти зобов'язаний
доводити до відома педагогічних
працівників у кінці навчального року
(до надання відпустки) педагогічне
навантаження в наступному навчальному
році.

Перерозподіл педагогічного
навантаження протягом навчального
року допускається у разі зміни
кількості годин з окремих предметів
(органами виконавчої влади), що
передбачається робочим навчальним
планом, або за письмовою згодою
педагогічного працівника з
додержанням законодавства України про
працю .

Відповідно до положень п.63
Інструкції про порядок обчислення
заробітної плати працівників освіти,
затвердженої наказом Міністерства
освіти України від 15.04.1993 року за №102,
навчальне навантаження викладачам
вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів
акредитації та професійно-технічних
навчальних закладів визначається один
раз на рік до початку навчального року
та без письмової згоди педагогічного
працівника змінюватись не може.

Згідно із зазначеною Інструкцією,
навчальне навантаження між вчителями,
викладачами та ін. педагогічними
працівниками розподіляється
керівником установи за погодженням з
профспілковим комітетом залежно від
кількості годин, передбачених
навчальними планами, наявності
відповідних педагогічних кадрів та
іншими конкретними умовами, а також
згідно з п. 91 вище вказаної інструкції.

Встановлено, що розподіл педагогічного
навантаження працівників на 2012-2013 та
2013-2014 навчальні роки проведено за
погодженням з органом профспілки як на
початок 2012-2013 навчального року, так і на
2013-2014 навчальний рік. Позивач у
тарифікаційному списку на 2013-2014
навчальний рік не вказаний.

Встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідач до
початку навчального року визначив
педагогічне навантаження, яке довів до
відома працівників навчального
закладу, що підтверджується наказом за
№195 від 30.08.2013 року та протоколом
засідання педагогічної ради за №1 від
11.09.2013 року .

З довідок про розподіл
педнавантаження вбачається, що
протягом 2012-2013 н.р. навантаження по
правознавству складало 764 год., а
протягом 2013-2014 навчального року - 638
год.

З матеріалів справи, зокрема, з
архівних відомостей з бухгалтерії
вбачається, що з моменту
невстановлення педагогічного
навантаження 01 вересня 2013 року до
моменту встановлення педнавантеження
у розмірі 473 год.(18 жовтня 2014 року) і по
даний час зменшення заробітної плати
позивача не відбулося.

Позивач надав свою згоду на неповне
педагогічне навантаження, що
підтверджується відповідними заявами
від 25.06.2013 року та 18.09.2013 року.

Крім того, позивач був присутній під
час засідання педагогічної ради 11.09.2013
року та його було доведено до відомо
про тарифікаційний список на 2013-2014
навчальний рік. Після чого, 18 вересня 2013
року ОСОБА_1 особисто написав заяву про
згоду на неповне педагогічне
навантаження у 2013-2014 навчальному році

20 вересня 2013 року внесено зміни в
тарифікаційний список та позивачу
встановлено педнавантаження 250 год., а 18
жовтня 2013 року - збільшено навантаження
ще на 223 години. На даний час позивачу
встановлено навантаження по предмету
правознавство 473 години, у той час, коли
у попередньому начальному році при
більшій чисельності учнів та більшому
педнавантажені по правознавству
позивач мав 498 год.

Крім того, судом встановлено, що в
оспорюваний період заробітна плата
позивача не зменшилась.

Таким чином, розподіл педагогічного
навантаження по правознавству на 2013-2014
навчальний рік проведено
адміністрацією Училища відповідно до
її компетенції та з дотриманням вимог
діючого законодавства.

Враховуючи вищенаведенні вимоги
закону та встановленні обставини
справи, суд вважає, що в судовому
засіданні не встановлено, а позивачем
не доведено про порушення його прав з
боку відповідача.

Доводи позивача про те, що наказом за
№192 від 30.08.2013 року було реорганізовано
кабінет «Правознавства« в кабінет
«Електротехніки», завідуючим якого
призначено ОСОБА_6 є безпідставними,
оскільки не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.
Крім того, створення кабінетів є
компетенцією директора навчального
закладу, на якого покладено обов'язок
забезпечити навчальний та виховний
процеси.

Посилання позивача на те, що створення
кабінету «Правознавства« є
обов'язковим, що передбачено
Державними стандартами
професійно-технічної освіти, суд не
приймає до уваги, оскільки дані
Стандарти носять рекомендаційний
характер.

Суд також критично оцінює доводи
позивача про те, що години
правознавства неправомірно виділено
ОСОБА_4, який є викладачем історії,
оскільки наказом відповідача за № 67-12
від 27.08.2012 року ОСОБА_4 переведено на
посаду викладача суспільних дисциплін.
ОСОБА_4 пройшов відповідну атестацію,
відповідає займаній посаді та є
спеціалістом другої категорії.

Крім того, позивачем пропущено строк
звернення до суду встановлений ст. 233
КЗпП України.

Керуючись ст.ст. 3.10,60,61,212,218,294 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Тернопільського вищого професійного
училища №4 імені М.Паращука про
визнання неправомірними дій щодо
встановлення педагогічного
навантаження на 2013-2014 навчальні роки,
визнання незаконним рішення за №192 від
30 серпня 2013 року про реорганізацію
кабінету «Правознавства»,
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Головуюча-підпис:

З оригіналом згідно

Суддя
І.М. Черніцька

Головуючий суддяІ. М. Черніцька