Справа № 203/2325/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 травня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю представника позивача -
Калюшик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Актабанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач через свого
представника із вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
послався на те, що 14 вересня 2011 року між
позивачем та ТОВ «Консент-2007» було
укладено кредитний договір №01-712/Т, за
яким товариство отримало кредит у
вигляді відкличної відновлювальної
кредитної лінії в загальному розмірі
3350000 гривень. В подальшому на підставі
договору про переведення боргу від 15
лютого 2012 року та додаткової угоди №2
від 17 квітня 2012 року до вказаного
кредитного договору новим боржником за
кредитним зобов'язанням став
відповідач, зобов'язавшись повернути
позивачу кредит до 11 квітня 2015 року
згідно погодженого сторонами графіку,
сплативши відсотки за користування
кредитом та інші платежі, відповідно до
умов кредитного договору. Посилаючись
на те, що відповідач не виконує
належним чином свої договірні
зобов'язання, позивач просив суд
стягнути з останнього суму лише
простроченої заборгованості, розмір
якої станом на 26 березня 2014 року
становить 1259910,63 гривень, а також
покласти на відповідача судові
витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі.

Відповідач в судове засіданні не
з'явився, про дату , час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, в зв'язку із чим суд вважає за
можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК
України здійснити розгляд даної
цивільної справи в заочному порядку
відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
України.

Вислухавши представника позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку на
підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 14
вересня 2011 року між позивачем, як
кредитодавцем, та ТОВ «Консент-2007», як
позичальником, було укладено кредитний
договір №01-712/Т, а 10 січня 2012 року -
додаткова угода №1 до цього договору.
За умовами даного кредитного договору
позичальник траншами від 14 вересня 2011
року, 11 жовтня 2011 року та 21 листопада 2011
року отримав кредит на загальну суму
3350000 гривень, зобов'язавшись його
повернути згідно графіку погашення
кредиту на умовах договору до 13 вересня
2012 року, сплативши проценти за
користування кредитом та інші
обов'язкові платежі. (а.с.5-9, 14, 26-32)

15 лютого 2012 року між сторонами у справі
та ТОВ «Консент-2007» укладено
трьохсторонній договір про
переведення боргу, який набрав
чинності 17 квітня 2012 року, та за яким
новим боржником за кредитним договором
№01-712/Т від 14 вересня 2011 року став
відповідач по даній справі. Цим
договором сторони погодили, що
загальна заборгованість відповідача
за вказаним кредитним договором, з
урахуванням часткового погашення
боргу ТОВ «Консент-2007», складає 3437558,34
гривень та має бути сплачена до 11
квітня 2015 року щомісячними платежами.
(а.с.10)

17 квітня 2012 року між позивачем, як
кредитором, та відповідачем, як новим
боржником за кредитним договором
№01-712/Т від 14 вересня 2011 року, укладено
додаткову угоду №2 до згаданого
кредитного договору, за умовами якої
сторони погодили, що розмір процентів
за користування кредитом складає 0,1%
річних, а надані позичальнику кредитні
кошти у формі строкового кредиту в сумі
3300000 гривень мають бути повернуті
відповідачем кредитору згідно нового
графіку щомісячними платежами до 11
квітня 2015 року. При цьому, згідно п.9.2
кредитного договору №01-712/Т від 14
вересня 2011 року за порушення строків
повернення кредиту, сплати процентів,
комісій та інших платежів позичальник
зобов'язався сплатити кредитору пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ. (а.с.7-зворот, 10-13)

Із матеріалів справи також
встановлено, що відповідач не виконує
належним чином взяті на себе грошові
зобов'язання із дотримання
встановленого сторонами графіку
повернення кредиту, внаслідок чого
утворилась прострочена
заборгованість, розмір якої станом на 26
березня 2014 року становить 1259910,63
гривень, з яких 882000 гривень -
прострочена заборгованість за тілом
кредиту, 258344,67 гривень - прострочена
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 61,53 гривень -
відсотки нараховані на прострочену
заборгованість за кредитом, 119504,43
гривень - пеня за прострочення строків
повернення кредиту та сплати відсотків
(а.с.4, 15-23).

Правовідносини, які виникли між
сторонами у справі, окрім положень
зазначених вище договорів,
врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договір, який є обов'язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Різновидом
договору є кредитний договір, який
обов'язково укладається в письмові
формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст.513, 520, 521 ЦК України
боржник у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора, якщо
інше не передбачено законом. Правочин
щодо заміни боржника у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, яке переводиться на
нового боржника.

Відповідно до норми ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки,
різновид якої є пеня (ст.549 ЦК України).

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм
судового захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
обов'язку в натурі.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог
позивача за кредитним договором №01-712/Т
від 14 вересня 2011 року, приймаючи до
уваги, що в судовому засіданні знайшов
підтвердження факт укладення між
сторонами даного договору з двома
додатковими угодами, а також договору
про переведення боргу від 15 лютого 2012
року із дотриманням вимог діючого
законодавства, а також встановлено
невиконання відповідачем, як новим
боржником, на відміну від позивача,
свого зобов'язання за даними
договорами та встановлено наявність у
позивача права вимагати в зв'язку із
цим примусового виконання
відповідачем свого обов'язку у натурі,
зокрема в частині погашення
простроченої кредитної
заборгованості, розмір якої відповідає
наведеній позивачем сумі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути відповідача на користь
позивача понесені ним при зверненні до
суду із даним позовом судові витрати в
розмірі 3654 гривень (а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.11, 15, 16, 513, 520, 521, 525, 526, 530, 551, 610-612, 629,
1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 208,
209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Актабанк» ()
прострочену заборгованість за
кредитним договором №01-712/Т від 14
вересня 2011 року в розмірі 1259910,63
гривень, з яких 882000 гривень -
прострочена заборгованість за тілом
кредиту, 258344,67 гривень - прострочена
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 61,53 гривень -
відсотки нараховані на прострочену
заборгованість за кредитом, 119504,43
гривень - пеня за прострочення строків
повернення кредиту та сплати
відсотків, а також стягнути судові
витрати у справі в розмірі 3654 гривень, а
всього - 1263564,63 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур