КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4027/13-ц
Провадження № 2/488/141/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді -
Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання -
Спільній Ю.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_2,

представника позивача -
ОСОБА_3,

представника відповідачів -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7, про
тлумачення заповіту,

У С Т А Н О В
И В:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із зазначеним позовом
мотивуючи це тим, що згідно з заповітом,
посвідченим приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 від 05 вересня 2002 року,
ОСОБА_9 заповів на її користь належний
йому житловий будинок з господарськими
та побутовими спорудами і будівлями, що
знаходиться у АДРЕСА_1. На день
складання заповіту за цією адресою
знаходиться квартира АДРЕСА_1.
Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 25 квітня 1996 року,
виданого службою приватизації
Жовтневим управління зрошувальних
мереж Міністерства меліорації і
водного господарства, квартира
належала на праві спільної часткової
власності ОСОБА_10 1/8 частина, ОСОБА_9,
ОСОБА_5 та ОСОБА_11, по ? частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_12, після смерті
яких прийняв спадщину ОСОБА_9, але не
встиг оформити своїх спадкових прав.
ІНФОРМАЦІЯ_3 він помер. Після смерті
ОСОБА_9 відкрилася спадщина і вона у
встановлений законом строк, 04.03.2003 року,
звернулася до П'ятої Миколаївської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини за
заповітом. На день смерті ОСОБА_9
спірна квартира належала: сину
померлого ОСОБА_6, жінці ОСОБА_5 по ?
частині кожному, а 3/16 частин померлому
ОСОБА_9. Вважає, що за заповітом належна
їй частка спадкового майна складає 3/8
частин квартири АДРЕСА_1.

Проте, їй у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом
відмовлено з тих підстав, що у неї
відсутній правовстановлюючий
документ, який би підтверджував право
власності спадкодавця на частину
квартири АДРЕСА_1, а також через те, що у
заповіті та правовстановлюючому
документі виявлені розбіжності в
адресі спадкового майна, а саме: у
заповіті зазначено, що померлому
належить житловий будинок АДРЕСА_1, а в
правовстановлюючому документі -
квартира АДРЕСА_1. Вважає, що зазначена
адреса в заповіті та
правовстановлюючому документі- це одна
і та сама адреса. Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просив
здійснити тлумачення вказаного
заповіту.

В судовому засіданні позивачка та
її представник заявлені вимоги
підтримали, просили задовольнити з
мотивів, наведених в уточненому позові.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
судове засідання не з'явилися,
направили для участі у справі свого
представника.

Представник відповідачів позов не
визнала та суду пояснила, що позивачка
вільно трактує заповіт, оскільки
будинок та квартира не є одним і тим же
об'єктом, однак не заперечувала, що
іншої власності, крім спірної квартири
у спадкодавця не має.

Третя особа - ОСОБА_7 у судове
засідання не з'явився, був належним
чином повідомлений про час та місце
судового засідання.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, судом
встановлено такі обставини.

Згідно з п.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України (2004р.)
щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності ЦК України положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності.

Оскільки спір щодо тлумачення
заповіту виник до набрання чинності ЦК
2004 року однак продовжує існувати після
набрання ним чинності суд вважає, що
правила ЦК України 2004 року щодо
тлумачення змісту заповіту можуть бути
застосовані до спірних правовідносин в
цій частині.

У відповідності до ст. 1256 ЦК
України тлумачення заповіту може бути
здійснене після відкриття спадщини
самими спадкоємцями, а у разі спору між
спадкоємцями тлумаченнями заповіту
здійснюється судом відповідно до ст. 213
ЦК України. Якщо заповіт містить
суперечливі положення, за вимогою
заінтересованих осіб застосовується
тлумачення заповіту, однак лише
дійсного заповіту.

Виходячи з аналізу положень норм
ст. ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення
заповіту здійснюється з метою
встановлення точної волі заповідача і
може мати місце, якщо заповіт викликає
питання у спадкоємців, має
суперечливий характер, у зв'язку з чим
необхідно уточнити його зміст.

Рішенням Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 19 червня 2013 року,
яке набрало чинності 02 грудня 2013 року
відповідно до ухвали апеляційного суду
Миколаївської області ( а.с.30-32), у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - П'ята Миколаївська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за заповітом і у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним було відмовлено (а.
с. 28-29).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом
реєстрації актів громадянського стану
Корабельного районного управління
юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 749
від 10.09.2002р. ( а. с. 9).

Після його смерті відкрилась
спадщина у вигляді частки квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 25 квітня
1996 року, виданого органом приватизації
Жовтневого управління зрошувальних
мереж Міністерства меліорації та
водного господарства та
зареєстрованого КП ММБТІ 10 липня 1996р. в
реєстровій книзі № 8617 (а. с. 8).

За документами спадкової справи,
відкритої після смерті ОСОБА_9
вбачається, що на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 25
квітня 1996р., виданого органом
приватизації Жовтневого управління
зрошувальних мереж Міністерства
меліорації та водного господарства та
зареєстрованого Миколаївським
міжміським бюро інвентаризації 10 липня
1996р. в реєстровій книзі за № 8617 ОСОБА_9
належить ? частка квартири АДРЕСА_1.

Між тим, згідно із заповітом ОСОБА_2
заповідано ОСОБА_9 житловий будинок з
господарськими та побутовими
спорудами і будівлями АДРЕСА_1.
Враховуючи, що ОСОБА_2 не надано
нотаріусу правовстановлюючих
документів на заповіданий будинок,
останній було запропоновано вирішити
питання, пов'язані із встановленням
права власності на заповідане спадкове
майно.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
допитані судом, підтвердили, що ОСОБА_9
проживав один до своєї смерті у будинку
за адресою: АДРЕСА_1 і йому належала
частка цього майна. Іншої власності
померлий ОСОБА_9 не мав. За цією адресою
розташований будинок, який належав
двом власникам і мав дві квартири
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, тому адреса його
писалася як АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 на випадок
своєї смерті залишив заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрований в
реєстрі за № 1740 від 05.09.2002р., яким
заповів ОСОБА_2 належний йому житловий
будинок з відповідною частиною
прилеглих до нього господарських та
побутових споруд та будівель, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
4).

Про те, що в заповіті та в
правовстановлюючому документі одна і
та ж адреса підтверджується заявою
відповідачки ОСОБА_5, яка звернувшись
до нотаріальної контори писала адресу:
АДРЕСА_1, ? частини належить померлому
ОСОБА_9 ( а. с. 7 )

Згідно з довідкою № 2745 від 25.11.2011р.
Миколаївського міжміського бюро
технічної інвентаризації право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за: ОСОБА_6 - ? ч., ОСОБА_5-
1/4 ч., ОСОБА_9- 1/4ч., ОСОБА_10 -1/8ч. на
підставі свідоцтва про право
власності на житло від 25 квітня 1996р.,
виданого органом приватизації
Жовтневого управління зрошувальних
мереж Міністерства меліорації та
водного господарства і
зареєстрованого КП ММБТІ 10 липня 1996р. в
реєстровій книзі № 8617, за ОСОБА_7 - 1/8ч.
на підставі свідоцтва про право на
спадщину, посвідченого П'ятою
Миколаївською державною нотаріальною
конторою, реєстровий № 1-1017, № 1-1019 (а. с.
10).

Після звернення позивачки до
нотаріальної контори на предмет видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, їй було відмовлено на
підставі того, що після смерті
спадкодавця ОСОБА_9 залишилося
спадкове майно, яке складається з ?
частки квартири АДРЕСА_1, а не цілого
жилого будинку з прилеглими до нього
господарськими та побутовими
спорудами та будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Крім
того, невідомо чи є заповідальний
будинок об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, на частку
якого дружина померлого має право на
отримання свідоцтва про право
власності, а неповнолітній син, який
має право на обов'язкову частку у
спадщині незалежно від змісту заповіту
(а. с. 11).

Отже, з наведеного вбачається, що
заповіт носить суперечливий характер,
тому він підлягає тлумаченню. За таких
обставин суд, оцінивши надані і
досліджені судом докази, приходить до
висновку, що волею спадкодавця було
заповісти позивачці саме частку
квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів підлягають стягненню на
користь позивача судовий збір по
307грн.50коп з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215,
218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І
Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7, про
тлумачення заповіту - задовольнити
частково.

Розтлумачити зміст заповіту від
ІНФОРМАЦІЯ_3, складеного ОСОБА_9,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованого в
реєстрі за № 1740, зазначивши про те, що
ОСОБА_9 на випадок його смерті зроблено
розпорядження на належну йому 3/8
частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_2 судових витрат по 307 грн.
50 коп. з кожного.

На рішення суду може бути надана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
В. Г. Циганок