Справа № 308/5267/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Домніцького В.В.,

при секретарі судового засідання -
Єфремової М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Ужгород
цивільну справу за позовом заступника
Закарпатської прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
держави, в особі органу уповноваженого
здійснювати функції у спірних
відносинах, - Міністерства оборони
України, Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Мукачеве, до ОСОБА_1, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
- Ужгородської міської ради
Закарпатської області, ОСОБА_2, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

25.04.2014 року позивач звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області із
вищезазначеним позовом, мотивуючи тим,
що у ході проведення перевірки з питань
додержання службовими особами КЕВ м.
Мукачеве вимог Закону України «Про
використання земель оборони»
встановлено, що пунктом 1.9 рішення
Ужгородської міської ради від 16.04.2010
року № 1404 «Про надання земельних
ділянок» ОСОБА_2 відведена та надана в
приватну власність земельна ділянка
площею 0,10 га, що входить до складу
земельної ділянки військового
містечка АДРЕСА_1 (далі - земельна
ділянка), на підставі чого 04.06.2010 року
останній видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 534812. 02.07.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір купівлі-продажу, за
умовами якого до відповідача у
приватну власність перейшла спірна
земельна ділянка. Рішенням
господарського суду Закарпатської
області від 20.03.2013 року по справі №
907/68/13-к пункт 1.9 рішення Ужгородської
міської ради від 16.04.2010 року № 1404 «Про
надання земельних ділянок» ОСОБА_2
визнано недійсним, у зв'язку з чим, з
врахуванням незаконного відчуження
спірної земельної ділянки, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, подав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, при цьому зазначив, що
позовні вимоги підтримує повністю -
просить суд їх задоволити та не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач та треті особи у судове
засідання, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
слухання справи, не з'явились, причини
неявки суду не повідомили, а тому суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи на підставі наявних у справі
доказів.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Пунктом 1.9 рішення Ужгородської
міської ради від 16.04.2010 року № 1404
затверджено проекти відведення
земельних ділянок та надано в приватну
власність ОСОБА_2 для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель та споруд
земельну ділянку площею 0,10 га за
адресою: АДРЕСА_2.

04.06.2010 року на підставі рішення
Ужгородської міської ради від 16.04.2010
року № 1404 ОСОБА_2 видано Державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 534812, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер
земельної ділянки: :57:002:0051.

02.07.2010 року між ОСОБА_2 (далі - продавець)
та ОСОБА_1 (далі - покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки,

згідно якого покупець придбав у
продавця за 60 140,00 грн. належну продавцю
земельну ділянку площею 0,10 га,
кадастровий номер земельної ділянки:
:57:002:0051.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 20.03.2013 року
по справі № 907/68/13-к визнано недійсним
пункт 1.9 рішення Ужгородської міської
ради від 16.04.2010 року № 1404 «Про надання
земельних ділянок» ОСОБА_2, так як таким
незаконно відчужено спірну земельну
ділянку площею 0,10 га, що входить до
складу земельної ділянки військового
містечка НОМЕР_1, з постійного
користування Збройних Сил України.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені
у ході судового розгляду справи, у їх
сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
установлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин).

У ході розгляду справи встановлено, що
правовстановлюючі документи на спірну
земельну ділянку, які слугували
підставою видачі ОСОБА_2 Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯИ № 534812, рішенням
господарського суду Закарпатської
області від 20.03.2013 року по справі №
907/68/13-к скасовані, оскільки таким
встановлено незаконність набуття
права власності на спірну земельну
ділянку, відчужену відповідачу.

Статтею 330 ЦК України визначено, що якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК
України якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Тобто, подальше визнання наступних
правочинів, на підставі яких
відчужувалось спірне нерухоме майно,
недійсними акти цивільного
законодавства не вимагають. Таким
чином, позивач обґрунтовано пред'явив
віндикаційний позов до особи, яка
набула за правочином право власності
на спірне майно, в даному випадку, з
врахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК
України, до ОСОБА_1, що, зокрема,
узгоджується із правовою позицією
викладеною в п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 26 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» записи до Державного реєстру
прав вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень. У разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, діючим законодавством
закріплено, що скасування запису про
реєстрацію права власності можливе
лише у випадку скасування рішення
державного реєстратора про реєстрацію
права власності.

Беручи до уваги вищенаведене,
аналізуючи в сукупності докази,
виходячи з їх належності та
допустимості, положень ч. 3 ст. 61 ЦК
України, враховуючи, що рішення
Ужгородської міської ради, яким
визнано право власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,10 га, що
входить до складу земельної ділянки
військового містечка АДРЕСА_1,
скасовано, з метою відновлення
порушених прав законного володільця
незаконно відчуженої спірної
земельної ділянки, суд вважає за
доцільне задоволити позовні вимоги
позивача.

Витрати по сплаті судового збору
підлягають стягненню відповідно до
вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

У відповідності до ст. 218 ЦПК України у
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 88, 154, 209, 212-215, 218, 226, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 534812, виданий 04.06.2010 року
ОСОБА_3.

3. Витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,10 га,
що входить до складу земельної ділянки
військового містечка АДРЕСА_1,
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 534812,
кадастровий номер :57:002:0051, на
користь держави в особі
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Мукачеве, шляхом підписання акту
прийому-передачі земельної ділянки.

4. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в розмірі 966,80 грн.
(дев'ятсот шістдесят шість грн. 80 коп.).

5. Заходи забезпечення позову у вигляді
арешту, вжиті ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28.04.2014 року по цивільній
справі № 308/5267/14-ц - скасувати із
набранням рішенням суду законної сили.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий
В.В.
Домніцький