справа № 2-21/07
провадження №6/165/79/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

23 червня 2014 року
м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського
міського суду Волинської області
Ференс-Піжук О.Р. розглянувши заяву
ОСОБА_1 про скасування заборони щодо
тимчасового обмеження його у праві
виїзду за межі України, —

встановив:

20 червня 2014 року ОСОБА_1
звернулася в суд з заявою про
скасування заборони щодо тимчасового
обмеження його у праві виїзду за межі
України.

Свої вимоги обґрунтовує тим,
що в провадженні відділу ДВС
Нововолинського міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження №14006358 про стягнення з неї
на користь
«Нововолинськтеплокомуненерго»
заборгованості на суму 1000,50 грн. 28
вересня 2014 року ухвалою
Нововолинського міського суду
Волинської області ОСОБА_1 тимчасова
обмежено у праві виїзду за межі
України з вилученням паспорта для
поїздок за кордон. 30 вересня 2009 року
ВДВС Нововолинського МУЮ при
примусовому виконанні винесена
постанова про повернення виконавчого
документу стягувачеві на підставі
відповіді КП
«Нововолинськтеплокомуенерго» від
20.10.2014 року про сплату борг в
добровільному порядку. Враховуючи, що
відпала необхідність у тимчасовому
обмеженню боржника у праві виїзду за
межі України, просить заяву
задовольнити, зняти йому тимчасове
обмеження виїзду за межі України
громадянину України.

Проте зазначена заява не може бути
прийнята до провадження суду, оскільки
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні
покладено на Державну виконавчу
службу, а порядок виконання визначений
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч. 3 п. 18 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Відповідно до норм ЦПК України та
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзд в Україну громадян
України» (ст. 6 вказаного Закону) одним
із заходів забезпечення виконання
рішення може бути тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
з вилученням паспортного документа чи
без такого, причому таке обмеження
можливо на підставі судового рішення
за поданням державного виконавця лише
у разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене у частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Положенням ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України» визначено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Пунктами 11.3, 11.4 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. №512/5, яка діє з 17 квітня 2012
р., передбачено, що державний
виконавець не пізніше наступного дня
після надходження ухвали суду про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов'язань
направляє засвідчену судом копію цієї
ухвали для виконання до Адміністрації
ДПС. У разі виконання боржником
відповідних зобов'язань, у тому числі
зі сплати аліментів, а також у зв'язку
із закінченням виконавчого
провадження державний виконавець
виносить відповідну постанову, копія
якої підлягає обов'язковому
направленню до Адміністрації
Державної прикордонної служби України
для своєчасного зняття особи (боржника)
з контролю.

Крім того п. 8. ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що у разі виконання
боржником зобов'язань, покладених на
нього рішенням, та у зв'язку із
закінченням виконавчого провадження,
державний виконавець виносить
відповідну постанову про закінчення
виконавчого провадження, копія якої
підлягає обов'язковому направленню до
Адміністрації ДПС для своєчасного
зняття особи (боржника) з контролю.

Отже, тимчасове обмеження громадянина
України у праві виїзду за межі України
законом покладено на суд, а припинення
обмеження виїзду у зв'язку з виконанням
обов'язку за рішенням, що перебувало на
виконанні, покладено на державного
виконавця.

З огляду на викладене зняття судом
обмеження у виїзді за межі України не
передбачено законом та виходить за
межі компетенції суду, а тому суд
приходить до висновку, що заявник
звернувся до суду у непередбачений
законом спосіб.

Таким чином заява ОСОБА_1 про зняття
тимчасового обмеження права виїзду за
межі України не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Оскільки діючим ЦПК України прямо не
врегульовано питання про можливість
відмови у відкритті провадження за
заявами, поданими сторонами
виконавчого провадження, з вирішення
процесуальних питань, пов'язаних з
виконання судових рішень, у випадку
якщо вони не підлягають розгляду в
порядку цивільного судочинства, суд
вважає необхідним на підставі ч. 8 ст. 8
ЦПК України застосувати аналогію
закону та застосувати положення п.1 ч. 2
ст. 122 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального
кодексу України,

ухвалив :

У відкритті провадження у справі за
заявою ОСОБА_1 про зняття тимчасового
обмеження права виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги, яка подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О.Р. Ференс-Піжук