Справа № 495/4510/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/4510/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Випасненської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області

про фактичне прийняття спадщини та
визнання права власності на спадкове
майно

В С Т А Н О В И В :

20.06.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до Виконавчого
комітету Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області (далі по тексту -
відповідач) про фактичне прийняття
спадщини та визнання права власності
на спадкове майно.

Так, позивач просить суд:

- встановити, що житловий будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належав ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3
року;

- встановити факт прийняття ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкового майна, яке
відкрилося після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яке
складається із житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на спадкове майно, яке
складається із житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме
з: житлового будинку літ. «А», літньої
кухні літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні
літ. «Г», споруд № 1-9, І.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
22.09.2014 року не з'явився, але подав до
суду заяву, згідно з якою заявлені
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить їх задовольнити та
розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач - ВК Випасненської СР,
відзив або заперечення на позов ОСОБА_1
до суду не надав та його представник в
судові засідання не з'явився без
поважних причин, про причини неявки суд
не повідомив, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судового розгляду, про що
свідчать наявні в матеріалах справи
відповідні поштове повідомлення та
розписка.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
169 Цивільного процесуального кодексу
України, суд відкладає розгляд справи в
межах строків, встановлених статтею 157
цього Кодексу, у разі першої неявки в
судове засідання сторони або
будь-якого з інших осіб, які беруть
участь у справі, оповіщених у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, якщо вони
повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними.

Неявка представника в судове засідання
без поважних причин або неповідомлення
ним про причини неявки не є перешкодою
для розгляду справи (ч.2 ст.169 ЦПК
України).

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності учасників судового
процесу на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до висновку про
законність, правомірність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є онуком ОСОБА_2, що
підтверджується виданим свідоцтвом
про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від
12.09.1978 року (актовий запис № 36) та
повторно виданим свідоцтвом про
народження ОСОБА_3 (батька ОСОБА_1) серії
НОМЕР_3 від 23.09.1975 року (актовий запис №
81).

Відповідно до технічного паспорту
(інвентаризаційна справа № 1232),
виданого 26.11.2013 року КП «Б-Дністровське
БТІ», власником садибного
(індивідуального) житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, є
ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 (бабуся ОСОБА_1)
померла, що підтверджується виданим
14.03.2014 року свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_4.

Відповідно до довідки Випасненської
сільської ради № 1588 від 19.11.2013 року, за
будівлею, що належить ОСОБА_2 значиться
земельна ділянка площею 0,50 га, у тому
числі: для обслуговування житлового
будинку, господарських споруд - 0,25 га,
для ведення особистого селянського
господарства - 0,25 га. Вказана земельна
ділянка знаходиться у користуванні.
Державний акт на право власності на
земельну ділянку не видавався.

Відповідно до довідки Випасненської
сільської ради № 630 від 17.06.2014 року,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживала за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі по
господарської книги (особистий рахунок
НОМЕР_5) та постанови суду по справі
№815/5064/13-а від 14.10.2013 року є власником
даного житлового будинку.

Відповідно до довідки Випасненської
сільської ради № 631 від 17.06.2014 року,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, була зареєстрована
та постійно проживала за адресою:
АДРЕСА_1, по день смерті.

Відповідно до довідки Випасненської
сільської ради № 632 від 17.06.2014 року,
ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за
адресою: АДРЕСА_1, була зареєстрована
одна.

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт
від 21.06.2013 року, який зареєстровано в
реєстрі за № 75, посвідчений секретарем
виконавчого комітету Випасненської
сільської ради Паламарчук Т.В., згідно
якого зроблено таке розпорядження: усе
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося, і взагалі все те, що на
день смерті буде належати ОСОБА_2 і на
що вона за законом матиме право, ОСОБА_2
заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний
заповіт за життя ОСОБА_2 не був змінений
і не скасований.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
року ОСОБА_2 залишилась спадщина,
зокрема, у вигляді житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
саме з: житлового будинку літ. «А»,
літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,
вбиральні літ. «Г», споруд № 1-9, І, який
доглядає та продовжує користуватися
єдиний спадкоємець за заповітом ОСОБА_2
- її онук ОСОБА_1.

Згідно із листом
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори №2788/02-14
від 20.09.2014 року, 09.08.2014 року була
заведена спадкова справа №334/2014рн до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2.
ОСОБА_1 09.08.2014 року подав до
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори
Одеської області заяву про прийняття
спадщини після померлої ОСОБА_2 та є
єдиним спадкоємцем за заповітом всього
майна спадкодавця.

При зверненні до нотаріальної контори
з метою оформлення та отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, ОСОБА_1 було відмовлено у
зв'язку із відсутністю у спадкодавця
правовстановлюючого документу на
даний житловий будинок та не
зареєстроване право власності на
житловий будинок. Рекомендовано
звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 234
Цивільного процесуального кодексу
України, окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства, в
порядку якого розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення (п.5
ч.2 ст.234 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного
процесуального кодексу України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», спори про спадкування
розглядаються судами за правилами
позовного провадження, якщо особа
звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що має юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки осіб та (або)
за наявності інших спадкоємців і спору
між ними.

Згідно абзацу другого п.1 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів що мають юридичне
значення» №5 від 31.03.1995 року, наведений
ЦПК України перелік фактів, які
встановлюються судом, не є вичерпним.
За наявності необхідних умов, суд може
встановлювати й інші факти, що мають
юридичне значення, наприклад, факти
прийняття спадщини, встановлення місця
відкриття спадщини та фактів володіння
будівлею на праві приватної власності.

Даний факт є юридичним, оскільки його
встановлення надає позивачу право на
отримання майнових прав на спадкове
майно та повністю доводиться
наступними документами:

- копією технічного паспорту
(інвентаризаційна справа № 1232),
виданого 26.11.2013 року КП «Б-Дністровське
БТІ»;

- довідкою Випасненської сільської
ради № 630 від 17.06.2014 року.

Відповідно до п.2 «Прикінцевих та
перехідних положень» Закону України
«Про Державний земельний кадастр»,
земельні ділянки, право власності
(користування) на які виникло до 2004
року, вважаються сформованими
незалежно від присвоєння їм
кадастрового номера. У разі якщо
відомості про зазначені земельні
ділянки не внесені до Державного
реєстру земель, їх державна реєстрація
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою їх власників
(користувачів земельної ділянки
державної чи комунальної власності).
Провести державну реєстрацію
вищезгаданих земельних ділянок
неможливо тому, що власник, а саме
ОСОБА_2, помер і не може звернутися із
відповідною заявою.

Відповідно до пункту 1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», спадкові
відносини регулюються Цивільним
кодексом України, законами України
«Про нотаріат», «Про міжнародне
приватне право», іншими законами, а
також прийнятими відповідно до них
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст.1217 ЦК України).
Заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з
повною дієздатністю. Право на заповіт
здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК
України).

Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного
кодексу України встановлено, що
заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.
Чинність заповіту щодо складу спадщини
встановлюється на момент відкриття
спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт,
який написаний заповідачем
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів
(ч.1 ст.1248 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного
кодексу України, спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, а спадкування за
законом є однією з підстав набуття
права власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 (померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 року) за заповітом, який
претендує на спадщину у вигляді
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, є її онук - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовної заяви ОСОБА_1 до Випасненської
СР про фактичне прийняття спадщини та
визнання права власності на спадкове
майно.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1233, 1234, 1236, 1268
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10,
11, 57, 58, 60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Випасненської сільської ради
про фактичне прийняття спадщини та
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі
технічного паспорту (інвентаризаційна
справа № 1232), виданого 26.11.2013 року КП
«Б-Дністровським БТІ», належав
житловий будинок, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати спадкоємцем нерухомого майна
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
її онука - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67700,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) в порядку спадкування за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
року його бабусі, ОСОБА_2, право
власності на спадкове майно, яке
складається із житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме
з: житлового будинку літ. «А», літньої
кухні літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні
літ. «Г», споруд № 1-9, І, загальною
площею - 66,6 кв.м., житловою площею - 49,0
кв.м.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко