Справа № 2-211/11
Провадження № 2/0203/7/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 березня 2014 р.

Кіровський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - судді
Підберезного Г.А.

при секретарі - Ільченко
О.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Закритого акціонерного
товариства фінансово-будівельна
компанія «Дніпро-Інвест-Буд», треті
особи - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Товариство співвласників
багатоквартирного будинку
«Панікахи-65», про визнання договору
купівлі-продажу частково недійсним,
визнання права власності, стягнення
грошової суми -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Закритого акціонерного
товариства фінансово-будівельна
компанія «Дніпро-Інвест-Буд», треті
особи - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Товариство співвласників
багатоквартирного будинку
«Панікахи-65», про визнання договору
купівлі-продажу частково недійсним,
визнання права власності, стягнення
грошової суми.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач та її представник в ході
судового засідання посилалися на те, що
з 1991 року вона проживала разом з ОСОБА_2
та вела з ним спільне господарство, а в
1997 році вони зареєстрували шлюб. В 1998
році ОСОБА_2 повідомив ії про те, що ЗАТ
фінансово-будівельна компанія
«Дніпро-Інвест-Буд», де він працював
заступником директора з капітального
будівництва, уклала договір про
реконструкцію гуртожитку під житловий
будинок, одна з квартир в якому буде
передана їх сім'ї в рахунок його
заробітної плати. В 2000 році ОСОБА_2
повідомив про надання їм двокімнатної
квартири АДРЕСА_1. Оскільки квартира
була здана без виконання оздоблюваних
робіт, вони за власні кошти виконали
оздоблювані роботи, вселилися у
квартиру і постійно там проживали.
Наприкінці 2005 року вона дізналася про
те, що ця квартира на підставі договору
купівлі-продажу, укладеному 11 лютого 2002
року з ЗАТ фінансово-будівельна
компанія «Дніпро-Інвест-Буд», належить
ОСОБА_3 - сину її чоловіка від
попереднього шлюбу.

Посилаючись на фіктивність цього
договору, у зв'язку з тим, що він був
укладений без наміру створення
правових наслідків для покупця,
просила перевести права покупця за
договором з ОСОБА_3 на ОСОБА_2, визнати
за нею право власності на ? частину цієї
квартири, стягнути з ОСОБА_2 на іі
користь грошову компенсацію за іі
частку квартири у розмірі 200 047,00 грн.,
передавши квартиру на праві власності
ОСОБА_2, визнати договір купівлі-
продажу від 11.02.2002 року, укладений між
ОСОБА_3 і ЗАТ фінансово-будівельна
компанія «Дніпро-Інвест-Буд» частково
недійсним в частині покупця, визнати
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, як на ? частину
спільного майна подружжя (а.с. 146-147, Т. 1).

Представник відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - в судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на
необґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 - проти
задоволення позову заперечували з тих
же підстав.

Представник відповідача Закритого
акціонерного товариства
фінансово-будівельна компанія
«Дніпро-Інвест-Буд» - в судовому
засіданні також посилався на
безпідставність заявлених позовних
вимог.

Третя особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 - в судове
засідання не з'явилася. За таких
обставин суд вважає можливим
розглянути справу за її відсутності на
підставі доказів доданих до матеріалів
справи.

Третя особа Товариство співвласників
багатоквартирного будинку
«Панікахи-65» - в судове засідання свого
представника не направили, про причини
своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає можливим у
задоволенні позову відмовити, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
власності є непорушним.

У судовому засіданні встановлено,
що за договором купівлі-продажу від 11
лютого 2002 року між ОСОБА_3 та Закритим
акціонерним товариством
фінансово-будівельна компанія
«Дніпро-Інвест-Буд», посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 698,
ОСОБА_3 придбав двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 69,8 кв.м.,
житловою площею 44,2 кв.м. (т. 1 а.с. 10).
Згідно реєстраційному посвідченню
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована в КП
«МБТІ» за ОСОБА_3 30.04.2002 року (т.1 а.с. 74).

Як вбачається зі спірного
договору купівлі-продажу, квартира
продана за 18108,00 грн., оплата виконана
шляхом поставки труб д. 40 у кількості 3
тон, труб д. 60 у кількості 3,25 тон., швелер
10 у кількості 3 тон на загальну суму
18112,50 грн. за актом прийому-передачі між
ЗАТ фінансово-будівельна компанія
«Дніпро-Інвест-Буд» та ОСОБА_3 (т.1 а.с. 66).

Відповідно до ст. 224 ЦК
Української РСР, в редакції, яка діяла в
момент виникнення правовідносин, за
договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.
Договір купівлі-продажу є
двостороннім, оплатним та
консенсульним, тобто вважається
укладеним з моменту досягнення згоди
щодо усіх істотних умов договору,
зокрема: ціни, форми оплати. площі і
ціни за площу, стану квартири. До
істотних умов договору
купівлі-продажу, відповідно до ст. 153 ЦК
Української РСР відносяться ті умови
договору, які визнані такими за законом
або необхідні для договорів даного
виду, а також всі ті умови, щодо яких
за заявою однієї з сторін повинно бути
досягнуто згоди.

Як встановлено у судовому
засіданні, квартира АДРЕСА_1, який
згідно рішенню виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
15.02.2001 року № 404 (т. 1 а.с.16) прийнятий в
експлуатацію як житловий будинок після
реконструкції гуртожитку
Дніпропетровського
транспортно-економічного технікуму.
Рішенням Дніпропетровської міської
ради від 05.06.2001 року № 1238 дозволено
оформити право власності з видачею
свідоцтв фізичним та юридичним особам
на квартири на підставі договорів про
участь у паях у будівництві житлового
будинку літ. А-9 по АДРЕСА_1, згідно з
додатком. Як вбачається з додатку до
рішення № 1238 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 оформляється на праві
колективної власності на Закрите
акціонерне товариство
фінансово-будівельна компанія
«Дніпро-Інвест-Буд». У зазначеному
списку фізичних та юридичних осіб, яким
оформляється право власності на
квартири, прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відсутні (т. 1 а.с. 13,14-15). Право власності
на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_3
не на підставі свідоцтва про право
власності та не на підставі
зазначеного вище рішення міської ради,
а за договором купівлі-продажу, тому
доводи позивачки про те, що іі чоловік
ОСОБА_2 приймав участь у будівництві
житлового будинку, не знайшли свого
підтвердження. Позивачка не надала
суду відповідного підтвердження
участі іі або ОСОБА_2 у ремонті чи
будівництві спірної квартири. Не
знайшли свого підтвердження також
доводи позивачки про передачу квартири
іі чоловіку за рахунок заборгованості
по заробітній вплати, докази позивачка
не надала.

Як вбачається з договору № 5 від
12.01.1998 року між ЗАТ
фінансово-будівельна компанія
«Дніпро-Інвест-Буд» та
Дніпропетровським
транспортно-економічним технікумом,
протоколом до нього від 12.04.2001 року
Генпідрядник ЗАТ фінансово-будівельна
компанія «Дніпро-Інвест-Буд» виконує
реконструкцію гуртожитку № 2
транспортно-економічного технікуму
під житловий будинок з розподілом
квартир, відповідно до якого квартира
НОМЕР_1 переділялася ЗАТ ФБК
«Дніпро-Інвест-Буд» (т. 1 а.с. 18-19, 21-22).
Наказом № 2 від 19.02.2002 року «Про
створення об'єднання мешканців
багатоквартирного будинку на ж/м
Тополя-3» ЗАТ фінансово-будівельна
компанія «Дніпро-Інвест-Буд», яким
ОСОБА_2 призначений головою неділимого
та загального майна житлового
комплексу з 19.02.2002 р. на період
оформлення документів по створенню
об'єднання та здачі житлового будинку в
експлуатацію в повному обсязі.
Призначення на посаду голови
співвласників багатоквартирного
будинку не свідчить про те, що ОСОБА_2 є
власником квартири в цьому будинку та
не свідчить про фіктивність договору.

Позивачка не вказала у позовної заяві
правові підстави, на підставі який вона
просить визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, зазначає
лише на те, що раніше заявлені позовні
вимоги вона підтримує частково (т. 1 а.с.
146-147). Суд не може погодитися з доводами
позивачки про фіктивність договору
купівлі-продажу в зв'язку з
невиконанням договору щодо передачі
квартири ОСОБА_3, з посиланням на те, що
позивачка з чоловіком продовжували
мешкати у спірної квартири, а іі
чоловік оплачував комунальні послуги
та уклав договори по користуванню
електричною енергією, телефоном,
телебаченням, газом. Як зазначалося,
договір купівлі-продажу вважається
укладеним з моменту досягнення згоди
щодо усіх істотних умов, тобто - з
моменту підписання сторонами та його
нотаріального посвідчення, про що
зазначено у ст. 227 ЦК Української РСР,
ст. 12 Закону України «Про власність», в
редакції закону, який діяв в момент
виникнення правовідносин . Відповідно
до ч. 2 ст. 19 зазначеного Закону
громадяни мають право передавати
належне їм майно у тимчасове
користування іншим громадянам,
юридичним особам та державі. Тому
проживання позивачки та іі чоловіка у
спірної квартирі, укладання договорів
про надання комунальних послуг не
свідчить про фіктивність договору.

Не може бути прийнято до уваги вартість
спірної квартири згідно висновку
оцінщика ОСОБА_6, складеного станом на
26.03.2007 року, відповідно до якої ринкова
вартість квартири АДРЕСА_1 складає 400 094
грн., ринкова вартість ? частини
квартири складає 200 047 грн. (т. 1 а.с. 148-183),
оскільки відповідно до роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
від 22.12.1995 року № 20 у п.12 постанови
вартість спірного майна визначається
за погодженням сторін, а за його
відсутністю - за дійсною вартістю майна
на час розгляду спору. Під дійсною
вартістю розуміється грошова сума, за
яку майно може бути продано в даному
населеному пункті чи місцевості. Для її
визначення при необхідності
призначається експертиза. Позивачка не
просила призначити судову експертизу
для визначення ринкової вартості майна
на час розгляду справи. Крім того,
звертає на себе увагу невідповідність
площі та плану квартири за оцінкою та
технічним паспортом на квартиру (т. 1
а.с. 75-77, 179). В оцінки ОСОБА_6 зазначено,
що оцінка дійсна протягом 6 місяців. З
урахуванням даних обставин позовні
вимоги про стягнення компенсації
вартості ? частини квартири у розмірі 200
047 грн. не можуть бути задоволені.

Крім того, позивачка пропустила
трирічний строк, встановлений ст. 71 ЦК
Української РСР, для звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним без поважних причин. Доводи
про те, що позивачка дізналася про
наявність спірного договору у грудні
2005 року не підтверджуються доказами,
інші причин поважності пропуску строку
позовний давності позивачка суду також
не надала. Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що квартира АДРЕСА_1 не є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_3, а укладений
договір купівлі-продажу між ЗАТ
фінансово-будівельна компанія
«Дніпро-Інвест-Буд» та ОСОБА_3 не має
ознак фіктивності, як того вимагає ст. 58
ЦК Української РСР, тому в задоволені
позову необхідно відмовити.

Показання, надані в ході судового
засідання, свідка ОСОБА_7 суд не приймає
до уваги, оскільки є такими, що не
відносяться до предмету спору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58,60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Закритого акціонерного
товариства фінансово-будівельна
компанія «Дніпро-Інвест-Буд», треті
особи - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Товариство співвласників
багатоквартирного будинку
«Панікахи-65», про визнання договору
купівлі-продажу частково недійсним,
визнання права власності, стягнення
грошової суми - відмовити у повному
обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Г.А. Підберезний