Справа № 4-с/8/2014 рік.
Провадження:4-с/720/7/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014р. Новоселицький районний суд
Чернівецької області в складі
головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі Топала Ю.В.

за участю: представника скаржника
ОСОБА_1

представника ДВС Бушкевича А.В.

прокурора Сімків Е.В., Бежан М.В.

представника третьої особи Боднарюк
Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новоселиця цивільну
справу за скаргою ОСОБА_4 на дії
державного виконавця Державної
виконачої служби України Мазур
Геннадія Івановича, третя особа АТ
«Ощадбанк» в особі філії -
Чернівецького обласного управління АТ
«Ощадбанк»,

- про оскарження дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
Мазур Геннадія Івановича,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з скаргою в
якій зазначив, що рішенням
Новоселицького районного суду від
06.06.2012 року по справі №2-401/2012р. стягнуто
з нього з на користь ПАТ «Державний
Ощадний Банк України» в рахунок
погашення заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії №34
від 30.10.2007 року - 63763653 грн. 25 коп.
(шістдесять три мільйони сімсот
шістдесят три тисячі шістсот п'ятдесят
три грн.. 25 коп.), в рахунок погашення
заборгованості за договором не
відновлювальної кредитної лінії №46
від 13.05.2008 року - 426285847 грн. 16 коп.
(чотириста двадцять шість мільйонів
двісті вісімдесять п'ять тисяч
вісімсот сорок сім грн.. 16 коп.), судові
витрати в розмірі 3219 грн..

08.11.2012 року по даному рішенню державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження №35132927.

За клопотанням ПАТ «Ощадбанк» від
12.09.2013 року, 11.03.2014 року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, Мазур Геннадієм
Івановичем накладено арешт на належну
боржнику частку в статутному фонді, що
складає 100% розміру статутного фонду
ТОВ «Боянівка», розміром в 200000 грн.,
розташоване по вул.. Хотинської 43, м.
Чернівці.

Скаржник вважає, що дії державного
виконавця при накладанні арешту є
неправомірними з підстав того, що
кредитори мають право вимагати від
товариства виплати частини майна
товариства, пропорційно частці
боржника у статутному капіталі
товариства, або виділу відповідної
частини майна для звернення на нього
стягнення.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_4, ОСОБА_1 уточнив мотивувальну
частину скарги і зазначив, що фактично
оскаржується постанова державного
виконавця від 01.07.2014 року.

Тому просить суд визнати дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Мазура Г.І. щодо арешту частки в
статутному фонді, що складає 100% розміру
статутного фонду ТОВ «Боянівка»
неправомірними та скасувати постанову
від 01.07.2014 року щодо арешту частки в
статутному фонді.

ОСОБА_1 додатково суду пояснив, що
частка ОСОБА_4 в статутному фонді ТОВ
«Боянівка» складає 100%, тому
представник ДВС визначаючи що у ОСОБА_4
відсутнє інше майно мав би звернутися
до ТОВ»Боянівка» для визначення його
частки а не накладати арешт на
статутний фонд боржника у ТОВ «
Боянівка».

ОСОБА_1 надав суду додаткові докази а
саме Розшифровку основних засобів ТОВ
«Боянівка» станом на 30.06.2014 року та
пояснив, що боржник ТОВ «Боянівка» є
також власником рухомого майна
приблизно у 12000000 грн. на яке
розповсюджуються корпоративні права
ОСОБА_4.

Представник ДВС обставини зазначені у
скарзі не визнав і суду пояснив, що
представник ДВС встановив що у
боржника ОСОБА_4 відсутнє майно на яке
можливо накласти арешт тому за
клопотанням кредитора і був накладений
арешт на статутний фонд ОСОБА_4 у ТОВ
«Боянівка». Визнав обставину, що з
наданих представником скаржника
доказів вбачається, що ОСОБА_4 є
власником корпоративних прав в ТОВ
«Боянівка» на нерухоме майно яке не
перебуває в заставі у банку.

Представник АТ «Ощадбанк» в судовому
засіданні суду пояснив, що ОСОБА_4
виступив поручителем по кредитним
договорам які були укладені між АТ
«Ощадбанк» та ТОВ «Боянівка», все
нерухоме майно ТОВ «Боянівка»
перебуває у заставі та іпотеки у АТ
«Ощадбанк». Про рухоме майно яке
належить ТОВ «Боянівка» йому нічого не
відомо. Вважає, що дії ДВС є
правомірними а тому в задоволенні
скарзі просить суд відмовити.

Визнав обставину, що з наданих
представником скаржника доказів
вбачається. що ОСОБА_4 є власником
корпоративних прав в ТОВ «Боянівка» на
нерухоме майно яке не перебуває в
заставі у банку але не погоджується з
їхньою оцінкою.

Прокурор в судовому засіданні просить
суд відмовити у задоволенні скарзі
ОСОБА_4.

Наданими сторонами доказами судом
встановлено, що рішенням
Новоселицького районного суду від
06.06.2012 року по справі №2-401/2012р. стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний
Ощадний Банк України» в рахунок
погашення заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії №34
від 30.10.2007 року - 63763653 грн. 25 коп.
(шістдесять три мільйони сімсот
шістдесят три тисячі шістсот п'ятдесят
три грн.. 25 коп.), в рахунок погашення
заборгованості за договором не
відновлювальної кредитної лінії №46
від 13.05.2008 року - 426285847 грн. 16 коп.
(чотириста двадцять шість мільйонів
двісті вісімдесять п'ять тисяч
вісімсот сорок сім грн.. 16 коп.), судові
витрати в розмірі 3219 грн..

Постановою головного державного
виконавця Мазур Г.І. від 01.07.2014 року
накладено арешт на частку ОСОБА_4 в
статутному фонді, що складає 100% розміру
статутного фонду ТОВ «Боянівка» у
розмірі частки статутного капіталу в
200000 (двісті тисяч) грн..

Оглянувши в судовому засіданні
виконавче провадження №814/10 номер
ЄРДРВП 35132927 по виконавчому листу
виданий Новоселицьким районним судом
за №2-429/2012 року встановлено, що у
боржника ОСОБА_4, відсутні кошти чи інше
майно, на яке можна звернути стягнення.

Відповідно до розшифровки основних
засобів ТОВ «Боянівка» станом на 30.06.2014
року залишкова вартість основних
засобів по бухгалтерії складає 508462048
грн. 97 коп.. Залишкова вартість
нерухомого майна станом на 30.06.2014 року
складає 478701920 грн. 38 коп.. Вартість
незавершених капітальних інвестицій
складають станом на 30.06.2014 року 12017839
грн. 45 коп..

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, Обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно з ч.1 ст..149 ЦК України, Звернення
стягнення на частину майна товариства
з обмеженою відповідальністю,
пропорційну частці учасника
товариства у статутному капіталі, за
його особистими боргами допускається
лише у разі недостатності у нього
іншого майна для задоволення вимог
кредиторів. Кредитори такого учасника
мають право вимагати від товариства
виплати вартості частини майна
товариства, пропорційної частці
боржника у статутному капіталі
товариства, або виділу відповідної
частини майна для звернення на нього
стягнення. Частина майна, що підлягає
виділу, або обсяг коштів, що становлять
її вартість, встановлюється згідно з
балансом, який складається на дату
пред'явлення вимог кредиторами.

Суд у сукупності оцінюючі надані
сторонами пояснення і докази, провівши
системний аналіз зазначених правових
норм дійшов висновку, що скарга
обґрунтована і підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд вважає, що Державний виконавець не
вправі у процесі виконавчого
провадження, що здійснюється стосовно
боржника, який є учасником товариства,
звернути стягнення на частину майна
товариства, що відповідає частці цього
учасника в статутному капіталі
товариства, оскільки визначення
частини майна товариства, що підлягає
виділу, пов'язується тільки з датою
пред'явлення кредиторами вимог і не
передбачає такого визначення із днем
здійснення будь-яких дій іншими
особами. Кредитори такого учасника
вправі звернутися із позовними
вимогами до товариства з того моменту,
коли буде встановлена недостатність
іншого майна учасника для погашення
боргів.

Тобто кредитор має звертатися до суду
із позовом до товариства про виділення
частки учасника-боржника і після
одержання виконавчого документа,
стягувач (кредитор учасника-боржника)
має право звертатися до державної
виконавчої служби за примусовим
виконанням рішення про стягнення з
товариства частки учасника-боржника.

Керуючись ст.ст.10,58,59,60,61, 383-388 ЦПК
України і на підставі ст..149 ЦК України,
суд, -

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
Мазур Геннадія Івановича щодо арешту
частки в статутному фонді ТОВ
«Боянівка» неправомірними.

Скасувати постанову від 01.07.2014 року
щодо арешту частки ОСОБА_4 в статутному
фонді, що складає 100% розміру статутного
фонду ТОВ «Боянівка» в розмірі
статутного капіталу 200000 (двісті тисяч)
грн..

Ухвала може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через
Новоселицкий районний суд в 5-денний
строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.