Справа № 515/1205/14-ц
Провадження 4-с/515/1498/14
Татарбунарський районний суд Одеської
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року . Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді
Тимошенка С.В.

при секретарі
Коренчук О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Татарбуна-ри
Одеської області справу за скаргою
представника боржника ОСОБА_1 (за
довіреністю) ОСОБА_2 на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Кілійського
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_3 щодо неправомірності
розрахунку заборгованості по
аліментам,

В С Т А Н О В И В:

Представник боржника ОСОБА_1 ( за
довіреністю) ОСОБА_2 звернулася до суду
зі скаргою на дії державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Кілійського районного управління
юстиції Одеської області ОСОБА_3 щодо
неправомірності розрахунку
заборгова-ності по аліментам,
посилаючись на наступні обставини.

10 грудня 2013 року Татарбунарським
райсудом Одеської області було видано
виконавчий лист у справі про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на
утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1250 грн. щомісячно, почина-ючи з
08.09.2010 р. до досягнення ним повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

14 січня 2014 року державним виконавцем
відділу ДВС Кілійського ра-йонного
управління юстиції в Одеській області
ОСОБА_3 було зроб-лено розрахунок
заборгованості ОСОБА_1 по сплаті
аліментів станом на 01.01.2014 р. за період з
вересня 2010 року по 01 січня 2014 року,
розмір якої складає 50000 грн. Виконавчий
лист про стягнення з боржника
аліментів було пред'явлено ОСОБА_4 до
примусового виконання 09.01.2014 р.

Посилаючись на ч.1 ст.194 СК України та
п.7.5.10 Інструкції про проведення
виконавчих дій, представник боржника
вважав, що державний виконавець був
вправі розглядати в якості
розрахункового періоду лише проміжок
часу з 01.01.2011 р. по 01.01.2014 р. - в межах
трирічного строку. Також, представник
скаржника вважав, що державний
виконавець, визначаючи розмір
заборгованості, не прийняв до уваги
документи, які підтверджують отримання
ОСОБА_4 у вказаний період грошових
коштів від ОСОБА_1 в сумах, що значно
перевищують розмір аліментів. При
цьому представником було зазначено, що
у розпорядження державного виконавця
були надані копії банківських виписок
з рахунків ОСОБА_1 у ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" за період з 01.01.2010 р. по 25.12.2013
р., АТ "Брокбізнесбанк" за період з 01.01.2010
р. по 25.12.2013 р., ПАТ АБ "Порто-Франко" за
період з 26.04.2012 р. по 01. 06.2013 р., які
свідчать про отримання ОСОБА_4 від
ОСОБА_1 за період з вересня 2010 року по
червень 2013 р. грошових коштів на
загальну суму в розмірі 243658 грн.73 коп.

З урахуванням викладеного
представник боржника просила визнати
не-правомірним та скасувати зазначений
розрахунок заборгованості по спла-ті
аліментів її довірителем ОСОБА_1

У судовому засіданні згаданий
представник боржника підтримала
скар-гу у повному обсязі, наполягаючи
на її задоволенні.

Стягувач ОСОБА_4 у судовому засіданні
не визнала скаргу, вважаючи її
необгрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню. Вона пояснила, що
на підставі довіреності, виданої на її
ім'я ОСОБА_1, вона знімала грошові кошти
з рахунків боржника, але зняті кошти
розподілялись нею згідно усних
розпоряджень її довірителя на
погашення іпотечних та споживчих
предметів, а також на фінансову
допомогу сім'ї довірителя, зокрема, на
утримання його недієздатних батьків та
дочки від першого шлюбу. Отже, кошти,
зняті з банківських рахунків ОСОБА_1
ніколи не використовувались нею в
рахунок аліментів.

Державний виконавець відділу ДВС
Кілійського районного управління
юстиції Одеської області ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився у зв'язку з
перебуванням у відпустці.

Начальник відділу ДВС Кілійського
районного управління юстиції Оде-ської
області Гац С.В. надіслав до суду
заперечення на скаргу, де заз-начив, що
державним виконавцем Заєвим О.І. при
складанні розрахунку заборгованості
зі сплати ОСОБА_1 аліментів було
допущено тех-нічну помилку -
нарахування заборгованості аліментів
починалось з ве-ресня 2010 року, з моменту
пред'явлення позову про стягнення
алімен-тів, тоді як нарахування
заборгованості необхідно було
здійснити в ме-жах трирічного строку,
що передував пред'явленню виконавчого
листа до виконання, а саме, з січня 2011
року по січень 2014 року, оскільки
ви-конавче провадження за виконавчим
листом, виданим Татарбунарським
рай-онним судом Одеської області, про
стягнення з ОСОБА_1 на ко-ристь ОСОБА_4
на утримання неповнолітнього сина
аліментів у твердій грошовій сумі в
розмірі 1250 грн. щомісячно, було
відкрито 09 січня 2014 року. Після
перевірки згаданого виконавчого
провадження дії державного виконавця
було визнано передчасними та
зобов'язано його ск-ласти новий
розрахунок зі сплати аліментів з
урахуванням виключення нарахування
аліментів за період з 01 вересня по
грудень 2010 року вк-лючно. Згідно нового
розрахунку заборгованості по
аліментам, станом на 01.01.2014 р. вона
склала суму в розмірі 45000 грн. А
оскільки за пе-ріод з січня по квітень
поточного року аліменти боржником не
сплачува-лись, то сума несплати станом
на 01.05.2015 р. склала 5000 грн. Отже, загальна
заборгованість ОСОБА_1 з виплати
аліментів склала суму в розмірі 50000
грн., яка на теперішній час не сплачена.
Просив відмовити у задоволенні скарги
на розрахунок заборгованості по
алі-ментам.

Заслухавши представника боржника,
стягувача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
наявність правових підстав для
задоволенню скарги з оглядом на
наступне.

Рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області від 06. 10.2010 р.
розірвано шлюб, зареєстрований 17.08.2007 р.
відділом реєс-трації актів цивільного
стану Татарбунарського районного
управління юстиції Одеської області
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які мають
неповнолітню дитину, що видно із його
копії (а.с.4).

Як вбачається із копії рішення
Татарбунарського районного суду
Оде-ської області від 06.10.2010 р. (а.с.3), на
ОСОБА_1 покладено обов'язок сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_4 на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі в роз-мірі 1250 грн.
щомісячно, починаючи з 08.09.2010 р. до
досягнення ним повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі даного рішення судом, що
його ухвалив, 10.12.2013 р. видано
виконавчий лист, що слідує із його
копії (а.с.61).

16 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
відділу ДВС Кі-лійського районного
управління юстиції з заявою про
відкриття виконав-чого провадження по
виконанню зазначеного виконавчого
листа та стягне-ння аліментів з ОСОБА_1
за весь час з моменту набрання судо-вим
рішенням чинності, що видно із її копії
(а.с.60).

Згідно копії постанови від 09.01.14
р.(а.с.5,62), державним викона-вцем відділу
ДВС Кілійського районного управління
юстиції Одеської об-ласті ОСОБА_3
відкрито виконавче провадження по
вищевказаному ви-конавчому листу про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітної дитини.

Із копії розрахунку від 14.01.2014 р.,
складеного державним викона-вцем
відділу ДВС Кілійського районного
управління юстиції ОСОБА_3 І.(а.с.6),
слідує, що заборгованість по стягненню
аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на
утримання дитини за період з вересня 2010
року по січень 2014 року станом на 01.01.2014
р. стано-вить 50000 грн.

Відповідного до нового розрахунку
заборгованості по стягненню алі-ментів
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітньої дитини, складеного
03.04.2014 р. державним виконавцем Заєвим
О.І., ця заборгованість за період з
січня 2011 року по січень 2014 року станом
на 01.01.2014 р. становить 45000 грн. (а.с.97).

Копіями банківських виписок
(а.с.7-13,75-86) підтверджується, що у ОСОБА_1
відкриті рахунки у банківських
установах та підтверд-жується зняття
ОСОБА_4 грошових коштів з зазначених
рахунків готівкою та оплату за різні
покупки. Так, ОСОБА_4 зняті кош-ти:

--- у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за
період з 19.09.2010 р. по 08.02. 2011 р. у сумі 577,33
дол.США, що згідно курсу НБУ станом на
момент звернення до суду зі скаргою
становило 4612,87 грн.;

--- у АТ "Брокбізнесбанк" за період з
19.01.2011 р. по 10.03.2012 р. у сумі 4573,13 дол.США,
що згідно курсу НБУ станом на момент
звернення до суду зі скаргою становило
36539,31 грн.;

--- у ПАТ АБ "Порто-Франко" за період з
26.04.2012 р. по 01.06.2013 р. у сумі 25345 дол.США, що
згідно курсу НБУ станом на момент
звернення до суду зі скаргою становило
202506,55 грн.

Отже, за період з вересня 2010 року по
червень 2013 року ОСОБА_4 отримала від
ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму в
розмірі 243658 грн.73 коп.

Відповідно до ст.383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухва-леного
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ст.384 ЦПК України, скаргу може
бути подано до суду безпосе-редньо або
після оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до на-чальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Приходячи до висновку про задоволення
скарги, суд виходив з того, що державним
виконавцем при складанні розрахунку
заборгованості по стягненню аліментів
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітньої дитини не були
враховані істотні для справи
обставини, що обумовило прийняття
хибного висновку про наявність такої
заборгованості.

Так, згідно копій банківських виписок,
які досліджувались судом, грошові
кошти, що знімались ОСОБА_4 з
банківських рахунків ОСОБА_1,
витрачались стягувачем на покупки в
магазинах ( ме-режах «Сільпо», «Обжора»,
«Антошка», «Таврія», «Таврія-V», «Робін
Бо-бін», «АК Королева», «Аптека
Ангеліна»), знімались готівкою, що
свід-чить про те, що зазначені грошові
кошти витрачались ОСОБА_4 на
харчування, придбання дитячих речей,
медикаментів.

Після розірвання шлюбу між сторонами
у справі ніяких грошових зобо-в'язань з
боку ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 не існує і
єди-ною підставою для отримання
стягувачем коштів з рахунків ОСОБА_1
була саме сплата останнім аліментів на
утримання неповнолітньої дитини. Отже,
отримання ОСОБА_4 грошових коштів з
рахунків ОСОБА_1 у відповідності до
вимог сімейного законодавства є
доказом отримання аліментів на
утримання дитини.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила,
що на підставі до-віреності, виданої на
її імя ОСОБА_1, грошові кошти з його
рахунків знімались нею та
розподілялись «згідно усних
розпоряджень її довірителя на
погашення іпотечних та споживацьких
предметів, а також на фінансову
допомогу сім'ї довірителя, зокрема на
утримання непраце-здатних батьків
ОСОБА_1 та його доньки від першого
шлюбу, то-бто кошти, зняті з банківських
рахунків ОСОБА_1, ніколи не
використовувались нею в рахунок
аліментів».

Проте її ствердження об'єктивними
доказами не підтверджуються, нею на
надано суду жодних доказів на користь
даних стверджень. А тому у суду є
підстави вважати їх неспроможними, які
з цього приводу не можу-ть бути взяті до
уваги.

Також державним виконавцем Заєвим О.І.
при складанні розрахунку
за-боргованості по аліментам не було
проаналізовано ту обставину, що
рі-шення про стягнення аліментів у
даній справі було ухвалене судом 06
жовтня 2010 року, набрало чинності 19
жовтня того ж року, а виконавчий лист
був пред'явлений стягувачем до
виконання тільки у січні 2014 ро-ку. При
цьому ОСОБА_4 не надала суду жодних
доказів поважнос-ті причин, що
перешкоджали їй пред'явити виконавчий
лист раніше. А це може свідчити про те,
що у зазначеної особи не було
необхідності пре-д'являти виконавчий
лист до виконання, оскільки грошові
кошти на утри-мання дитини вона
регулярно та систематично отримувала з
банківських рахунків ОСОБА_1, що
підтверджується дослідженими
виписками із банківських документів.

І останнє. При зверненні до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_4
безпідставно набутих коштів, ОСОБА_1
вирахував із суми, що на його погляд
підлягала стягненню, 50000 грн. як
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини за період з вересня 2010 року по
гру-день 2013 року. Тобто, видаючи на імя
ОСОБА_4 довіреність на користування
його коштами, ОСОБА_1 усвідомлював, що
частина належних йому коштів,
отримуваних його представником, будуть
викорис-товуватись в якості аліментів
і прагнув цього. За впевненістю суду, це
також було відомо стягувачеві.

Таким чином, виходячи з наведеного,
суд вважає, що у ОСОБА_1 відсутня
заборгованість по сплаті аліментів
перед ОСОБА_4

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України, у
разі встановлення обгрунто-ваності
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усу-нути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свобо-ди.

За таких обставин, вважає суд, дії
державного виконавця з приводу
нарахування заборгованості по
аліментам у даній справі не
грунтуються на вимогах закону, а
складений ним розрахунок такої за
боргованості у зв'язку з цим підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись п.9
ст.74 Закону України «Про виконавче
провадження», постановою № 6 пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 р. «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльні-сть державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», ст.ст. 10,58-60,208-210,213,386,387 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу представника ОСОБА_1 (за
довіреністю) ОСОБА_2 на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Кілійського
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_3 щодо неправомірності
розрахунку заборгованості по
аліментам за-довольнити.

Визнати неправомірними дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Кілійського районного управління
юстиції Одеської області ОСОБА_3 щодо
нарахування заборгованості ОСОБА_1 по
сплаті аліментів від 14 січня 2014 року та
скасувати зазначений роз-рахунок.

Ухвалу суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської об-ласті
протягом п'яти днів з дня постановлення
ухвали. Особи, без учас-ті яких було
постановлено ухвалу, можуть оскаржити
її в апеляційному порядку протягом
п'яти днів з отримання копії ухвали.

Суддя
Тимошенко