Справа №601/227/14-ц
Провадження № 2/601/181/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
Кременецький районний суд
Тернопільської області

в складі : головуючого суду Варневич
Л.Б.

при секретарі : Польовій Ж.П.

за участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Кременці цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 и до Почаївської міської Ради,
третьої особи на стороні відповідача -
ОСОБА_4, інтереси якої представляє
ОСОБА_5, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, скасування державної
реєстрації права власності, визнання
недійсним державного акту та
скасування його державної реєстрації,
визнання незаконними рішень
Почаївської міської Ради,-

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги та суду
пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
брат та батько ОСОБА_4 - ОСОБА_6 Після
його смерті їй стало відомо, що брат за
життя оформив на себе житловий будинок
в АДРЕСА_1, а також приватизував
земельну ділянку, на якій розташований
даний будинок. Позивачка вважає, що
ОСОБА_6 неправомірно заволодів
житловим будинком, який побудував
батько - ОСОБА_7 у 1970-х роках та
допомагали будувати всі члени
багатодітної родини власною працею та
коштами. Право власності на
будинковолодіння оформлено не було за
браком коштів. Під час будівництва
сім»я проживала АДРЕСА_2 в старому
будинку. Після закінчення будівництва
у 1981 році в будинку проживала сім»я
сестри - ОСОБА_8, яка провела
оздоблювальні роботи в будинку, світло,
воду, впорядкувала прибудинкову
територію. В 1983 році сім»я сестри
переїхала на постійне місце проживання
у м. Шумськ. А в будинок заселився брат
позивачки - ОСОБА_6 У 1992 році він уклав
шлюб з ОСОБА_5 Від даного шлюбу у них
народилась дочка - ОСОБА_4 У 2005 році шлюб
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було розірвано. У
цьому ж році братом було розпочато
переоформлення батьківського будинку.
Рішенням Почаївської міської Ради від
28 жовтня 2005 року за № 153 ОСОБА_6 було
надано дозвіл на забудову земельної
ділянки по АДРЕСА_1, а рішенням від 28
жовтня 2008 року за № 153 надано дозвіл на
виготовлення проектної документації
на самовільно збудований житловий
будинок. Рішенням виконкому
Почаївської міської Ради № 12 від 2
лютого 2009 року за ОСОБА_6 визнано право
власності на житловий будинок. На
підставі рішення Почаївської міської
Ради № 614 від 4 вересня 2008 року ОСОБА_6
видано державний акт на присадибну
земельну ділянку. Позивачка вважає, що
такими діями ОСОБА_6 порушено її право
на спадкування після смерті батька -
ОСОБА_7 та просить визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
житловий будинок в АДРЕСА_1 та
скасувати державну реєстрацію права
власності на дане будинковолодіння,
визнати недійсним державний акт серії
ЯЛ № 046680 від 15 червня 2010 року про право
власності ОСОБА_6 на земельну ділянку
по АДРЕСА_1 у м. Почаєві площею 0.10 га та
скасувати його державну реєстрацію,
визнати незаконними рішення
Почаївської міської Ради, на підставі
яких вироблялось право власності на
спірне будинковолодіння та
приватизовувалась присадибна земельна
ділянка - рішення виконкому № 12 від
02.02.2009 року, рішення виконкому № 153 від 28
жовтня 2008 року та рішення Почаївської
міської Ради № 614 від 04.09.2001 року.

Представник відповідача -
Почаївської міської Ради в судове
засідання не з»явився, надіславши суду
заяву, в якій просить справу слухати за
його відсутності. При прийнятті
рішення покладається на думку суду.

Представник третьої особи на
стороні відповідача - неповнолітньої
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні
позов не визнала та суду пояснила, що
спірний будинок побудований батьками
для наймолодшого сина - ОСОБА_6 та
переданий йому у власність задовго до
смерті батька. Позивачка по справі
скористалась своїм правом на
спадкування батьківського майна,
одноосібно успадкувавши будинок
батьків по АДРЕСА_2. Незначна житлова
площа спірного будинку - 25 кв.м. та
віддаленість від батьківського
будинку (1.5 км) спростовує доводи
позивачки про будівництво даного
будинку для поліпшення умов
багатодітної сім»ї. Після завершення
будівництва будинку крім ОСОБА_6 та
його власної сім»ї в будинку ніхто не
проживав. ОСОБА_8 тимчасово
користувалась будинком у 80-х роках під
час перебування ОСОБА_6 на навчанні у
вищому учбовому закладі. Після смерті
батька позивачки пройшли десятки
років, а тому до позовних вимог
позивачки повинні бути застосовані
строки позовної давності. За 40 років
існування будинку жоден з 9-ти братів та
сестер не оспорював право ОСОБА_6 на
будинковолодіння. Раптова смерть
ОСОБА_6 стала підставою для позивачки у
пред»явленні вимог на спадкове майно
останнього, хоча єдиною спадкоємицею
першої черги за законом є його дочка -
ОСОБА_4 Правові акти та дії Почаївської
міської Ради щодо спірного
будинковолодіння та земельної ділянки
вважає законними та просить в позові
відмовити.

Суд, заслухавши позивачку,
представника ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позов не підлягає до задоволення з
наступних міркувань.

З свідоцтва про смерть
вбачається, що ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (актовий запис № 74).

З свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 06.02.2009 року
слідує, що ОСОБА_6 на підставі рішення
виконкому Почаївської міської Ради за
№ 12 від 02.02.2009 року належав житловий
будинок з надвірними будівлями площею
25 кв.м. у АДРЕСА_1.

З державного акту про право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 046680 випливає, що ОСОБА_6 на підставі
рішення сесії Почаївської міської Ради
№ 614 від 04.09.2008 року на праві власності
належить земельна ділянка площею 0.10 га
у АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконкому
Почаївської міської Ради № 153 від 28
жовтня 2008 року ОСОБА_6 надано дозвіл на
виготовлення проектної документації
на самовільно збудований житловий
будинок розміром 6.35 х 4.10 м та веранду
розміром 1.50 х 2.90 м на закріпленій
земельній ділянці в АДРЕСА_1.

Відповідно до виписки з рішення №
614 від 4 вересня 2008 року 20-ї сесії 5-го
скликання Почаївської міської Ради
ОСОБА_6 передано безоплатно у власність
земельну ділянку загальною площею 0.2914
га землі: для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд - 0.10
га; для ведення особистого селянського
господарства - 0.1914 га.

З витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб випливає, що 10 вересня 1992 року був
зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 (актовий запис № 60).

З свідоцтва про народження
вбачається, що ОСОБА_4 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ЇЇ батьками є ОСОБА_6
та ОСОБА_5.

З свідоцтва про розірвання шлюбу
слідує, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
розірвано 10 квітня 2008 року (актовий
запис № 65). Прізвище дружини після
розірвання шлюбу - ОСОБА_5.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що спірне
будинковолодіння в АДРЕСА_1 та
присадибна земельна ділянка належали
ОСОБА_6 Право власності на
будинковолодіння та приватизація
присадибної земельної ділянки
проведені відповідно до вимог чинного
законодавства. Підстав для визнання
недійсними правовстановлюючих
документів та скасування їх державної
реєстрації, а також рішень відповідача,
на підставі яких ОСОБА_6 оформив право
власності на будинковолодіння та
присадибну земельну ділянку, не має.
Єдиною спадкоємицею 1-ї черги за
законом є дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_4

Позивачкою по справі не було
надано, а судом не було здобуто доказів
приналежності спірного
будинковолодіння батькові позивачки -
ОСОБА_7 На час смерті ОСОБА_7 право
власності на спірне будинковолодіння
оформлено не було. А тому дане
будинковолодіння до складу спадщини
ОСОБА_7 не входило.

Позивачка по справі успадкувала
будинковолодіння свого батька - ОСОБА_7,
яке розташоване за адресою - АДРЕСА_2

Крім того, позивачкою була
продана належна ОСОБА_6 земельна
ділянка площею 0.1914 га для ведення
особистого селянського господарства.

Дані факти підтверджені в
судовому засіданні самою позивачкою.

Суд критично оцінює надані
позивачкою квитанції на придбання
цегли на загальну суму 156 грн. 85 коп.
Дані квитанції виписані на ОСОБА_6, а не
на ОСОБА_3 Крім того, позивачкою не
надано доказів, що саме ці будматеріали
використовувались на будівництво
спірного будинку.

Відповідно до Постанови Пленуму
ВСУ № 7 від 4 жовтня 1991 року зі змінами,
внесеними Постановою Пленуму від 25
грудня 1992 року № 13, особи, які брали
участь у будівництві жилого будинку
(його купівлі) не на підставі угоди про
створення спільної власності, яка
відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю
будинку), якщо допомогу забудовнику
(покупцю) вони надавали не безоплатно.

Позивачка, оспорюючи
правовстановлюючі документи
спадкодавця ОСОБА_6, не ставить вимогу
про визнання за нею ні права власності
на спірний будинок та земельну ділянку,
ні про відшкодування витрат на його
будівництво.

На підставі вищесказанного та
керуючись ст.ст. 393, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 158,
1259, 1261, 1262 ЦК України, Постановою
Пленуму ВСУ № 7 від 4 жовтня 1991 року зі
змінами, внесеними Постановою Пленуму
від 25 грудня 1992 року № 13, ст.ст. 10, 58, 60, 215
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до Почаївської
міської Ради, третьої особи на стороні
відповідача - ОСОБА_4, інтереси якої
представляє ОСОБА_5, про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,
скасування державної реєстрації права
власності, визнання недійсним
державного акту та скасування його
державної реєстрації, визнання
незаконними рішень Почаївської
міської Ради відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Кременецький районний
суд на протязі десяти днів.

Головуючий: