12.02.2014 Московський районний суд м.
головуючого - Скотаря А.Ю.;
при секретарі - Кречетовій М.А.;
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Харкові
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права
власності на частку в спільній
власності та визнання права власності,
ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом в якому зазначив, що перебував
з відповідачем в шлюбі до 1998 року, від
якого дітей не має. В період шлюбу, а
саме 08.12.1993 на ім'я відповідачки,
позивача та матері останнього було
видано свідоцтво про право власності
на житло - квартиру АДРЕСА_1, згідно
якого вказана квартира належить
останнім на праві спільної сумісної
власності. Після розірвання шлюбу
відповідачка знялась з реєстрації за
адресою спірної квартири та оселилась
у придбаній нею квартирі АДРЕСА_3.
23.09.2012 померла матір позивача, ОСОБА_3,
спадщину після якої у вигляді 1/3 частки
спірної квартири позивач прийняв і
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом.
Відповідачка від утримання спірної
квартири, сплати комунальних послуг
ухиляється, як і від вирішення питання
щодо її частки в квартирі, яка є
незначною і якою вона не користується.
Позивач просить визначити частку
ОСОБА_2 в праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
розмірі 1/3, припинити право власності
останньої на вказану частку, визнавши
це право за ним і стягнути на користь
ОСОБА_2 вартість 1/3 частки спірної
поклав на депозитний рахунок
територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Харківській області.
До суду сторони не з'явились.
Представник позивача подав заяву про
слухання справи за його та позивача
відсутності, на задоволенні позову
наполіг і просив ухвалити заочне
рішення в разі неявки відповідача.
Відповідач про причини неявки суду не
повідомив, заяви про розгляд справи за
його відсутності не надав, що не є
перешкодою для розгляду справи та
ухвалення заочного рішення.

Суд, дослідивши надані докази,
встановив наступні обставини і
відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 08.12.1993 ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної
сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1, де позивач зареєстрований і
мешкає (а.с. 6, 8).

На час видачі свідоцтва сторони
перебували у шлюбі, який розірвано
09.04.1998 (а.с. 9).

Частина 2 ст. 372 ЦК України зазначає: у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільний і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» № 5 від 07.02.2014 частка
суб'єкта права спільної сумісної
власності визначається, зокрема, при
поділі майна, виділі частки зі
спільного майна, зверненні стягнення
на майно учасника спільної власності
за його боргами, відкритті після нього
спадщини.

З погляду на вищевикладене, беручи до
уваги відсутність домовленості
співвласників про зміну часток у праві
спільної сумісної власності на спірну
квартиру чи спору про це, можна дійти
висновку, що їх частки є рівними і
становлять по 1/3 частки на кожного.

Після смерті ОСОБА_3 позивач успадкував
належну останній 1/3 частку спірної
квартири та отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом, тобто
фактично на теперішній час він є
власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, а
відповідачка - 1/3 її частини (а.с. 10, 11).

На замовлення позивача виготовлений
технічний звіт про стан будівельних
конструкцій та можливість подальшої
експлуатації квартири АДРЕСА_1, а також
звіт про оцінку даного нерухомого
майна, з яких вбачається, що технічний
стан будівельних конструкцій квартири
відноситься до категорії III -
незадовільний, непридатний для
нормальної експлуатації, а її ринкова
вартість складає 92798,00 грн. (а.с. 14-49).

Згідно технічного паспорту спірна
квартира має наступні характеристики:
знаходиться на 1-му поверсі
одноповерхового будинку, має загальну
площу 38,8 кв.м. та складається з 1-ї
кімнати, житловою площею 15,6 кв.м., кухні,
площею 10,5 кв.м., коридору - 5.3 кв.м.,
вбудованої шафи - 6,5 кв.м. та ганка - 3
кв.м. (а.с. 12).

Позивач, посилаючись на ті факти, що
ОСОБА_2 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_3, її частка в спірній
квартирі є незначною (на неї припадає
лише 5,2 кв.м. житлової площі) і не може
бути виділена в натурі, спільне
користування квартирою в силу
неприязних стосунків між сторонами не
можливе, просить припинити право
власності відповідачки на належну їй 1/3
частину спірної квартири, стягнувши з
нього на користь останньої компенсацію
в розмірі вартості цієї частки, що
становить 30933,00 грн.

Стаття 365 ЦК України передбачає
випадки, за яких можливе припинення
права на частку у спільному майні за
вимогою інших співвласників. Отже,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

За квитанцією № 114 від 22.10.2013 кошти в
сумі 30933,00 грн. внесені позивачем на
депозитний рахунок територіального
управління Державної судової
адміністрації України у Харківській
області (а.с. 2).

Отже, викладені в позові обставини та
докази, надані на їх підтвердження,
свідчать, що частка відповідачки в
праві власності на спірну квартиру є
незначною і не може бути виділена в
натурі, спільне володіння і
користування спірною квартирою в силу
стосунків, що склались між сторонами, є
неможливим.

Враховуючи, що на ім'я ОСОБА_2
зареєстроване право власності на
квартиру АДРЕСА_3, тобто відповідачка
має житло для проживання, припинення
права власності останньої на частку в
спірній квартирі не завдасть істотної
шкоди ні її інтересам, ні інтересам
членів її сім'ї.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги є цілком
обґрунтованими і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 365, 370, 372 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визначити, що частки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_2 в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про
право власності на житло від 08.12993,
виданого Харківським міським центром
приватизації державного житлового
фонду Харківської міської ради,
реєстраційний № 5-93-30206-42, є рівними і
складають по 1/3 частки.

Припинити право власності ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_2 на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1, стягнувши з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_2 в якості компенсації за 1/3
частку квартири АДРЕСА_1 30933 (тридцять
тисяч дев'ятсот тридцять три) гривні 00
копійок, які перебувають на
депозитному рахунку територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Харківській
області № 0164, видавши вказану
суму ОСОБА_2.

Визначити за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н.
НОМЕР_1 право власності на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н.
НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
і.н. НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 424
(чотириста двадцять чотири) гривні 03
копійки.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем протягом
10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Харківської
області через Московський районний суд
м. Харкова протягом 10 днів з моменту
його проголошення, а особами, що
приймали участь у справі, але не були
присутніми під час проголошення
рішення - в той самий строк з моменту
отримання його копії.

Суддя

А.Ю. Скотар