Провадження №8-3314
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої
Л.А.

при секретарі- Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про
перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами,суд,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом»янського районного
суду м. Києва від 27.04.2012 року було
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до Комунального підприємства
»Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»,
Комунального підприємства
»Батиївське», Комунального
підприємства »Головний
інформаційно-обчислювальний центр»
про визнання дій протиправними,
визнання правочину недійсним,
зобов»язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди.

Заявник звернулася до суду з заявою
і просить переглянути дане рішення
суду за нововиявленими обставинами.

Посилається в заяві на те, що 11.07.2014
року йому стало відомо про істотні
обставини, які є нововиявленими, т.я.
існували на час розгляду справи, однак
про них стало відомо лише після
набрання рішенням суду законної сили в
іншій справі.

Так, за адміністративним позовом
його представника ОСОБА_4 до Київської
міської ради, Київської міської
державної адміністрації постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 21.03.2014 року визнано
незаконними і нечинними з моменту
прийняття Розпорядження КМДА, якими
встановлено тарифи на теплову енергію
і житлово-комунальні послуги, визнання
їх регуляторними актами з порушенням
процедури прийняття, а тому
нарахування йому плати за надані
послуги в оспорюваний ним період за
цими тарифами є підставою для
перегляду ухваленого судом рішення.

Вважаючи ці обставини достатніми
для перегляду рішення суду за
нововиявленими обставинами, просить
задовольнити заяву.

Представники заявника викладені в
заяві обставини для перегляду рішення
суду, в судовому засіданні заяву
підтримали.

Представники відповідачів у справі
- Комунального підприємства
»Батиївське» та Комунального
підприємства »Головний
інформаційно-обчислювальний центр» в
судовому засіданні проти задоволення
заяви заперечували.

Так, представник КП »Батиївське»
посилався на те, що при розгляді справи
по суті та ухвалення рішення в ній
судом не досліджувалися нормативні
акти, якими встановлювалися тарифи за
житлово-комунальні послуги і про них
немає згадки в рішенні суду.

Крім того, дані тарифи були дійсними
в момент їх застосування, а тому
підлягали застосуванню, а обов»язок
позивача, як споживача
житлово-комунальних послуг, сплачувати
їх .

Вважає також, що законність
ухваленого судом рішення підтверджена
апеляційною та касаційною інстанцією,
а тому вважає, що підстави, приведені
заявником, не є нововиявленими і не
можуть бути підставою для перегляду
рішення суду.

Просить відмовити в задоволенні
заяви.

Представник Комунального
підприємства »Головний
інформаційно-обчислювальний центр»
посилався також на те, що позивач
сплачував кошти за надані послуги, які
справлялися за тарифами,встановленими
Органом місцевого самоврядування, до
компетенції якого віднесено вирішення
даних питань.

Та обставина, що Розпорядження про
їх встановлення в подальшому були
скасовані через два роки після
ухвалення рішення в даній справі, не є
підставою для перегляду рішення суду,
т.я. вони були діючими в момент надання
послуг.

Також просить відмовити в
задоволенні заяви.

Інші особи, які брали участь у
справі, в судове засідання не
з»явилися. Про час розгляду справи
повідомлені належним чином, про
причину неявки суд до відома не
поставили.

Виходячи з цього, на підставі ст.365
ЦПК України, суд вважає за можливе
розглядати заяву в їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідили матеріали справи, суд не
знаходить підстав для задоволення
заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК
України підставами для перегляду
рішень і ухвал суду чи судового наказу
в зв»язку з нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається з заявою , на час розгляду
справи.

Як встановлено вище, рішенням
Солом»янського районного суду м. Києва
від 27.04.2012року в задоволенні вимог
позивача про визнання дій відповідачів
протиправними, визнання правочину
недійсним, зобов»язання вчинити певні
дії та відшкодування моральної шкоди
було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 27.06.2012 року рішення суду залишено
без змін.

Законність ухваленого судом 27.04.2012
року рішення місцевого суду та ухвали
Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2012
року підтверджена ухвалою Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляджу цивільних і кримінальних
справ від 06.11.2012 року.

Відповідно до п.п.3 постанови №4
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ»Про застосування
цивільного процесуального
законодавства при перегляді судових
рішень у зв'язку з нововиявленими
обставинами» нововиявлені обставини -
це юридичні факти, які мають істотне
значення для розгляду справи та
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику, а
також обставини, які виникли після
набрання судовим рішенням законної
сили та віднесені законом до
нововиявлених обставин (частина друга
статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Так, з рішення суду від 27.04.2012 року
вбачається, що при розгляді справи по
суті позивач обґрунтовував свої
вимоги тим, що ВСП »Батиївський», КП
»Батиївське» та КП »Дирекція з
управління та обслуговування жилого
фонду» нараховували йому тарифи за
житлово-комунальні послуги в період
часу з грудня 2006 року до травня 2011 року
по недійсних тарифах, які не пройшли
процедури державної реєстрації у
територіальному органі юстиції.

З висновками суду в цій частині,
викладеними в рішенні про відмову в
позові, погодився і Апеляційний суд м.
Києва, залишаючи рішення суду без змін.

Крім того, з ухвали Апеляційного
суду м. Києва вбачається, що при її
постановленні судом були
проаналізовані норми ст.632 ЦК України,
ст.28 Закону України» Про місцеве
самоврядування» та ст.7 Закону України
« Про житлово-комунальні послуги».

При цьому судом була надана оцінка
твердженням позивача в частині
незаконності ухваленого судом рішення
в частині недійсності тарифів на
житлово-комунальні послуги в зв»язку з
відсутністю їх реєстрації у
встановленому законом порядку.

З постановленими судовими
рішеннями погодився і Вищий
спеціалізований суд України з
розгляджу цивільних і кримінальних
справ, який ухвалою від 06.11.2012 року в
порядку ч.2 ст.324 ЦПК України відмовив у
відкритті касаційного провадження в
справі за касаційною скаргою позивача.

Тобто, обставини з приводу
правильності застосування тарифів за
житлово-комунальні послуги з боку
позивача в справі, питання законності
Розпоряджень КМДА та судові рішення з
цього приводу, були відомі суду та
заявнику при розгляді справи.

Порядок застосування Розпоряджень
КМДА з цих питань та необхідність їх
реєстрації були предметом дослідження
судів та рішень судів різної
юрисдикції при розгляді справ даної
категорії, які надавалися
відповідачами при розгляді даної
справи і саме ними вони спростовували
законність та правильність проведених
позивачем нарахувань.

Крім того, з постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 21.03.2014 року, якою
обґрунтовується заява про перегляд
рішення суду за ново виявленими
обставинами, вбачається, що
ініціатором звернення до суду з ним був
саме представник заявника, і справа
перебувала в провадженні суду з червня
2010 року, тобто була предметом розгляду
на момент розгляду та ухвалення
рішення Солом»янським районним судом
м. Києва 27.04.2012 року.

Відповідно до п.5 вище приведеної
постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ
обставини, на які посилалася особа, яка
брала участь у справі, у своїх
поясненнях, в апеляційній або
касаційній скарзі чи в заяві про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України або які могли бути
встановлені при всебічному і повному
з'ясуванні судом обставин справи, тобто
при виконанні вимог частини четвертої
статті 10 ЦПК, не є нововиявленими
обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере
учать у справі, доказу, про який їй було
відомо та який підтверджує відповідні
обставини, а також відмова суду у
прийнятті доказів не є підставами для
перегляду судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Виходячи з викладеного
вище,обставин, викладених в заяві, суд
вважає, що підстави, передбачені ст. 361
ЦПК України, для задоволення заяви та
перегляду рішення суду за
нововиявленими обставинами відсутні.

Керуючись ст.361,365 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про
перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду подається протягом п'яти днів з
дня її проголошення до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції.

У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя