Провадження №2/485/528/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого судді Устіченка
К.І.

при секретарі Коренець
Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

співвідповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення 30 000грн.,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2014 року позивач звернувся
до суду з вказаним позовом, в якому
зазначив, що 19 травня 2014 року в АДРЕСА_1
з відповідачкою домовилися про
купівлю-продаж житлового будинку, який
належить їй на праві власності. На
підтвердження укладення угоди він
передав відповідачці 30 000грн., а 20 000грн.
зобов'язався виплатити після
нотаріального оформлення договору
купівлі-продажу. Відповідачка
ухиляється від нотаріального
оформлення договору купівлі-продажу
житлового будинку, а тому він просив
суд постановити рішення, яким стягнути
з неї на його користь 30 000грн. та витрати
за надання йому юридичної допомоги.

30 липня 2014 року до участі у справі в
якості співвідповідача за клопотанням
представника позивача та позивача
залучено ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав повністю та просив суд про
його задоволення.

Відповідачка позов не визнала та
пояснила, що дійсно вказаний житловий
будинок на праві власності належить їй
і за її згодою у травні 2014 року її мати
ОСОБА_3 продала вказаний житловий
будинок позивачеві, отримала за нього 30
000грн. і написала йому розпису від її
імені. Враховуючи, що грошові кошти за
житловий будинок отримала її матір,
просила суд відмовити позивачу у
задоволенні позову.

Співвідповідачка ОСОБА_3 позов
визнала повністю та пояснила, що дійсно
19 травня 2014 року, з дозволу доньки
ОСОБА_2, продала належний їй житловий
будинок по АДРЕСА_1 позивачеві. За
вказаний житловий будинок отримала від
ОСОБА_4 30 000грн. та написала йому
розписку, а 20 000грн. він зобов'язався
повернути через рік. Грошові кошти від
продажу житлового будинку використала
на купівлю житлового будинку в
с.Матусів Шполянського району
Черкаської області. Просила суд
відмовити позивачеві у задоволенні
позову.

Дослідивши докази, суд прийшов до
наступного.

Відповідно до положень
ст.ст.202,203,209,215,216,220,657 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу. Іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятись у
формі, встановленій законом.

Правочин підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього
Кодексу. Недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину судом не
вимагається.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна
із сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а у разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою.

Договір купівлі-продажу житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору, такий договір є
нікчемним.

Вирішуючи спір між сторонами суд
виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК
України, згідно з якими належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженню наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає у
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено і сторонами
надано відповідні докази про те, що
ОСОБА_2 є власником житлового будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (а.с.50-51).

19 травня 2014 року, з дозволу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за домовленістю з позивачем у
справі продала йому за 30 000грн. вказаний
житловий будинок, чого не заперечували
у судовому засіданні сторони та про що
свідчить розписка на а.с.5. Гроші від
продажу житлового будинку отримала
ОСОБА_3, а позивачеві написала розписку
від імені доньки ОСОБА_2

Таким чином, доведеним є той факт, що
ОСОБА_3 не мала права на продаж
вказаного житлового будинку, так як він
їй не належить і крім цього, сторони
порушили ст.657 ЦК України, яка
передбачає укладення договору
купівлю-продажу житлового будинку у
письмовій формі, який підлягає
обов'язковому нотаріальному
посвідченню.

За наслідками недійсності даного
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій сторін у натурі, все
що вона одержала на виконання цього
правочину.

Суд вважає, що вимоги позивача
ґрунтуються на законі, знайшли своє
підтвердження у повному обсязі і
підлягають до задоволення частково.

Суд стягує з ОСОБА_3 на користь
позивача 30 000грн., отриманих за продаж
житлового будинку та покладає
обов'язок, відповідно до вимог ст.ст.79,
84, 88 ЦПК України, по поверненню судових
витрат у справі у сумі 300грн.- судовий
збір, витрат за надання правової
допомоги - 400грн. та 50грн. за оголошення
в газеті «Рідне Прибужжя» про виклик
відповідачки у судове засідання.

Керуючись ст.ст.3,15,57,60,208,209,213-215,218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення 30 000грн.
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 -
30 000 (тридцять тисяч)грн. та судові
витрати у сумі 750 (сімсот п'ятдесят)грн.

В позові до ОСОБА_2 відмовити за
безпідставністю заявлених вимог.

На рішення суду першої інстанції
сторонами може бути подано апеляційну
скаргу в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Снігурівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
були відсутні при проголошенні
рішення, протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

СУДДЯ