"05" вересня 2014 р.
Справа № 642679713ц
Провадження № 264227014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року Ленінський районний
суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Грінчук О.П.,

за участі секретаря Михальової А.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та поділ спільного
майна,-

встановив:

позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу
та поділ спільного майна, який
обґрунтовує тим, що вона перебуває з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі,
з 15.01.1972 р. але в останній час в сім'ї
виникло непорозуміння та постійні
сварки, що призвели до припинення
шлюбних стосунків, сім'я розпалась та
поновленню не підлягає. Крім цього, в
період шлюбу з відповідачем ними було
набуто спільне майно, а саме: житлова
квартира АДРЕСА_1; дачний будинок, в
АДРЕСА_5; автомобіль «ВАЗ21212», д.н.з.
НОМЕР_3, 1987 р.в.; автомобіль «ЗАЗ
Славута1.2», д.н.з. НОМЕР_2, 2006 р.в., які
вона просить розділити між ними та
залишити відповідачу дачний будинок та
два автомобілі, а в її власність
передати квартиру в м. Харкові по вул.
Єлізарова, 4. В ході розгляду справи
позивачка уточнила позовні вимоги, та
остаточно просила визнати право
сумісної власності за нею та
відповідачем на набуте в шлюбі майно та
залишити відповідачу дачний будинок,
автомобіль «ЗАЗ Славута» і 12 частину
квартири АДРЕСА_1 та у її власність
виділити автомобіль «ВАЗ21212» і 12
частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач та його представник в судовому
засіданні підтримали уточнені позовні
вимоги та просили їх задовольнити з
підстав викладених у заяві.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково. Так, не
заперечував проти розірвання шлюбу,
виділення у його власність дачного
будинку, автомобіля «ЗАЗ Славута»,
однак, заперечував проти виділення 12
квартири АДРЕСА_1 на користь позивачки,
вказуючи на те, що ця квартира є його
власністю яку він отримав у спадок
після смерті матері.

Вислухавши пояснення сторін,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позови
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін.

Частина 1 ст. 60 цього Кодексу
передбачає, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Як встановлено в суді, сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
15.01.1972 р. який був зареєстрований в
Сіверськодонецькому міському РАГС
Ворошиловоградської області, про що
зроблено актовий запис № 43 та видане
свідоцтво, серіїНОМЕР_4.

Відповідно до ст. 51 Конституції
України, шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки і чоловіка.

Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу
України, шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки і чоловіка та примушування
жінки чи чоловіка до шлюбу не
допускається.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
шлюб підлягає розірванню на підставі
ст. 112 Сімейного Кодексу України,
оскільки збереження шлюбу суперечило б
інтересам позивача та відповідача.

Відповідно до вимог Сімейного кодексу
України зокрема ст.ст. 60-61, встановлено,
що майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить їм на праві спільної сумісної
власності.

Частки майна дружини та чоловіка при
поділі майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
при розподілі цього майна є рівними, що
встановлено статтями 69-70 СК України.

Так, згідно листа реєстраційної служби
Балаклійського районного управління
юстиції Харківської області № 149 від
22.10.2013р., (а.с.50) вбачається, що
реєстрація права власності або іншого
речового права на нерухомий об'єкт,
розташований за адресою: АДРЕСА_5, не
проводився, а тому суд приходить до
висновку, що сторонами не доведено
наявність вказаного майна, а вимоги
щодо визнання права власності на
будівельні матеріали сторонами не
заявлялися, а тому в цій частині позов
задоволенню не підлягає.

Крім цього, позивачем в порушення
вимог ст. 60 ЦПК України не надано жодних
доказів щодо позовних вимог про
розподіл автомобілів «ВАЗ21212», д.н.з.
НОМЕР_3, 1987 р.в. та «ЗАЗ Славута1.2», д.н.з.
НОМЕР_2, 2006 р.в., а в судовому засіданні
позивачкою взагалі не доводилось, що
вказане майно придбане в період шлюбу
та є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, тоді як тягар
доказування не переходить від однієї
сторони до іншої. Підставу позову
повинен довести саме позивач, а тому
зазначені позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

Позовна вимога стосовно розподілу
майна подружжя в частині розподілу
житлової квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не
підлягає, враховуючи свідоцтво про
право на спадщину за законом від 31.01.1986
р. (а.с.37-38), згідно якого ОСОБА_3 є
спадкоємцем після смерті його матері
ОСОБА_5 та є спадкоємцем її майна яке
складається з паєнакопичення у
житлово-будівельному кооперативі
«Холодногірський» на квартиру АДРЕСА_1,
квитанції № 16 від 25.09.1974 р. (а.с.39) про
виплату пайового внеску ОСОБА_5 (матір'ю
відповідача) та свідоцтва про право на
власність від 22.03.2012 р. (а.с.40) згідно
якого власником квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_3, та згідно положення ст. 57
Сімейного Кодексу України та є
особистою приватною власністю
відповідача набуте ним в період шлюбу,
але в порядку спадкування.

На підставі ст. ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71 СК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу та поділ
спільного майна - задовольнити
частково.

Розірвати шлюб укладений 15.01.1972 р.
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований в
міському РАГС м. Сіверськодонецьк
Ворошиловоградської області, актовий
запис № 43.

Після розірвання шлюбу залишити
ОСОБА_4, прізвище «ОСОБА_4».

В іншій частині позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: