КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/736/14-ц
Провадження № 2/552/570/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2014 року Київський районний суд м.
Полтава в складі: головуючого судді -
Миронець О.К., секретаря судових
засідань - ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2,
представника позивача - ОСОБА_3,
представників відповідачів - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, Управління
житлово-комунального господарства у м.
Полтава про визнання приватизації
частково недійсною та визнання права
власності на квартиру, третя особа -
Житлово-будівельний кооператив
«Берізка»,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7,
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради про визнання приватизації
частково недійсною та визнання права
власності на частину квартири. Свій
позов обґрунтовуючи тим, що вони разом
з сином зареєстровані в квартирі
АДРЕСА_1 з 1993 року. 05.05.2008 року її
чоловік отримав свідоцтво про право
власності на дану квартиру та
одноособово приватизував квартиру,
хоча на момент приватизації в ній було
зареєстровано ще два чоловіки, а саме
позивачі по даній справі. В 2012 року під
час розгляду справи про розірвання
шлюбу позивач дізналась, що квартира в
якій вона зареєстрована приватизована
лише на її чоловіка ОСОБА_7. Отже,
оскільки права позивачів були порушені
вони звернулися до суду з позовом та
просять поновити строк для звернення
до суду, визнати частково незаконним
розпорядження управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради від 08.04.2008 року №168 в
частині визначення одноосібним
власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_7,
визнати частково незаконним свідоцтво
про право власності на житло від 05.05.2008
року та визнати за нею та її сином
право власності в порядку приватизації
на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за
кожним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
її представник уточнили позовні вимоги
та відмовились від вимоги про визнання
частково незаконним розпорядження
управління житлово-комунального
господарства м. Полтава від 08.04.2008 року
№168 в частині визначення одноосібним
власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_7, а в
іншій частині позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явився, від нього надійшла заява про
розгляд справи без його участі, позов
підтримує та просить суд його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явився. Судова повістка йому була
направлена за місцем його реєстрації,
але повернулась без вручення по
закінченню терміну зберігання.
Відповідно до ст.74 ЦПК України судова
повістка направляється фізичним
особам, які не мають статусу
підприємців за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином. Отже,
відповідач належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи.

Представник відповідача - виконавчого
комітету Полтавської міської ради в
судовому засіданні позов не визнала,
просила суд відмовити в його
задоволенні, оскільки дану квартиру
відповідач ОСОБА_7 отримав не в процесі
безоплатної приватизації, яка
здійснюється відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», а як член
кооперативу.

Представник відповідача - Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та просила
суд відмовити в його задоволенні з
підстав зазначених в запереченнях.

Представник третьої особи- ЖБК
«Берізка» в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Суд заслухавши учасників процесу та
дослідивши подані докази приходить до
таких висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 06.06.1990 року
ОСОБА_7 отримав ордер на житлове
приміщення, квартиру АДРЕСА_1. 26.12.1992
року позивач ОСОБА_2 та відповідач
ОСОБА_7 уклали шлюб, що підтверджується
копією свідоцтва про укладення шлюбу
НОМЕР_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син
ОСОБА_6, що підтверджується копією
свідоцтва про народження НОМЕР_2.

Згідно довідки про склад сім»ї від
15.02.2011 року за №14 виданої ЖБК «Берізка»
за адресою АДРЕСА_1 з 31.07.1990 року ОСОБА_7
зареєстрований як власник, а ОСОБА_2 з
02.10.1993 року як дружина.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно ОСОБА_7
являється власником квартири АДРЕСА_1.

Дане свідоцтво видане на підставі
рішення №168 від 08.04.2008 року виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

З огляду на зміст ч.2 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
(будинків) здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Відповідно до ст.3 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
здійснюється шляхом: безоплатної
передачі громадянам квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках з
розрахунку санітарної норми 21
квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Відповідно до Закону України «Про
кооперацію» кооператив - юридична
особа, утворена фізичними та/або
юридичними особами, які добровільно
об'єдналися на основі членства для
ведення спільної господарської та
іншої діяльності з метою задоволення
своїх економічних, соціальних та інших
потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до ст.10 Закону
України «Про кооперацію» членами
кооперативу можуть бути громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства, юридичні особи України
та іноземних держав, що діють через
своїх представників, які внесли
вступний внесок та пай у розмірах,
визначених статутом кооперативу,
додержуються вимог статуту і
користуються правом ухвального голосу.
Членом кооперативу може бути фізична
особа, яка досягла 16-річного віку і
виявила бажання брати участь у його
діяльності.

Відповідно до ст.19-1 Закону
України «Про кооперацію» у разі викупу
квартири, дачі, гаража, іншої будівлі,
споруди або приміщення член
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного, житлового,
дачного, гаражного кооперативу чи
іншого відповідного кооперативу стає
власником цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_7 являється членом
житлово-будівельного кооперативу
«Берізка» і як член кооперативу
отримав квартиру АДРЕСА_1, а після
викупу квартири став її власником, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно, яке видане
на підставі рішення №168 від 08.04.2008 року
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради.

Отже, посилання позивачів на норми
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» є
безпідставними, так як дана квартира не
належала до державного житлового
фонду, а отже не була приватизована у
відповідності до даного Закону.
Доказів на підтвердження того, що
відповідач ОСОБА_7 безоплатно отримав
квартиру АДРЕСА_1 шляхом приватизації
суду не надано.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що підстави для
задоволення позову відсутні.

Керуючись Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Законом України «Про
кооперацію» , ст. 213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_6 в задоволенні
їх позовних вимог в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

О.К.Миронець