АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6342/14
Справа № 641/361/14-ц
інстанції: Онупко М.Ю.
Категорія: стягнення суми
Доповідач:Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Івах А.П.,
Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 27
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення
суми, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся
до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилався на те,
що 30 березня 2013 року між ним і фізичною
особою підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_4
було досягнуто усної домовленості про
придбання ним у ОСОБА_4 транспортного
засобу - автоцистерни, державний
номерний знак НОМЕР_1. З цією метою він
сплатив аванс 70000 грн. ОСОБА_4, про що
останній 30 березня 2013 року видав йому
письмову розписку. На виконання
домовленості ОСОБА_4 транспортний
засіб йому не передав, аванс у сумі 70000
грн. не повернув.

13 грудня 2013 року він звернувся до
ОСОБА_4 з письмовою вимогою про
повернення 70000 грн., яку ОСОБА_4 не
виконав.

30 березня 2013 року між ним і ОСОБА_6
укладено договір поруки, за умовами
якого ОСОБА_6 поручився перед ним за
виконання ОСОБА_4 обов'язку укласти
договір купівлі-продажу автоцистерни.
У випадку невиконання цього обов'язку
сплатити йому, ОСОБА_5, 3% річних за
користування ОСОБА_4 грошима.

Посилаючись на вказані обставини та
ст.ст. 526, 1212-1214 ЦК України, просив
стягнути з ОСОБА_4 - 70000 грн. і ОСОБА_6
солідарно 3% річних - 1674,25 грн.

Відповідач ОСОБА_4, в особі свого
представника, позов не визнав. Не
заперечував, що отримав від ОСОБА_5 70000
грн. Проте пояснив, що в рахунок цієї
суми він передав ОСОБА_5 автоцистерну,
яка належала ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_6 позов визнав
частково у розмірі ? частини. При цьому
зазначив, що він здійснював юридичне
супроводження угоди. Договір
купівлі-продажу автоцистерни у
письмовій формі не укладався. ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_5 аванс у сумі 70000 грн.,
проте автоцистерну ОСОБА_5 не передав.

Рішенням Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 27 червня 2014 року
позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 70000
грн.; з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1674,25
грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просе
рішення суду першої інстанції у
частині стягнення з нього на користь
ОСОБА_5 70000 грн. скасувати та ухвалити
нове, яким ОСОБА_5 у позові відмовити.
При цьому посилається на:
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у
справі, рішення суду не оскаржили,
письмових заперечень на апеляційну
скаргу не подали.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України,
судова колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом ст.1212 ЦК України її
положення застосовуються до всіх вимог
про повернення безпідставно набутого
майна, незалежно від підстав їх
виникнення, у тому числі і за
неукладеним правочином.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджено наявними у справі
доказами, що між позивачем ОСОБА_5 і
відповідачем ОСОБА_4 30 березня 2013 року
була досягнута усна домовленість про
те, що ОСОБА_4 продасть ОСОБА_5
транспортний засіб - автоцистерну,
державний номерний знак НОМЕР_1.

На виконання цієї домовленості ОСОБА_5
передав ОСОБА_4 аванс у сумі 70000 грн.

Факт отримання ОСОБА_4 70000 грн.
підтверджується оригіналом письмової
розписки від 30 березня 2013 року, яка
знаходилась у позивача ОСОБА_5 і яку
останній надав суду (а.с.74).

Відповідач ОСОБА_4 факт отримання 70000
грн. від ОСОБА_5 визнав.

Договір купівлі-продажу автоцистерни
сторони не уклали.

Отримані від ОСОБА_5 70000 грн. в рахунок
так і не укладеного договору, ОСОБА_4 не
повернув.

Встановлено також і підтверджується
наявними у справі доказами, що на час
виникнення спірних правовідносин,
ОСОБА_4 не був власником автоцистерни,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Власником автоцистерни, державний
номерний знак НОМЕР_1, є громадянин
ОСОБА_7 (а.с.66).

Доказів того, що ОСОБА_4 на час
виникнення спірних правовідносин мав
від ОСОБА_7 довіреність на відчуження
автоцистерни, матеріали справи не
містять.

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
ОСОБА_4 набув 70000 грн. без достатньої
правової підстави і ухвалив рішення
про стягнення з нього на користь ОСОБА_5
вказаної суми.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Посилання ОСОБА_4 на те, що він 14 червня
2013 року він отримав від власника
автоцистерни ОСОБА_7 довіреність на
відчуження автоцистерни, на висновки
суду не вплинуло.

На час виникнення спірних
правовідносин - 30 березня 2013 року
ОСОБА_4 такої довіреності не мав.

ОСОБА_4 не надав суду доказів того, що
він у встановленому законом порядку
уклав з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу
автоцистерни.

Посилання ОСОБА_4 на те, що він передав
ОСОБА_5 автоцистерну, не підтверджено
ніякими доказами.

За даними автоматизованого обліку
інформаційного забезпечення УДАІ
ГУМВС України у Харківській області
транспортний засіб, державний номер
НОМЕР_1, модель MAGYAR SRP3MEB 1 червня 2006 року
було зареєстровано за ОСОБА_7 27 квітня
2007 року на зазначений транспортний
засіб видано тимчасовий талон по
дорученню на ОСОБА_4 (а.с.66-67).

Безпідставним є і посилання на те, що
ОСОБА_4 не є належним відповідачем.
Позов пред'явлено не про спонукання до
укладення договору купівлі-продажу, а
про стягнення грошових коштів, набутих
ОСОБА_4 безпідставно.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що спірні правовідносини виникли
між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, як суб'єктом
підприємницької діяльності, а отже
посилання на це рішення, є
безпідставним.

30 березня 2013 року ОСОБА_4 видав розписку
про одержання від ОСОБА_5 70000 грн., як
фізична особа.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції особами, які брали участь у
справі, не оскаржувалось і судом
апеляційної інстанції не
переглядалось.

Керуючись п.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 27
червня 2014 року у частині стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 70000 (сімдесяти
тисяч) гривень та 358 (трьохсот
п'ятдесяти восьми) гривень 07 копійок
витрат по сплаті судового збору
залишити без змін.

В іншій частині рішення не
оскаржувалось і судом апеляційної
інстанції не переглядалось.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: