Справа № 523/5123/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р. Суворовський
районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.
В.

при секретарі Мамренко Г. Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі
справу за позовом - ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_4, про витребування майна,
визнання права власності, виселення,
вселення, -

Установив:

У квітні 2014 р. позивач звернулася до
суду з позовом. З урахуванням заяви про
залишення частини позовних вимог без
розгляду, позивач просила витребувати
у відповідача квартиру АДРЕСА_1;
визнати за нею право власності на
вказану спірну квартиру; виселити
відповідача зі спірної квартири;
вселити її у спірну квартиру.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
спірна квартира належала її батькові
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. 11
лютого 2011 р. її батько уклав договір
купівлі-продажу зазначеної квартири з
громадянкою ОСОБА_6, яка, в свою чергу, 1
березня 2011 р. продала вказану квартиру
відповідачу ОСОБА_3 Рішенням суду, яке
набрало законної сили, договір
купівлі-продажу квартири від 11 лютого
2011 р., укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
визнано недійсним як такий, що його
було укладено ОСОБА_5 у стані, коли він
не усвідомлював значення своїх дій та
не міг керувати ними. Зазначене рішення
суду мало б повернути спірну квартиру
до складу спадкової маси, відкритої
після смерті ОСОБА_5, однак позивач, як
єдина спадкоємиця майна померлого
батька, не може отримати в нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину на спірну квартиру, оскільки
право власності на останню
зареєстровано не за ОСОБА_5, а за ОСОБА_3
на підставі договору від 1 березня 2011 р.
ОСОБА_3 користується спірною квартирою,
яка має бути у власності позивача, чим
створює перешкоди в користуванні
власністю, у зв'язку з чим просить
виселити ОСОБА_3 зі спірної квартири та
вселити її у спірну квартиру.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позов і просив
його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала, посилаючись на те, що
ОСОБА_2 не є належним позивачем у
справі, оскільки вона не прийняла
спадщину, що відкрилася після смерті
ОСОБА_5; спадкоємцем ОСОБА_5 за
заповітом є ОСОБА_4, який прийняв
спадщину, а відтак тільки він має право
подати позов про витребування спірної
квартир від добросовісного набувача
ОСОБА_3 Крім того, представник
відповідача зазначила, що ст. 16 ЦК
України не передбачає такий спосіб
захисту цивільних прав та інтересів, як
виселення та вселення, а ст. 391 ЦК
України надає право вимагати усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпоряджання майном
тільки власнику цього майна, якою
ОСОБА_2 на час розгляду справи не є.
Просила в позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про розгляд справи
повідомлявся в установленому порядку,
що підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а. с.45), свідоцтвом про
укладення шлюбу (а. с. 46.).

У власності ОСОБА_5 перебувала квартира
АДРЕСА_1 (спірна квартира), що
підтверджується рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 12 жовтня 2010 р., ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 16 жовтня 2013 р.
(а. с. 53, 11-14).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

11 лютого 2011 р. ОСОБА_5 уклав зі ОСОБА_6
договір купівлі-продажу, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
яким продав ОСОБА_6 спірну квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а. с. 43зв.).

1 березня 2011 р. ОСОБА_6 уклала з ОСОБА_3
договір купівлі-продажу спірної
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 (а. с.10).

11 березня 2011 р. позивач звернулася до
Четвертої одеської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за законом (а. с. 43), у
зв'язку з чим заведено спадкову справу
№ 353/2011 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_5 (а. с.42-56).

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 20 червня 2013 р., залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 16 жовтня 2013 р., у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири, за участю
третіх осіб: КП «ОМБТІ та РОН», ОСОБА_3,
ОСОБА_4, визнано недійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири,
укладений ОСОБА_5 і ОСОБА_6 11 лютого 2011
р., як такий, що його було укладено
ОСОБА_5 у стані, коли він не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними (а. с.11-14 ).

Однак визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 11 лютого 2011 р., за
яким спірна квартира вибула з
володіння ОСОБА_5 і, як наслідок, не
ввійшла до складу спадщини, що
відкрилася після його смерті, не
захистило в повній мірі майнові права
ОСОБА_2 на спірну квартиру, як єдиного
спадкоємця майна померлого батька
ОСОБА_5 За відсутності договору
купівлі-продажу від 1 березня 2011 р., за
яким право власності на спірну
квартиру перейшло до ОСОБА_3, після
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 11 лютого 2011 р. і
скасування реєстрації права власності
за ОСОБА_6, спірна квартира повернулася
б до спадкової маси померлого ОСОБА_5 В
такому випадку позивачка мала б
можливість отримати у нотаріуса, який
веде спадкову справу, свідоцтво про
право власності на спірну квартиру, як
спадщину.

Відповідно до абзаців другого,
третього п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», свідоцтво про право
на спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством. За наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

В даному випадку відсутні умови для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право власності на
спірну квартиру як спадщину, і у
нотаріуса відсутні підстави для
надання письмової відмови в оформленні
права на спадщину на ім'я позивача,
оскільки спірна квартира не входить до
спадкової маси і право власності на неї
зареєстровано за ОСОБА_3, що не
заперечується сторонами і відповідно
до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає
доказуванню.

Правочин, на підставі якого ОСОБА_3
набув право власності на спірну
квартиру, не може бути визнаний
недійсним за позовом ОСОБА_2, оскільки
вона не є стороною цього правочину,
який вчинено після недійсного
правочину (договору від 11 лютого 2011 р.).
Тому належним способом захисту права
позивача на отримання у спадщину майна
її померлого батька ОСОБА_5 - спірної
квартири - є витребування цього майна у
добросовісного набувача ОСОБА_3

Відповідно до пункту 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» реституція як
спосіб захисту цивільного права
(частина перша статті 216 ЦК)
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину. Норма частини першої статті
216 ЦК не може застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК.

Спірна квартира була придбана
відповідачем за відплатним договором у
ОСОБА_6, яка не мала права її
відчужувати, оскільки набула на
підставі недійсного договору,
внаслідок якого квартира вибула з
володіння ОСОБА_5 і позивача, як його
спадкоємиці, поза їх волею.

Відповідно до п. 3 частини 1 ст. 388 ЦК
України якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Відповідно до абзацу другого п. 26
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»,
оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті,
право на витребування майна від
добросовісного набувача, передбачене
статтею 388 ЦК, переходить до
спадкоємців власника.

Таким чином, вимога позивача про
витребування спірної квартири у
відповідача і визнання за нею права
власності на квартиру є законною та
обґрунтованою.

Доводи представника відповідача про
те, що ОСОБА_2 не є належним позивачем у
справі, оскільки вона не прийняла
спадщину, що відкрилася після смерті
ОСОБА_5, спростовуються наявною у
витребуваній судом фотокопії
спадковій справі № 353/2011 заявою
позивача від 11.03.2011 р., з якої
вбачається, що позивач у встановлений
законодавством строк прийняла
спадщину.

Посилання представника відповідача на
те, що спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом
є ОСОБА_4, який прийняв спадщину, не
можуть бути взяті судом до уваги,
оскільки в матеріалах справи відсутні
будь-які докази наявності заповіту,
складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 У
будь-якому разі, за наявності або
відсутності такого заповіту, доведенню
підлягає також обставина - прийняття
ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5 Як
вбачається з наданої до суду фотокопії
спадкової справи № 353/2011, станом на
19.05.2014 р. жодного заповіту, складеного
ОСОБА_5, не виявлено; ОСОБА_4 не
звертався до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини. Представник
відповідача пояснила, що ОСОБА_4 є
таким, що прийняв спадщину, оскільки
постійно проживав разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, але жодних доказів на
підтвердження вказаної обставини суду
надано не було.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Також суд вважає обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
позовні вимоги щодо виселення
відповідача зі спірної квартири та
вселення до неї позивача.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_3
користується спірною квартирою.
Оскільки позивач має право на
отримання спірної квартири у
власність, то користування квартирою
відповідачем створює перешкоди в
користуванні нею позивачем. Виселення
відповідача зі спірної квартири і
вселення до неї позивача є належним
способом захисту майнових прав
позивача та усунення перешкод у
користуванні власністю.

Посилання представника відповідача на
те, що ст. 16 ЦК України не передбачає
такий спосіб захисту цивільних прав та
інтересів, як виселення та вселення,
суд не бере до уваги, оскільки статтею 16
ЦК України встановлено невичерпний
перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів.

Відповідно до частини 2 ст. 16 ЦК України
суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Доводи представника відповідача, що ст.
391 ЦК України надає право вимагати
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпоряджання майном
тільки власнику цього майна, якою
ОСОБА_2 на час розгляду справи не є,
судом також до уваги не беруться,
оскільки виходячи з матеріалів
спадкової справи № 353/2011 до майна
померлого ОСОБА_5, позивач є єдиною
спадкоємицею такого майна і є такою, що
прийняла спадщину, а відповідно до
частини 5 ст. 1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Таким чином, позивач має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування нею
своєю спадщиною.

Під час подачі позову позивач понесла
судові витрати у вигляді судового
збору у розмірі 500 грн. Відповідно до ч. 1
ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Таким чином, з відповідача
також має бути стягнуто суму судового
збору у розмірі 500,00 грн., сплачену
позивачем при пред'явленні позову.

Керуючись ст..ст. 3,10,11,14,57-64,77,88,169,209,
212-215,218,222,294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_4, про
витребування майна, визнання права
власності, виселення , вселення в
АДРЕСА_1 - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_3, ІПН № НОМЕР_1,
квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН № НОМЕР_2, право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 31,8 кв. м., житловою
площею 17,7 кв. м. та складається з однієї
житлової кімнати.

Виселити ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 , з
квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_2, ІПН № НОМЕР_2, в
квартиру АДРЕСА_1, що складається з
однієї житлової кімнати, загальною
площею 31,8 кв. м., житловою площею 17,7 кв.
м.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, судовий
збір в сумі - 500,00 грн. на користь ОСОБА_2,
ІПН № НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10-деннний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя