АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Маліновська
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності та в
інтересах Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»,
на ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 липня 2014 року про
відмову в задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про ухвалення додаткового
рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», третя особа:
ОСОБА_3, про зміну причин звільнення,
стягнення вихідної допомоги,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та зустрічним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2
про зобов'язання припинити зловживання
правами,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 липня 2014 року
відмовлено в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ
«КБ «Надра») про ухвалення додаткового
рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_3,
про зміну причин звільнення, стягнення
вихідної допомоги, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та зустрічним позовом ПАТ «КБ «Надра»
до ОСОБА_2 про зобов'язання припинити
зловживання правами.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«КБ «Надра» просить вказану ухвалу
суду скасувати та передати питання
щодо ухвалення додаткового рішення до
суду першої інстанції. Посилається на
те, що ухвала суду першої інстанції
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Вирішивши питання
про право позивача на одержання
вихідної допомоги та середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
суд не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
оскільки вказана судом сума при її
виплаті підлягає зменшенню на суму
податку з доходів фізичної особи, про
що має бути вказано у резолютивній
частині рішення. Фактично суд поклав на
відповідача додаткову майнову
відповідальність, оскільки
нарахування і сплата суми податку та
інших обов'язкових платежів в цьому
випадку здійснюється понад стягувану
судом суму, а не шляхом утримання з суми
стягнення та подальшого перерахування
до бюджету від імені та за рахунок
ОСОБА_2, як це передбачено ПК України.
Відмовляючи у задоволенні заяви про
ухвалення додаткового рішення суду,
суд безпідставно послався на факт
виконання рішення суду станом на дату
розгляду заяви, оскільки заява була
подана до закінчення строку на його
виконання.

В апеляційній інстанції представник
ПАТ «КБ «Надра» підтримав апеляційну
скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити
подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду
залишити без змін, посилаючись на її
законність та обґрунтованість.

В судове засідання тертя особа ОСОБА_3
не з'явилася, повідомлена про місце і
час розгляду справи, а тому судова
колегія дійшла висновку про можливість
слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 28
листопада 2013 року, визнано незаконним
звільнення ОСОБА_2 за наказом № 79-п від
13 лютого 2009 року за ст. 38 КЗпП України.

Визнано недійсним внесений ВАТ «КБ
«Надра» запис до трудової книжки
ОСОБА_2 про те, що він був «звільнений з
роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП
України».

Визнано, що розірвання трудового
договору між ОСОБА_2 та ВАТ «КБ «Надра»
відбулось 13 лютого 2009 року з підстав,
передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а
саме, в зв'язку з невиконанням з боку
роботодавця вимог законодавства про
працю.

Зобов'язано ПАТ «КБ «Надра» внести
зміни до трудової книжки ОСОБА_2 та
змінити внесений запис «звільнений з
роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП
України» на запис «звільнений з роботи
за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП
України».

Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_2 162 533,58 грн., з яких 153873,42 грн. -
сума середнього заробітку за час
затримки розрахунку з 13 лютого 2009 року
по 11 вересня 2013 року, 8660,16 грн. - вихідна
допомога в розмірі тримісячного
середнього заробітку.

Відмовлено у задоволенні зустрічного
позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 про
зобов'язання припинити зловживання
правами (а. с. 54-58, т. 6).

14 травня 2014 року ПАТ «КБ «Надра»
звернулося до суду із заявою про
ухвалення додаткового рішення, яким
визначити, що сума, що підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2, визначена
судом без утримання податків. Як
зазначив заявник, при
виплаті/стягненні присуджених коштів
на користь колишнього працівника на
нього, як податкового агента, покладено
обов'язок по утриманню суми податку з
доходів на користь такого працівника.
Визначаючи грошову суму, яка підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2 суд не
зазначив того, що ця сума вказана без
утримання податків і інших
обов'язкових платежів, хоча
необхідність такого зазначення
передбачена п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №13 від 24
грудня 1999 року «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці»

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення заяви ПАТ «КБ «Надра».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 220
ЦПК України суд, що ухвалив рішення,
може за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)
стосовно якої-небудь позовної вимоги, з
приводу якої сторони подавали докази і
давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню, майно, яке
підлягає передачі, або які дії треба
виконати; 3) суд не допустив негайного
виконання рішення у випадках,
встановлених статтею 367 цього Кодексу;
4) судом не вирішено питання про судові
витрати.

За змістом ст. 220 ЦПК України ухвалення
додаткового рішення є способом
усунення його неповноти.

Як вбачається зі змісту рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 вересня 2013 року, судом при
його ухваленні було розглянуто та
вирішено всі позовні вимоги, а також
точно зазначено суму середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та вихідної допомоги, яка підлягає
стягненню з ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_2

Відтак, відсутні підстави вважати, що
рішення суду першої інстанції є
неповним, тобто судом не вирішені усі
позовні вимоги та усі питання,
пов'язані із розглядом спору.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції, рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 11 вересня 2013
року виконано, виконавче провадження
за виданим 24 грудня 2013 року
Шевченківським районним судом м.Києва
виконавчим листом щодо стягнення з ПАТ
«КБ «Надра» на користь ОСОБА_2 грошових
сум закінчено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
та підстав для скасування оскаржуваної
ухвали. Враховуючи вищевикладене,
апеляційна скарга представника ПАТ «КБ
«Надра» підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі до вірності та в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», відхилити, а
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 25 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Судді