АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/2476/2014
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2011/1546/12ц
15 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
Головуючої судді -
Суддів - Гальянової І.Г.
Секретар - Галушко Т.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Харківської
Митниці Міндоходів, третя особа: ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої
неправомірними рішеннями, -
в жовтні 2012 року у суд звернувся
позивач просив стягнути з відповідача
у відшкодування матеріальної шкоди
В обгрунтування позовних вимог
посилався на те, що перетинаючи кордон
з боку м. Ростова на Дону РФ на
автомобілі «Порш Каєн Турбо д.н. НОМЕР_1
30.01.12 року о 9 годині 40 хвилин він був
зупинений на вул. Клочківській
робітником Державтоінспекції, який
перевіривши документи запропонував
проїхали до Державної митної служби, де
йому запропонували здійснити оплату за
порушення правил митного перетину. На
підтвердження законності перетину
кордону ним були надані необхідні
документи, а також поліс страхування, з
датою його заповнення 29.01.2012 року. Усі
документи підтверджували те, що на
автомобілі, власником якого був ОСОБА_5,
кордон перетинав його брат ОСОБА_1.
01.03.12 постановою Київського
районного суду м. Харкова було закрито
провадження про адміністративне
правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за
відсутністю в його діях ознак
адміністративного правопорушення.
Матеріальна шкода складається з
витрат на проживання в готелях, витрат
на харчування, медичне обслуговування.
Моральну шкоду обгрунтовував тим, що в
результаті затримання він переживав,
змінився уклад його життя, він не зміг
здійснити заплановані поїздки до інших
Представник Харківської обласної
митниці проти позову заперечував.
Посилався на те, що постановою
Київського районного суду м. Харкова
від 01.02.2012 року не визнано незаконними
дії Харківської обласної Митниці щодо
складання протоколу, а тому підстави
для притягнення митного органу до
відповідальності за шкоду відсутні.
Крім того зазначав, що облік
транспортного засобу, на якому позивач
перетинав кордон України здійснювався
Луганською митницею. При затриманні
позивача інспектору ДАІ було надано
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу на ім'я ОСОБА_5.
Інші документи, що підтверджували
право на управління автомобілем надані
не були. У ході перевірки, згідно бази
даних, було встановлено, що автомобіль
ввезений на митну територію України гр.
РФ ОСОБА_5 через пункт пропуску
«Довжанський» Луганської митниці та в
подальшому переданий у користування
гр. ОСОБА_1 Протокол про порушення
митних правил було складено на
підставі порушення позивачем ст. 336
Митного Кодексу. Згідно з електронним
витягом з бази даних Луганської
митниці автомобіль ввезено на митну
територію 29.01.2012 року громадянином РФ
ОСОБА_5. Останній документи на
підтвердження своїх доводів надав лише
у суд.
Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року
змінено сторону у справі Харківську
обласну митницю належним відповідачем
Харківською митницею Міндоходів.(
Рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 15 жовтня
2013 року позовні вимоги задоволенні
частково. Стягнуто з відповідача у
відшкодування матеріальної шкоди 6889 та
судові витрати, в іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погодився з рішенням
представник апелянта й у апеляційній
скарзі просить рішення скасувати.
Вважає, що суд необгрутовано
застосував норму ч.1 ст.1166 ЦК так як
надані позивачем докази не є
допустимим і не підтверджують доводів
позивача. Так квитанція №-12 від 02.02.2012
року, видана готелем «Комфорт» в м.
Києві не підтверджує факту здійснення
оплати. В судовому засіданні
представник позивача не заперечував
того факту, що 30 січня 2012 року позивач
прямував через Харків до Києва, де
проживає його брат ОСОБА_5, з яким він
хотів зустрітися. Докази про те, що
метою перебування в м. Харкові було
провадження у справі про порушення
митних правил відсутні. За квитанцією
№-28 від 20 лютого 2012 року видану готелем
Комфорт в м. Києві відсутнє також
підтвердження здійснення оплати.

Крім того, вважають, що судом не
була встановлена неправомірність дій
відповідача та не надана належна
оцінки тому, що співробітнику ДПС РДПС
ДАІ було надано лише свідоцтво про
реєстрацію автомобіля на ОСОБА_5, інших
документів щодо права керування
автомобілем надано не було. При
перевірці було встановлено, що згідно
бази даних ЄАІС ДМСУ автомобіль було
ввезено на територію України
громадянином РФ ОСОБА_5 через пункт
пропуску «Довжанський» Луганської
митниці та в подальшому переданий у
користування грн. ОСОБА_1, у зв'язку з
чим була порушена норма ч.5 ст.11 Закону
України «Про порядок ввезення в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
і транспортних засобів, що ввозяться(
пересилаються) громадянами на митну
територію України» Лише при розгляді
справи про порушення митних правил до
Київського районного суду був наданий
пакет документів на підставі яких
справа була закрита, але на час
складання протоколу про порушення
митних правил такі документи надані не
були, а тому відповідач діяв
правомірно, але цим обставинам оцінка
не дана.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши сторони, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з вимог ст.ст.
1166,1173 ЦК та доведеності заподіяної
матеріальної шкоди.

Судова колегія не може погодитися
з висновками суду.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особо., яка її завдала.

Отже, загальною підставою
деліктної відповідальності є
протиправне, шкідливе, винне діяння
завдавача шкоди .

Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за вини
заподіювача шкоди. Тобто відсутність у
діях особи умислу або необережності
звільняє її від відповідальності, крім
випадків, коли за нормами ЦК
відповідальність настає незалежно від
вини.

Згідно до ст. 1173 ЦК незаконними
діяннями органів державної влади,
органів влади Автономної Республіки
Крим, органів місцевого самоврядування
вважаються діяння, які суперечать
приписам законів та інших нормативних
актів або здійснені поза межами
компетенції вищезазначених органів.
Незаконність рішення, дії чи
бездіяльності завдавала шкоди повинна
бути доведена. Суб'єктом відшкодування
завданої шкоди виступає держава.

З постанови Київського районного
суду м. Харкова від 01 березня 2012 року
вбачається, що з наданих в судовому
засіданні доказів було встановлено, що
на автомобілі Порш Каєн Турбо д.н.
НОМЕР_1 державний кордон 29 січня 2012 рок
уперетнув саме ОСОБА_1, який знаходився
за кермом, а не громадянин Росії ОСОБА_5
Тобто було встановлено, що ОСОБА_5 як
власник автомобіля не ввозив його на
територію України і не передавав
ОСОБА_1, а тому справа про порушення
митних правил у відношення ОСОБА_1 була
закрита за відсутності в його діях
адміністративного правопорушення.

Судовим розглядом було
встановлено, що при затримання 30 січня
2012 року о 9 год. 40 хв. Співробітниками
ДПС автомобіля, яким управляв позивач,
останні пред'явив свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобі на
ОСОБА_5

За перевіркою бази даних ЄАІС
ДМСУ, про що було повідомлено листом №
4-12/12-784-ЕП від 13.02.12. та надіслано
електронні витяги наявних баз даних
Луганської митниці щодо ввезення
автомобіля на територію України
встановлено, що на митну територію
України автомобіль ввезено ОСОБА_5, у
зв'язку з чим матеріали, згідно ч.2 ст. 386
Митного Кодексу України передані на
розгляд до Київського районного суду м.
Харкова. Лише в суді ОСОБА_5 були надані
документи, що спростовували факт
знаходження за кермом 29.01.2012 року
ОСОБА_5( а.с. 102-108).

Відповідно до ст. 60 ЦПКУ України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Надані позивачем докази на
підтвердження заподіяної матеріальної
шкоди судом належно оцінені не були та
не усунені протиріччя щодо фактів, які
вони підтверджують. Надані суду
ксерокопії квитанції не підтверджують
мету візиту у м. Харків та м. Київ у
зазначені в них дні. Так, квитанції №-12
від 02.02.12 року і №- 28 від 20.02.2012 року не
підтверджують фактичну оплату послуг
за проживання. До матеріалів справи не
були залучені докази про виклик
позивача в суд саме в зазначений час.
Крім того, постанова Київського
районного суду м. Харкова була винесена
01.03.2012 року, а квитанції датовані після
цієї дати або за місяць два до цієї
дати.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до уваги докази,
які не стосуються предмета
доказування.

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції постановив
необгрутоване рішення так як повно і
всебічно не з'ясував обставини справи,
на які сторони посилалась як на
підставу своїх вимог і заперечень та не
підтвердив їх тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що рішення необхідно
змінити і в частині задоволення
позовних вимог в позові відмовити. В
частині відмови в позові щодо інших
позовних вимог рішення суду є
обґрунтованим і підстави для його
скасування в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,317,319 ЦПК
України судова колегія,

в и р і ш и
л а:

апеляційну скаргу Харківської Митниці
Міндоходів задовольнити. Рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2013 року змінити,
скасувавши його в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 щодо
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 6889,89 грн. та стягненні з
Харківської Митниці Міндоходів на його
користь судових витрат в сумі 68,89 грн.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
після його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді -