Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А., при
секретарі Вертелецькому М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи втратившою право користування
житловим приміщенням та зняття її з
реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 р.ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом ,в якому
зазначає, що вони є власниками
АДРЕСА_1.

За їх згоди в якості члена сім*ї у
вказаному будинку був зареєстрований
відповідач ОСОБА_3,який на той час
перебував у не зареєстрованому шлюбі з
донькою позивачів ОСОБА_5

З липня 2007 року відповідач не проживає
у вищезазначеному будинку, від доньки
ОСОБА_5 позивачі дізналися що
відповідач постійно проживає зі своєю
новоствореною родиною дружиною та
донькою.

Посилаючись на те,що відповідач
ОСОБА_3.лише формально зареєстрований
належній позивачам на праві власності
будинку,фактично нього не
вселявся,ніколи не проживав,речі
ОСОБА_7.у будинку відсутні,на
теперішній час він не є членом сім*ї
позивачки,проте добровільно
відмовився припинити реєстрацію
проживання, ніяких комунальних
платежів не сплачує,участі в інших
витратах по утриманню житла не бере,
реєстрація відповідача за адресою
будинку порушує її майнові права та
змушує нести додаткові витрати по
утриманню житла з нарахуваннями на
відповідача , просить суд усунути
перешкоди у користуванні АДРЕСА_2
шляхом визнання ОСОБА_7втратившим
право на користування житловим
приміщенням.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1заявлені вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити з урахуванням
викладеного в позові. Пояснив,що йому
на праві власності належить 1/8 частина
будинку АДРЕСА_1,фактично у будинку
проживають він та ОСОБА_2 За
наполяганням дочки ОСОБА_5, вони надали
дозвіл на реєстрацію у будинку
відповідача ОСОБА_3, який формально
зареєстрований за вказаною адресою, що
було необхідно для його
працевлаштування. З липня 2007 р.
відповідач у вищезазначеному будинку
не проживає,особисті речі відповідача
або інше майно,на яке він має право,в
будинку відсутні. Фактично ОСОБА_3 в
утриманні будинку участі не
брав,оплату жодних витрат по утриманню
будинку він не вносить, відносин з
позивачами не підтримує. Реєстрація
відповідача створює йому як власнику
будинку певні перешкоди,які він
просить усунути шляхом визнання
ОСОБА_3втратившим право користування
житловим приміщенням,в якому він не
проживає більше року без поважних
причин.

В судовому засіданні ОСОБА_8 заявлені
вимоги підтримаала в повному обсязі та
просила їх задовольнити з урахуванням
викладеного в позові. Пояснила,що їй на
праві власності належить 3/8 частина
будинку АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 був
зареєстрований у вказаному будинку на
прохання її онуки ОСОБА_5 На даний час
відповідач формально зареєстрований
за вказаною адресою, в утриманні
будинку участі не брав,оплату жодних
витрат по утриманню будинку він не
вносить. Реєстрація відповідача
створює їй як власнику будинку певні
перешкоди,які вона просить усунути
шляхом визнання ОСОБА_3втратившим
право користування житловим
приміщенням,в якому він не проживає
більше року без поважних причин.

Відповідач в судове засідання не
з*явився,викликався шляхом направлення
судових повісток.

Про зміну свого місця
проживання(перебування)під час
судового провадження ,причини неявки у
судове засідання відповідач суд не
повідомив.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України
відповідач вважається таким,що
повідомлений належним чином та не
з*явився в судове засідання без
поважних причин.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд
ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,
заслухавши пояснення позивача,покази
свідка,дослідивши надані письмові
докази у сукупності, суд дійшов
висновку, що позов є законним та
обґрунтованим, підлягає задоволенню на
підставі встановлених фактичних
обставин справи та відповідних їм
правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що
позивачам ОСОБА_1 належить 1/8 частина
будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 належить 1/8
частина вказаного будинку,що було
зареєстровано в ОП ЗМБТІ.

Відповідно до копії домової
книги,відповідач ОСОБА_3.з 03.03.2007 р.
зареєстрований постійно у вказаному
житловому приміщенні як член сім*ї
власників.

Відповідно до довідки про склад сім*ї №
482 від 29.04.2014 року в будинку АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_9-жінка, доньки
ОСОБА_10, ОСОБА_5, та відповідач ОСОБА_3

Відповідно до ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.

Таким чином, за відповідачем як членом
сім*ї позивачів,навіть після
припинення відносин з
ОСОБА_2,зберігається право на
користування жилим приміщенням у
спірній квартирі нарівні з її
власниками ,оскільки доказів про
наявність іншої угоди між сторонами
про порядок користування квартирою
суду не надано.

Ст.47 Конституції України гарантує
кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не
може бути виселений із займаного
приміщення,або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку,передбачених
законом.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член
сім*ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі його
відсутності без поважних причин понад
один рік,якщо інше не встановлено
домовленістю між ним та власником
житла або законом.

Відповідно до довідки квартального
комітету,ОСОБА_3. в період з 01.07.2007 по
29.04.2014 року не проживає в АДРЕСА_1,що
підтверджують сусіди.

З наведеного суд встановив,що
відповідач ОСОБА_3.з 03.03.2007 р.хоча і
зареєстрований по АДРЕСА_1,проте своє
право на користування цим житлом
ніколи не реалізовував,участі у його
утриманні не брав,перешкод для
проживання у будинку позивачів йому не
створювали.

За обставинами справи суд встановив,що
відповідач відсутній у спірному
житловому приміщенні понад
встановлені законом строки без
поважних причин,тому наявні
передбачені законом підстави для
визнання його таким,що втратив право на
користування ним.

Вирішуючи питання про зобов'язання
ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС
України в Запорізькій області зняти
відповідача з реєстрації в спірному,
суд дійшов висновку, що такі вимоги
задоволенню не підлягають,оскільки
заявлені до особи,яка не залучена
відповідачем до участі у справі та
виходячи з наступного.

Згідно ЦПК України суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
не інакше як на підставі заяви, поданої
і оформленої в порядку, встановленому
ст.119 ЦПК України.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Як передбачено ст. 16 ЦПК України не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Як роз'яснив Верховний Суд України в
Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ в суді першої
інстанції»суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що
позовні вимоги в частині зобов'язання
зняти з реєстраційного обліку
відповідача заявлені до невизначеної
позивачем особи.

Крім того, на час звернення до суду з
такими вимогами позивач не зазначив в
позові та не обґрунтував з посиланням
на докази наявність з боку
компетентних державних органів
порушень його прав у вигляді
бездіяльності чи неправомірних дій і
не обґрунтував наявність спору з цього
предмету, оскільки наявність судового
рішення про визнання особи втратившою
право користування житловим
приміщенням є самостійною підставою
для зняття її з реєстрації.

Також суд звертає увагу на те, що дії зі
зняття з реєстрації фізичних осіб в
житловому приміщенні здійснюються за
заявою уповноваженої особи, у разі
відмови компетентного органу
здійснити зняття з реєстрації фізичних
осіб, зареєстрованих в житловому
приміщенні, на підставі звернення
особи, такі дії оскаржуються в порядку,
встановленому КАС України.

Тому вимоги позивача про зобов'язання
компетентних органів вчиняти певні дії
не можуть бути розглянуті в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.47 Конституції
України,ст.ст.405 ЦК України, ст.9,156 ЖК
України ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60,61,208-209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи втратившою право
користування житловим приміщенням та
зняття її з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3,уродженця
с. Грузскоє Гайсинського району,
Вінницької області,втратившим право
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватись з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.А. Галущенко