Номер провадження: 22-ц/785/6698/14
Головуючий у першій інстанції Швец В.М.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист
честі, гідності та відшкодування
моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 28 травня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 Позивач просила визнати
свідчення розповсюджені відповідачами
в зверненнях до суду та серед громадян
стосовно побиття ОСОБА_4 такими , що не
відповідають дійсності, принижують її
честь та гідність; здійснити захист
шляхом зобов'язання відповідачів
припинити розповсюдження
недостовірної інформації, стягнути в
солідарному порядку моральну шкоду у
сумі 3000 грн. В обґрунтування позову
позивач посилалась на те, що 04 травня 2012
року між нею та відповідачами відбувся
конфлікт через залиття її квартири.
Після цього ОСОБА_4 звернулася із
заявою до прокуратури про побиття її
позивачкою, за якою було винесено
постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи. Також відомості
про начебто побиття нею ОСОБА_4
відповідачі розповсюджували серед
сусідів та у суді. Вважала, що такі дії з
боку відповідачів принизили її честь
та гідність, завдали моральної шкоди,
дії відповідачів погіршили її стосунки
з сусідами.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов не визнав, посилався на конфлікт
з позивачем через залиття її квартири,
на відомості отримані ним від доньки,
та на намір захищати свої права у
встановлений законом спосіб.

Відповідачка ОСОБА_4 просила
розглядати справу без її участі.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 28 травня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду від 28 травня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення її позову у повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи. На
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, з наступних підстав.

За правилами ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з

додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване

правильне по суті і справедливе
рішення суду за одних лише формальних
міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, виходив з того, що
відповідачі звертались до державних
установ, що звернення до прокуратури не
містить образ на адресу позивача, що
доказів розповсюдження неправдивої
інформації серед інших осіб немає, та
що ніхто не може бути притягнутим до
відповідальності за оціночні судження,
у зв'язку з чим відсутні підстави для
відшкодування моральної шкоди.

З таким висновком суду повністю
погоджується і колегія суддів.

За ст. 297 ЦК України фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі. Стаття 277
ЦК України регулює порядок
спростування поширеної неправдивої
інформації як одного із способів
поновлення особистого немайнового
права, за умови, якщо дійсно мало місце
поширення неправдивої інформації, і
дійсно право особи було порушене. За її
правилами така фізична особа має право
на відповідь, а також на спростування
поширеної недостовірної інформації.
Стаття 280 ЦК України передбачає, що
фізична особа має право на
відшкодування моральної шкоди, за
умови, якщо її немайнові особисті права
були порушені.

Із матеріалів справи вбачається, що між
сторонами тривалий час існує конфлікт
у зв'язку з залиттям квартири позивача
з приводу чого розглядався спір у
суді.(а.с.52-54) Із дослідженого
відмовного матеріалу ЖРЗСП № 6100 від
22.06.2012р. вбачається, що 30 травня 2012 року
відповідач ОСОБА_4 звернулась з заявою
до Ізмаїльського міжрайонного
прокурора з проханням розібратися в
ситуації з приводу відключення води в
її помешканні. Вказана заява була
перенаправлена прокурором до
Ізмаїльського МВ ГУМВС України в
Одеській області. В заяві відповідач
ОСОБА_4 посилалась на те, що 04.05.2012р. у її
відсутності через пошкодження шлангу
відбулося залиття квартири ОСОБА_2,
остання разом з чоловіком зустріли її,
коли вона поверталась додому, в грубій
формі схопили, затягнули в свою
квартиру, штовхнули об стіну та облили
брудною водою, і знову виштовхнули;
зайшовши в свою квартиру виявила
причину залиття, та виявила факт
відключення її квартири від
водопостачання. Заявник зазначала, що
вона намагалась мирно вирішити
конфлікт, відшкодувати завдану шкоду,
але ОСОБА_2 на контакт не йде. Жодних
документів заявником до заяви додано
не було. Письмові пояснення з приводу
поданої заяви від учасників конфлікту
працівниками міліції отримані не були,
оскільки вони в матеріалах відсутні та
23.06.2012р. працівником міліції була
винесена постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи.(а.с.6)
Яким чином у відмовному матеріалі
з'явився акт судово-медичного
обстеження щодо тілесних ушкоджень у
ОСОБА_4 під № 194 від 14.05.2012р.(а.с.7) та його
стосунок до заяви ОСОБА_4 щодо
водопостачання визначити неможливо.
Відтак, вбачається, що ОСОБА_4
звернулася до прокурора за захистом
своїх прав щодо відновлення
водопостачання в її помешканні.

За роз'ясненням Постанови № 1 Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»(п.16)
відповідно до ст.40 Конституції України
усі мають право направляти
індивідуальні письмові звернення… до
органів державної влади, що зобов'язані
розглянути звернення і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк. Суди повинні мати на
увазі, що у випадку, коли особа
звертається до зазначених органів із
заявою, в якій міститься та чи інша
інформація, і в разі, якщо цей орган
компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції України, а не
поширення недостовірної інформації…»

Заявник ОСОБА_4 за змістом заяви
намагалася захистити своє право на
належне водопостачання, підстав
вважати, що вона мала намір поширити
про позивача недостовірну інформацію,
принизити її честь і гідність колегія
суддів не вбачає.

На підтвердження своїх позовних
вимог позивачем було також надано суду
заперечення відповідача ОСОБА_3 проти
позову ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди.(а.с.8) В запереченнях
відповідачем позов було визнано
частково. ОСОБА_3, захищаючись від
позову ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, зазначав, що він намагався
відшкодувати їм шкоду, що позивачі
агресивно віднеслись до його доньки,
побили її, завдавши легких тілесних
ушкоджень, що підтверджується
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 23.06.2012р..

За роз'ясненням Постанови № 1
Пленуму Верховного Суду України від 27
лютого 2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи»(п.17) « інформація, зазначена у
позовній заяві чи іншій заяві,
адресованій суду, а також в
процесуальних документах
(запереченнях на позов…) може бути
підставою для захисту гідності, честі
чи ділової репутації, за винятком
випадків, коли ця інформація
…стосувалася предмету позову, була
доказом у справі…»

Відтак, в вищенаведених
запереченнях зазначена відповідачем
інформація щодо побиття його доньки
побічно стосувалась визначення
розміру шкоди, зокрема моральної, була
доказом у справі, а тому вона не може
бути підставою для захисту честі та
гідності.

Докази щодо розповсюдження
відповідачами вказаної негативної
інформації серед сусідів позивачем не
надано.

Окрім того, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що розповідь доньки ОСОБА_3 щодо
штовхання її з боку позивача об стіну у
зв'язку з залиттям могли бути оцінені
відповідачем як побиття.

Наявність наміру в діях відповідачів
розповсюдити про позивача неправдиву
інформацію, що опорочить її честь і
гідність, та наявність в їх діях
протиправних посягань на особисті
немайнові права позивача, які б давали
останній право на їх захист, у тому
числі шляхом відшкодування моральної
шкоди, із матеріалів справи не
вбачається.

Посилання позивача на акт
судово-медичного обстеження № 194 від 14
травня 2012 року, в якому є посилання на
завдання ушкоджень ОСОБА_4 14.05.2012р. у
неї вдома з боку сусідки без зазначення
прізвища останньої, різниця в даті
завдання ушкодження за актом тощо
вищенаведених висновків суду не
спростовує.

За таких обставин, суд ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального права
та без таких порушень норм
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи. А тому
законні підстави для задоволення
апеляційної скарги і скасування
правильного рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.1,308,313-314,315-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
Л.І. Доценко

Л.А. Гірняк