ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року
Справа №174/708/14-ц

п/с № 2/174/383/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого
судді Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю: позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, треті особи у
справі: Вільногірська міська рада
Дніпропетровської області; комунальне
підприємство «Жилсервіс»
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
11.07.2014 р., позивач зазначив, що він
зареєстрований та фактично проживає в
квартирі АДРЕСА_1.

З відповідачкою він перебував в
зареєстрованому шлюбі, який було між
ними укладено 22.11.2003 року. В шлюбі з
відповідачкою в них народились спільні
діти - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які так
само як і відповідачка разом з ним
зареєстровані в зазначеній вище
квартирі з 2004 року, що підтверджується
довідкою КП «Жилсервіс» (оригінал та
копія додаються).

Зазначена вище квартира є власністю
міської громади, що підтверджується
договором найму житла в будинках
державного і комунального житлового
фонду від 18.10.2010 р., укладеного між ним
та КП «Жилсервіс» (копії додаються).
Квартира складається з 2-х житлових
кімнат, загальною житловою площею 27,5
кв. метри, та приміщень загального
користування, обладнане усіма
необхідними комунікаціями та
розташована на 4-му поверсі
5-поверхового будинку. Зазначену вище
квартиру було отримано його матір'ю за
обмінним ордером приблизно в 1992 році
після розірвання шлюбу з його батьком.
На цей час мати мешкає за іншою адресою
в м. Вільногірську.

Шлюб між ним та відповідачкою було
розірвано за рішенням Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 15.02.2013 р., яке ніким не
оскаржувалось і на цей час набрало
законної сили.

Шлюбні відношення між ним та
відповідачкою фактично були припинені
в листопаді 2012 року, що підтверджується
зазначеним вище рішенням суду про
розірвання шлюбу. З травня місяця 2013
року, відповідачка разом із їхніми
дітьми, добровільно, за власним
бажанням та з власної волі, залишила
зазначене вище житло, оскільки з її
слів, вона створила фактично нову сім'ю,
мешкала з іншим чоловіком та має власне
житло - будинок, розташований, зі слів
відповідачки, в с. Вільні Хутори
Верхньодніпровського р- ну
Дніпропетровської області, в якому
вона і збиралась мешкати разом з
дітьми.

По сьогоднішній день, майна та
особистих речей відповідачки в
квартирі немає, вона за комунальні
послуги та за утримання квартири не
сплачує та в інший спосіб ніякого
інтересу до спірної квартири не
проявляє та нею не користується без
поважних на те причин більше шести
місяців поспіль, що підтверджується
актом, складеним депутатом міської
ради (додається в оригіналі та копіях)
та може бути підтверджено шляхом
допиту свідків, зазначених в цій
позовній заяві.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, за
тимчасово відсутнім жильцем
зберігається житлове приміщення
протягом шести місяців. Відповідно до
вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, відсутнім понад
встановленого строку, відбувається в
судовому порядку.

При цьому, оскільки їхні з
відповідачкою діти є неповнолітніми та
проживають весь час, зазначений вище,
разом із відповідачкою, за ними, в силу
положень ч. 3 ст. 71 ЖК України,
залишається право користування
спірним житлом.

Оскільки відповідачка без поважних на
те причин, більше шести місяців в
спірному житлі не проживає та ним не
користується за призначенням без
поважних на те причин та інтересу до
цього житла не проявляє, він вважає, що
відповідачка втратила право
користування цією квартирою.

Але, оскільки відповідачка залишається
зареєстрованою в належній йому
квартирі, це перешкоджає в здійснені
ним свого права користування житлом,
оскільки комунальні платежі,
наприклад, нараховуються в тому числі й
на відповідачку та на їхніх дітей та
всі ці платежі в повному обсязі
здійснює особисто він.

Будь-яких угод щодо користування
відповідачкою зазначеною вище
квартирою, між ним, третіми особами та
відповідачкою не укладалось.

Факти та обставини, перелічені ним
вище, можливо встановити та
підтвердити доказами, які долучаються
до позову та перелічені в додатках до
нього, а також шляхом допиту свідків,
перелічених в цій же позовній заяві в
прохальній частині.

На підставі зазначеного вище, та
відповідно до вимог ст. 61, 71, 72 ЖК
України, позивач прохає:

1. Визнати відповідачку такою що
втратила своє право користування
житлом, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

2. Зобов'язати відповідачку знятись з
реєстраційного обліку за місцем свого
проживання з зазначеної вище адреси.

3. Всі судові витрати у справі покласти
на сторони порівну, стягнувши з
відповідачки на його користь 1/2 частину
понесених ним судових витрат.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги та їх обгрунтування, що
викладені в позовній заяві, підтримав в
повному обсязі. З його додаткових
пояснень витікає, що він та
відповідачка пробували розміняти
квартиру, але з цього нічого не вийшло.
Протягом 3 місяців з березня по травень
2012 року він проживав в іншій найманій
ним квартирі, а позивачка з дітьми
мешкали в спірній квартирі. Коли
закінчився строк найму квартири, він
повернувся до спірної квартири в
травні 2012 р. Після чого відповідачка з
дітьми добровільно виселилася із
квартири і стала проживати у
співмешканця в с. Вільні Хутори.
Стосовно дітей він вважає, що вони
можуть бути зареєстрованими в спірній
квартирі, незалежно від того, що
фактично проживають з відповідачкою.

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, з їх пояснень витікає, що
відповідачка після розірвання шлюбу з
позивачем, деякий час проживала в
спірній квартирі, після чого була
змушена, проти своєї волі, із-за
негативної поведінки позивача,
виселитися із квартири разом з дітьми.
Позивач випивав вдома та вчиняв
скандали, що могло завдати шкоди
вихованню дітей. Вона навіть викликала
міліцію. Іншого житла у неї немає, вона
мешкає в будинку в с. Вільні Хутори,
який належить її співмешканцю. Старша
дитина відвідує школу № 3 в м.
Вільногірську, молодша дитина відвідує
дитячий садок № 3 також в м.
Вільногірську. Від спірної квартири
вона не відмовлялася і не
відмовляється, в квартирі залишилися
речі, які були придбані у шлюбі і до
цього часу не поділені, зокрема,
гардероб, койка полуторна, мебельна
стінка «Гірка», килим на підлозі
розміром приблизно 2х4 м., тумбочка під
телевізор і кольоровий телевізор ЛДЖі,
кухонний гарнітур з п'яти тумбочок та
навісними шафами, кухонний стіл,
сидіння-куток, в коридорі - меблі в виді
шафи та вішалки, в квартирі було
установлене індивідуальне електричне
опалення, поміняні вікна на
металопластикові, установлені
металеві двері, а також речі,
подаровані її батьками, зокрема,
диван і два крісла. Після розірвання
шлюбу вона та позивач пробували
вирішити питання про поділ квартири,
шляхом придбання йому однокімнатної
квартири, а спірну двокімнатну
квартиру залишити їй з дітьми.
Відповідачка не сплачувала за
утримання квартири, але вона готова
сплатити за утримання спірної квартири
відповідну частку. Позивач та його
жінка та мати все робили, щоб їй
створити перешкоди в проживанні в
спірній квартирі. Позивач також
поміняв замок в квартирі приблизно в
липні 2013 р.

Треті особи в судове засідання своїх
представників не направили, та надали
заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Із показань свідка ОСОБА_6, матері
позивача, витікає, що вона перебуває в
неприязненних стосунках з
відповідачкою, яка не проживає в
спірній квартирі з січня 2013 року, а свої
речі з спірної квартири забрала в
травні 2013 р., проживає з новим чоловіком
в с. Вільні Хутори. Син хоче створити
нову сім'ю. Влітку 2014 року відповідачка
в спірній квартирі ночувала. Старший
внук фактично проживає з батьками
відповідачки.

Із показань свідка ОСОБА_7, сестри
позивача, витікає, що, приблизно з
квітня 2013 р., відповідачка не проживає в
спірній квартирі. Відповідачка та брат
мають двох дітей. Старший син проживає
у батьків відповідачки, а на вихідні
їде в с. Вільні Хутори. В травні 2013 р. у
вихідний день, суботу чи неділю,
відповідачка відкривала їй двері в
спірній квартирі, в квартирі вона
бачила зняті штори, а біля під'їзду
будинку були батьки відповідачки та
стояв їхній легковий автомобіль.

Вислухавши сторони, дослідивши надані
письмові докази у справі, в тому числі
письмові, а саме: копію квитанції про
сплату судового збору - 243.60 грн.; копію
паспорту громадянина України на ім'я
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4; копію договору №
4516 від 18.10.2010 р. про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, укладеного
між КП «Жилсервіс» Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області, та ОСОБА_1, стосовно квартири
АДРЕСА_1; акт № 727 від 13.03.2014 р.,
складений депутатом Вільногірської
міської ради Носовим К.В. з участю
свідків про те, що в спірній квартирі
відповідачка з дітьми не проживає та
має інше місце проживання; довідку № 411
від 10.02.2014 року КП «Жилсервіс», згідно
якої в спірній квартирі зареєстровані
за місцем проживання: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5; довідку ГУДМС УДМС
України у Дніпропетровській області
від 22.07.2014 р., згідно якої ОСОБА_2
зареєстрована за місцем проживання в
АДРЕСА_1, з 17.04.2007 р.; копію паспорту
громадянки України на ім'я ОСОБА_2;
копію листа адвоката ОСОБА_3 від 12.10.2013
р. на адресу ОСОБА_1 про вирішення
спірного житлового питання шляхом
переговорів; квитанція про оплату
рекомендованого поштового
відправлення ОСОБА_1 з повідомленням;
копію листа адвоката ОСОБА_3 від 21.11.2013
р. на адресу ОСОБА_1 про вирішення
спірного житлового питання шляхом
переговорів; квитанція про оплату
рекомендованого поштового
відправлення ОСОБА_1 з повідомленням;
два конверти з вищезазначеними листами
адвоката ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 з
відмітками поштової установи про
повернення цих поштових відправлень в
зв'язку з закінченням терміну їх
зберігання; копію свідоцтва про
народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5,
батьками якої зазначені сторони; копію
свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4, батьками якого зазначені
сторони; із оглянутих в судовому
засіданні матеріалів цивільної справи
№ 174/67/13-ц,п/с 2/174/177/2013, за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
витікає, із позовної заяви: що сторони
припинили шлюбні відносини з листопада
2012 р. із-за негативної поведінки ОСОБА_1;
із судового рішення від 15.02.2013 р.
витікає, що ОСОБА_1 позов визнав в
повному обсязі, шлюб розірвано, -
оцінивши зазначені докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, керуючись
законом, суд дійшов висновку, що між
сторонами виник спір стосовно втрати
відповідачем, як колишнім членом сім'ї
квартиронаймача, права користування
житлом в спірній квартирі, що в
задоволенні позову слід відмовити, за
його недоведеністю.

Суд вважає, що в судовому засіданні
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини:

- спірною квартирою АДРЕСА_1, позивач,
відповідачка та двоє їхніх малолітніх
дітей користувалися на підставі
договору найму;

- в спірній квартирі позивач,
відповідач та двоє їхніх малолітніх
дітей зареєстровані за місцем
проживання, при цьому відповідачка з
обома дітьми в період з травня 2013 року в
спірній квартирі не проживає в зв'язку
з неприязненними стосунками з
позивачем, які виникли після
розірвання шлюбу 15.02.2013 р. та вже
існували до цього, починаючи з
листопада 2012 р., коли сторони фактично
зупинили шлюбні відносини, тобто
залишення відповідачкою разом з дітьми
спірного житла відбулося вимушено, за
поважних причин;

- відповідачка та двоє малолітніх дітей
сторін іншого житла не мають, мешкають
в будинку в с. Вільні Хутори,
Верхньодніпровського району,
Дніпропетровської області, який
належить співмешканцю відповідачки, що
фактично визнається сторонами, при
цьому діти відвідують дитячі заклади в
м. Вільногірську;

- відповідачка участі в оплаті
комунальних послуг, що надавалися в
спірну квартиру, в період з травня 2013 р.
по цей час, не приймала, проте від прав
на користування квартирою, після
залишення квартири в травні 2013 р., не
відмовлялася і не відмовляється на цей
час, про що свідчить: наявність
переговорів між сторонами про
вирішення питання про поділ квартири,
наявність в квартирі великої кількості
речей, які були придбані сторонами в
шлюбі, наявність речей, подарованих
відповідачці її батьками, готовність
відповідачки сплатити відповідну
частку за комунальні послуги та
утримання спірної квартири, дані
обставини, фактично, сторонами визнані
взаємно;

- відповідачка намагалася відвідувати
спірну квартиру та влітку 2014 року
ночувала там, що підтверджується
показаннями свідка ОСОБА_6

- відповідно до встановлених обставин
та правовідносин, суд дійшов висновку,
що підстав для визнання відповідачки
такою, що втратила право користування
спірним житлом, відповідно до положень
ст. 71 ЖК України, немає.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 71 Житлового Кодексу
України, при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців; якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Відповідно до правового аналізу
зазначеної норми права, слід дійти
висновку, що позивачем за даними
позовними вимогами не може бути, саме
член сім'ї чи колишній член сім'ї особи,
що не проживає тимчасово в найманому
житлі, тобто ОСОБА_1 не є належним
позивачем, оскільки не являється
наймодавцем житла.

При прийнятті рішення суд приймає до
уваги, що наймодавцем спірної квартири
є третя особа у справі, комунальне
підприємство «Жилсервіс»
Вільногірської міської ради,
Дніпропетровської області, з боку
якого будь-яких заперечень проти
проживання в спірній квартирі
відповідачки не надходило, спору
стосовно цього питання між КП
«Жилсервіс» та відповідачкою немає.

Згідно ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про
судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р. з
наступними змінами, суд доходить
висновку, що судові витрати у справі, в
виді судового збору в сумі - 243.60 грн.,
слід покласти на позивача, в зв'язку з
відмовою в задоволенні позову.

На підставі викладеного та ст.ст. 11,
14-16 ЦК України, ст.ст. 64,71,72 ЖК України,
ст.ст. 6, 7 Закону України « Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», керуючись ст.ст.
88, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Відмовити у визнанні ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м.
Дніпродзержинська, Дніпропетровської
області, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за
місцем проживання по АДРЕСА_1, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням за даною адресою.

Відмовити у зобов'язанні ОСОБА_2
знятися з реєстраційного обліку за
місцем свого проживання з
вищезазначеної адреси.

Судові витрати у справі, в виді
судового збору в сумі - 243.60 грн.,
покласти на позивача, ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з
часу виготовлення його в повному
обсязі, надіслати рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
сторонам та третім особам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.