Справа №173/2462/13-ц
Провадження №2/173/69/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Верхньодніпровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог: публічне
акціонерне товариство «Ідея Банк» про
розподіл спільного майна подружжя та
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1
про витребування майна-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач
ОСОБА_1, з позовом про розподіл
спільного майна подружжя до
відповідача ОСОБА_2, відповідно до
якого просить: виділити їй в натурі ?
частину будинку з господарчими
спорудами, розташованого в АДРЕСА_1,
розділити між нею та відповідачем
присадибну земельну ділянку площею 11568
кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ,
виділити їй в натурі: телевізор «Samsung
40D500» вартістю 6753 грн., холодильник «LG GR
-N38990F», вартістю 3599 грн, газову плиту
«Hansa FCGW», вартістю 3299 грн.. пралну
машинку автомат пральної машинки «Samsung
WF- R861» вартістю 1727 грн, емність металеву
на 200 л., вартістю 2000 грн., а всього на
суму 17378 грн. Інше майно, в т.ч. 2
автомобіля, тракторний причеп, а також
останнє рухоме майно на загальну суму
141239 грн., виділити відповідача ОСОБА_2
Стягнути з ОСОБА_2, на її користь:
різницю вартості поділеного майна в
сумі 61930.50 грн., ? частину
заборгованості за кредитом банку на її
ім»я за придбаний автомобіль 27959.20
грн., та ? частину заборгованості по
кредитній картці «ПриватБанку» на її
ім.»я 1833.92 грн., а всього 91723 грн., 62 коп.,
посилаючись на наступне: з жовтня 2006
року вона вступила з відповідачем у
фактичні шлюбні відносини і з цього
часу фони почали проживати однією
сім»єю, а 20.07.2007 року вони зареєстрували
шлюб у відділі реєстрації актів
цивільного стану Верхньодніпровського
РУЮ, актовий запис № 59. Дітей від
даного шлюбу вони не мають.

Перебуваючи у фактичних шлюбних
відносинах та проживаючи однією сім»єю
за договором купівлі-продажу від 16.11.2006
року, посвідченого приватним
нотаріусом Верхньодніпровського
районного нотаріального округу ОСОБА_4,
і зареєстрованого в реєстрі за № 2211
кожен із них придбав по ? частині
жилого будинку з надвірними спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1, дійсною
вартістю при оформленні договору 27390
грн., який вже будучи в
зареєстрованому шлюбі вони капітально
відремонтували, обклавши стіни будинку
силікатною цеглою, прибудували новий
коридор до будинку, замінили дах,
вікна, двері, зробили опалення, змінили
водопровід, змінили підлогу, стіни
обклеяли шпалерами. В літній кухні
зробили повний ремонт, поштукатурили
стіни, зробили бетонну підлогу та
опалення. Також біля будинку збудували
гараж, почали будівництво літньої
кухні, зробивши фундамент, коробку,
дах, поставили пластикові вікна, в
середині цього приміщення зробили
погріб, збудували дерев»яну бесідку, із
цегли вбиральню, а також збудували
літній душ.

Проживаючи з відповідачем в цьому
будинку, вони з червня 2013 року припили
шлюбні відносини і кожен з них проживає
сам по собі. З нею проживає син від
першого шлюбу ОСОБА_5, 1993 року
народження, який є інвалідом 2-ї групи.

В період перебування з відповідачем
в зареєстрованому шлюбі вони також
придбали наступне рухоме майно:

В квітні 2009 року автомобіль марки
FIAT FIORINO, 1993 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_2, який 30 квітня 2009
року на ім»я ОСОБА_2 зареєстрували в
Дніпродзержинському М РЕВ ДАІ УМВС
України в Дніпропетровській області на
ім»я відповідача, вартістю 20000 грн.

30.04.2008 року за договором
купівлі-продажу, посвідченому
приватним нотаріусом
Верхньодніпровського районного
нотаріального округу ОСОБА_4, і
зареєстрованому в реєстрі за № 835
тракторний причеп марки 2ПТС - 4 1981 року
випуску, заводський номер НОМЕР_3,
вартістю 2040 грн., який з травня 2008 року
зареєстрований на ім»я відповідача
ОСОБА_2, в державній інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області, державний
номер НОМЕР_4.

08.09.2011 року за договором № 112081-У00207
від 19.08.2011 року, укладеного між ним і
структурним підрозділом банку ПАТ
«Плюс Банк» - ТОВ «МСС» на її ім»я
купили в кредит автомобіль ЗАЗ LANOS
TF55V003, 2011 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, свідоцтва про реєстрацію на її
ім»я НОМЕР_5 від 07.09 2011 року, вартістю
разом з відсотками банку за кредит 100000
грн.

Станом на час припинення спільного
проживання з відповідачем при
спільному проживанні ними сплачено
банку на погашення кредиту 27520 грн., 65
коп., а разом з авансом на придбання
автомобіля 15000 грн., страховку те та
інші платежі в сумі 22748.52 грн., а всього
оплачено 50269 .17 грн. Заборгованість за
вказаним кредитом разом з відсотками
за кредит станом на 01.07.2013 року, тобто на
час припинення їхнього спільного
проживання перед банком складає 55918.40
грн., які як вона вважає, відповідач та
вона зобов»язані сплачувати в рівних
частинах, тобто по 27959.20 грн.

Під час спільного проживання вони
користувались кредитною карткою
НОМЕР_6 на її ім»я у
Верхньодніпровському відділенні
«ПриватБанку» України і станом на
01.07.2013 року тобто на час розпаду сім»ї
заборгованість складає 3667.84 грн., тобто
кожен із них повинен погашати по1833.92
грн.

12.09.2012 року вони купили телевізори
«Samsung 40D500» вартістю 6753 грн., «Samsung 32ре51,
10.10.2008 року. вартістю 5199 грн.,
холодильники LG GR -N38990F», вартістю 3599
грн., ALPENINOS, вартістю 3500 грн., LIEBHERR,
вартістю 2500 грн., комп»ютер «Samsung»,
вартістю 5000 грн., газову плиту«Hansa FCGW»,,
вартістю 3299, пральну машинку «Samsung WF-
R861» вартістю 1727 грн., ємності сталеві на
200 л.. вартістю 2000 грн., та на 400 л,.
вартістю 3000 грн. А всього придбано ними
майна на суму 158617 грн., яке вона
просить розділити, відповідно до вимог
позовної заяви, що й стало підставою
звернення до суду.

Третя особа, що заявляє самостійні
вимоги ОСОБА_3,. звернувся з позовною
заявою до відповідачів ОСОБА_2, та
ОСОБА_1, згідно якого просив
витребувати у відповідачів належне
йому особисте майно, а саме телевізор
LED «Samsung 40D500» вартістю 5973, холодильник
«LG GR -N38990F», вартістю 3455 грн., плазму
«LD32 PC51», вартістю 49991 грн., меблі для
аудіо-, відео- апаратури вартістю 575
грн., пральну машинку «Samsung WF- R861»
вартістю 1727 грн., плиту газову «Hansa FCGW»,
вартістю 3299 грн., всього на суму 20200
грн., посилаючись на те, що вказані речі
він придбав за особисті кошти в
магазині « ВікоТек» (світ електроніки).
при їх купівлі застосовувалась його
дисконтна картка. Вся ця техніка
передавалась в користування ОСОБА_2, і
повинна бути повернена за його
вимогою. В даний час ОСОБА_2, розірвав
шлюб з ОСОБА_1, і остання намагається
визнати його особисте майно, спільним
майном подружжя. При купівлі,
зазначеної вище побутової техніки
ОСОБА_2,. та ОСОБА_1,. не вкладали свої
особисті кошти, чим на даний час
порушуються його права як власника
даного майна.

Він звернувся відповідача ОСОБА_2,
якому передав зазначене майно з
проханням повернути йому дане майно в
строк до 01.11.2013 року, однак, останній не
міг його повернути, так як воно
перебуває у відповідачки ОСОБА_1, що й
стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просять
їх задовольнити. Давши пояснення
фактично установлені матеріалами
справи. Також позивач ОСОБА_1, пояснила
суду, що за час спільного проживання з
відповідачем вони займались
підприємницькою діяльністю, торгували
молоком, олією, отримували прибуток
приблизно 10000 грн., на місяць. За
отримані кошти вони придбали все
зазначене в позовній заяві майно. Тому
позовні вимоги третьої особи вона не
визнає, так як все майно купувалось за
їхні кошти, ОСОБА_3,. давав їм лише свою
картку, щоб вони могли отримати скидку,
а плазменний телевізор купувався
взагалі не у магазині «Вікотек». На
даний час відповідач та третя особа
вивезли з двору всю сільгосптехніку і
де вона знаходиться їй не відомо.
Меблі та побутову техніку вони також
виносять з будинку та закривають у
підсобних приміщеннях до яких вона не
має доступу. Автомобіль ЗАЗ на даний
час вилучений банком за несплату
кредитних коштів і вона не настоює на
його розподілі.

Представник відповідача за
зустрічною позовною заявою проти
задоволення позовних вимог
заперечував, при цьому пояснив, що
будинок не підлягає розподілу, так як
сторони здійснили самовільне
будівництво господарських споруд, які
не підлягають розподілу. Причеп був
проданий на металолом в період
спільного проживання сторін. Кредитні
картки є власністю банку, доказів про
те, що отримані позивачем кредитні
кошти використовувались на потреби
сім»ї не надано. Більша частина
побутової техніки придбана не
сторонами, а третьою особою, тому
поділена між сторонами бути не може.

Третя особа, що заявляє самостійні
вимоги на предмет спору ОСОБА_3,
підтримав позовні вимоги за поданою
ним заявою, давши пояснення фактично
викладені у позовній заяві. Також
пояснив, що всю побутову техніку він
купував за власні кошти. Сторони не
мали нічого. Його син ніде не працював.
Ремонт будинку від підлоги до даху
здійснювався за його кошти. Також він
надавав сторонам кошти на погашення
кредиту, а коли сторони розірвали шлюб
і він припинив надавати кошти на його
погашення, відразу ж виникла
заборгованість по погашенню кредиту.
Крім того відповідачка ОСОБА_1, та її
син створюють перешкоди його сину
ОСОБА_2,. у проживанні в будинку. Вони
займають обидві жилі кімнати. Син
ОСОБА_1, виганяє ОСОБА_2,. з будинку. На
даний час ОСОБА_2,. проживає в літній
кухні і в будинок не заходить.

Вислухавши осіб, що приймали участь у
розгляді справи, свідків, дослідивши
матеріали справи суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають за наступними підставами.

Як встановлено в судовому засіданні
сторони ОСОБА_1, та ОСОБА_2, з жовтня 2006
року перебували у фактичних шлюбних
відносинах і з цього часу вони почали
проживати однією сім»єю, що сторонами
не заперечується. З 20.07.2007 року вони
зареєстрували шлюб у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Верхньодніпровського РУЮ, актовий
запис № 59, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб. Дітей від даного
шлюбу вони не мають.

Перебуваючи у фактичних шлюбних
відносинах та проживаючи однією сім»єю
сторони за договором купівлі-продажу
від 16.11.2006 року, посвідченого приватним
нотаріусом Верхньодніпровського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
і зареєстрованого в реєстрі за № 2211
придбали по ? частині жилого будинку з
надвірними спорудами, розташованого в
АДРЕСА_1, дійсною вартістю при
оформленні договору 27390 грн., що
підтверджується копією договору
купівлі - продажу. Так як договором
визначено, що і позивач і відповідач
придбали по ? частині даного будинку. то
визнання за сторонами права
власності на дані частини, як
спільного майна подружжя немає
потреби, так як ідеальні частки
сторін у спірному домоволодіння
визначені у зазначеному вище
договорі купівлі-продажу. З аналізу
технічних паспортів на
домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1,
за 2006 та 2013 роки вбачається що сторони
за час перебування у шлюбі здійснили
роботи по поліпшенню будинку та
господарських споруд, побудували нові
господарські споруди, відповідно до
переліку, викладеному в позовній
заяві.

Також знайшло своє підтвердження
придбання сторонами в період
перебування в шлюбі транспортних
засобів, а саме: автомобіль ЗАЗ LANOS
TF55V003, 2011 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, зареєстрований на ім»я
позивачки та автомобіль марки FIAT FIORINO,
1993 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_2, який 30 квітня 2009 року
зареєстрований на ім»я відповідача,
що підтверджується повідомленням
Дніпродзержинського М РЕВ ДАІ УМВС
України. А також тракторний причеп
марки 2ПТС - 4 1981 року випуску,
заводський номер НОМЕР_3, що
підтверджується довідкою державної
інспекції сільського господарства.

Відповідно до наданих позивачем
чеків та гарантійних талонів ,
встановлено, що в період шлюбу
сторонами придбано телевізор LED «Samsung
40D500» вартістю 5973, холодильник «LG GR
-N38990F», вартістю 3455 грн., плазма «LD32 PC51»,
вартістю 49991 грн., пральна машинка «Samsung
WF- R861» вартістю 1727 грн., плита газова
«Hansa FCGW», вартістю 3299 грн.

Придбання іншого майна: як то
металевих ємностей учасниками
розгляду справи фактично не
заперечувалось.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба, тощо) самостійного
заробітку доходу.

Відповідно до ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об"єктом
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не встановлене
домовленістю між ними або шлюбним
договором в період перебування шлюбу.

Згідно заявлених позовних вимог
позивач просить розподілити між нею та
відповідачем домоволодіння та
присадибну земельну ділянку в натурі,
розділити рухоме майно, а також
стягнути з відповідача різницю між
вартістю розподіленого майна та ?
частину кредитних коштів.

З метою можливості та визначення
варіантів розподілу в натурі
домоволодіння та присадибної
земельної ділянки судом було
призначено судову
будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
17.04.2014 року № 3081/3082/3083-13 встановлено, що
вартість домоволодіння, розташованого
в АДРЕСА_1 з урахування самочинно
побудованих споруд складає 214378 грн.
Розділ житлового будинку АДРЕСА_1 без
урахування самочинно збудованих
споруд так і ( з урахуванням самочинно
збудованих споруд) відповідно до
ідеальних частин співвласників ? та ? з
технічної точки зору є неможливим, в
зв»язку з чим питання щодо розподілу
земельної ділянки між сторонами не
розглядався.

Таким чином позовні вимоги щодо
розподілу домоволодіння та земельної
ділянки в натрі задоволенню не
підлягають так як є технічно
неможливими.

Позовні вимоги щодо розподілу
рухомого майна та стягнення грошової
компенсації в різниці їх вартості
також на думку суду задоволенню не
підлягають виходячи з наступного.

Так як , позивачем надано докази на
підтвердження вартості лише
незначної частини рухомого майна, з
метою визначення вартості іншого
майна, яке позивач просить розділити,
за клопотанням учасників судового
засідання була призначена судова
товарознавча експертиза. Проте дана
експертиза не була проведеною в
зв»язку з неможливістю надати для
огляду експерту частини спірного
майна та в зв»язку з неоплатою її
вартості. Таким чином доказів
вартості всього майна, яке сторони
набули за час перебування в шлюбі та
яке позивач просить розділити, суду не
надано. А так як позивач просить
виділити їй лише те майно, вартість
якого підтверджується документально,
а відповідачу те майно, вартість якого
не підтверджується документально та
просить стягнути з відповідача ще й
грошову компенсацію в різниці між
вартістю майну, що підлягає розподілу,
суд вважає, що позовні вимоги в цій
частині також задоволенню не
підлягають.

Крім того з пояснень позивача
вбачається, що на час розгляду справи
автомобіль ЗАЗ LANOS TF55V003, 2011 року
випуску, державний номер НОМЕР_1 був
вилучений банком в зв»язку з
непогашенням заборгованості за
укладеним кредитним договором. Таким
чином даний автомобіль поділений між
сторонами бути не може. Позивач
вказувала на те, що в цій частині
позовні вимоги вона не підтримує, але
письмової заяви про відмову від
позовних вимог в даній частині суду не
подала. З цих же підстав на думку суду
не можуть бути задоволені і позовні
вимоги позивачки щодо стягнення з
відповідача ? частини кредитних коштів
за укладеним між сторонами кредитним
договором № 112081-У00207 від 19.08.2011 року,
які отримувались сторонами на
придбання вищезазначеного автомобіля.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивачки ?
частини заборгованості по кредитні
картці «ПриватБанку» також на думку
суду задоволенню не підлягають, так як
сторонами не надано доказів того ким
та на які цілі були витрачені дані
кредитні кошти.

Так як в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, відмовлено в повному об»ємі.
відповідно до ст. 88 ЦПК України
понесені нею судові витрати по сплаті
судового в сумі 1228 грн., збору
відшкодуванню за рахунок відповідача
не підлягають та покладаються на
позивача.

Третьою особою ОСОБА_3,. заявлений
позов до ОСОБА_1, та ОСОБА_2, про
витребування належного особисто йому
майна, яке він передавав в тимчасове
користування відповідачам. Суд вважає,
що дані позовні вимоги також не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Так, ОСОБА_3, на ппідтвердження своїх
позовних вимог посилається на те, що
при купівлі зазначеної в його позовній
заяві побутової техніки
застосовувалась його дисконтна
картка.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7, пояснила, що вона працює
в магазині «Віко-Тек» світ
електроніки. Вона візуально знає
ОСОБА_3 та пам»ятає, що він разом з
позивачкою та ще одним чоловіком
приходили до їхнього магазину,
вибирали товари та купували побутову
техніку. При купівлі побутової техніки
використовувалась дисконтна картка,
яка дає право на знижки.
Розраховувався за товари ОСОБА_3,, вона
пам»ятає, що він витягував гроші з
барсетки. Дисконтна картка видається
постійним покупцям і як правило ними
використовується, але якщо володілець
дисконтної картки надає її родичам
вони також можуть нею скористатись та
отримати знижки на товари. Вона
пам»ятає, що двічі учасники розгляду
справи купували в їх магазині
побутову техніку це телевізор, пральну
машинку та інше.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні
пояснила, що вона є сестрою позивачки,
їй відомо, що позивачка та її чоловік
при купівлі побутової техніки в
магазині «Віко-Тек» світ електроніки
користувались батьковою бонусною
карткою, яка дає право на знижки. Про
те, що цю техніку купував батько
ОСОБА_2, вона не чула. ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, перебуваючи в шлюбі працювали,
отримували непогані прибутки, тому
могли за власні кошти купити
побутову техніку. Їй відомо, що вони
купили телевізор, холодильник, газову
плитку, комп»ютер, пральну машинку.
Також вони купували причеп, в зв»язку
з чим у них виникли навіть борги. Точно
в якому році всі ці речі купувались
вона не знає, але ОСОБА_1, та ОСОБА_2,
проживають в шлюбі протягом семи
років і в цей період купували дане
майно.

Таким чином, беззаперечних доказів
того, що вказане в позовній заяві
третьої особи майно купувалось саме
ОСОБА_3,. суду не надано. Так як навіть з
пояснень свідка ОСОБА_7, вбачається, що
під час купівлі побутової техніки в
магазині були і сторони і третя особа,
які разом вибирали зазначену в
позові побутову техніку. Бонусною
карткою на отримання знижок може
скористатись не лише її володілець, а
й члени його сім»ї. Так, свідок ОСОБА_7,.
вказує, що розраховувався за придбану
техніку ОСОБА_3,. готівкою та кошти
витягав із барсетки, але враховуючи
той факт, що при купівлі побутової
техніки були присутні і сторони, також
не можна зробити беззаперечного
висновку, що ОСОБА_3,. оплачував
придбаний товар за свої особисті
кошти. Крім того будь-яких доказів того,
що ОСОБА_3,. передавав спірну побутову
техніку в тимчасове користування
відповідачем, та ставив вимоги щодо її
повернення суду не надно

Виходячи з вищевикладеного суд
вважає за можливе відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,.
про витребування із володіння ОСОБА_2,
та ОСОБА_1 наступного майна:
телевізора LED «Samsung 40D500» вартістю 5973,
холодильника «LG GR -N38990F», вартістю 3455
грн., плазми «LD32 PC51», вартістю 49991 грн.,
меблів для аудіо-, відео- апаратури
вартістю 575 грн., пральної машинки «Samsung
WF- R861» вартістю 1727 грн., плити газової
«Hansa FCGW», вартістю 3299 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
понесені позивачем ОСОБА_3, судові
витрати по сплаті судового збору в
сумі 229.40 грн., відшкодуванню за
рахунок відповідачів не підлягають та
покладаються на позивача ОСОБА_3

На основі ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України,
керуючись ст. 10, 60,88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про виділення в натурі ? частини
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, розподілу в натурі між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 присадибної земельної
ділянки, розташованої за адресою
АДРЕСА_1, виділення в натурі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 спільного майна відповідно до
переліку, вказаному в позовній заяві,
стягнення з ОСОБА_2 різниці вартості у
виділених частках майна, та стягненні
? частини заборгованості по кредиту
банку на ім»я ОСОБА_1 за куплений
автомобіль та по кредитній картці
«Приватбанку» - позивачу ОСОБА_1 -
відмовити.

У задоволенні позовних вимог
третьої особи, що заявляє самостійні
вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про
витребування із володіння ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 майна: телевізора LED «Samsung 40D500»
вартістю 5973, холодильника «LG GR -N38990F»,
вартістю 3455 грн., плазми «LD32 PC51»,
вартістю 49991 грн., меблів для аудіо-,
відео- апаратури вартістю 575 грн.,
пральної машинки «Samsung WF- R861» вартістю
1727 грн., плити газової «Hansa FCGW»,
вартістю 3299 грн., всього на суму 20200
грн.. - відмовити

Судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 1228 грн., покласти на
позивача ОСОБА_1.

Судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 229.40 грн., покласти на
позивача ОСОБА_3

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через
Верхньодніпровський районний суд.
Особи, які брали участь у судовому
засіданні, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Рішення набирає чинності після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо така не
подавалась. У випадку подання
апеляційної скарги, рішення суду
набирає чинності після розгляду
справи судом апеляційної інстанції,
якщо рішення не було скасоване не або
змінене.

Суддя
Петрюк Т.М.