Номер провадження № 22-ц/785/2276/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Гірняк Л.А., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Державного підприємства
«Пересувна механізована колона -71»,
Малого підприємства «Динаміка» про
зобов'язання заборонити експлуатувати
житловий будинок,

за апеляційною скаргою Державного
підприємства «Пересувна механізована
колона-71» на заочне рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 жовтня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вищевказаним позовом до
Державного підприємства (далі ДП)
«ПМК-71», Малого підприємства (далі МП)
«Динаміка». Позивач просив заборонити
відповідачам експлуатувати не зданий в
експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_1.
Позивач посилався на те, що ДП «ПМК-71»
за договором зобов'язався передати
йому у власність пай, а саме квартиру
АДРЕСА_1, що строк закінчення
будівництва і прийняття в експлуатацію
будинку за умовами договору скінчився
у 4 кварталі 2007р. Відповідачі свої
зобов'язання не виконують, у зв'язку з
чим він не може зареєструватися у
будинку, укласти договори на отримання
комунальних послуг, не може як власник
користуватися квартирою.

Представники відповідачів участі у
розгляді справи не приймали.

Заочним рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 жовтня 2013 року позовна заява
ОСОБА_2 задоволена. Заборонено
Державному підприємству «ПМК-71» та
Малому підприємству «Динаміка»
експлуатувати не зданий в експлуатацію
житловий будинок АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ДП «ПМК-71» просить
рішення суду від 14 жовтня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на неповне дослідження
судом усіх обставин справи, та на
порушення судом матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у позові, з наступних підстав.

За ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду 1-ої
інстанції і ухвалення нового рішення є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що зобов'язання мають
виконуватися належним чином, що
зобов'язання стосовно позивача
відповідачами порушене, а тому воно
підлягає захисту у спосіб визначений
позивачем.

Проте з такими висновками суду
погодитись неможливо.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для справи, та
докази на їх підтвердження; 3)які
правовідносини випливають із
встановлених обставин; 4)яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин, 5)чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити
тощо.

Вищенаведеним вимогам процесуального
закону рішення суду 1-ої інстанції не
відповідає.

У відповідності зі ст.ст.11,16 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права, визнання
правочину недійсним, припинення дії,
яка порушує право, відновлення
становища, яке існувало до порушення
тощо.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Із матеріалів справи вбачається, що 18
грудня 2003 року між ДП «ПМК-71» та
позивачем було укладено договір про
пайову участь у будівництві об'єкта
нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1(а.с.60-63) На підставі вказаного
договору між сторонами виникли
зобов'язальні правовідносини та
відповідні їм цивільні права і
обов'язки. Позивач зобов'язався
сплатити ДП «ПМК-71» грошові кошти на
виконання умов договору, а відповідач -
ДП «ПМК-71» зобов'язався передати у
власність позивача пай у вигляді
вказаної квартири. За договором
орієнтовний строк закінчення
будівництва і прийняття об'єкту
будівництва в експлуатацію - четвертий
квартал 2007 року. У розділі 6 договору
сторони обумовили відповідальність
сторін та умови звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання, у тому числі з боку
підприємства. Застосування санкції за
порушення договору шляхом накладення
заборони експлуатувати увесь будинок
умови договору не містять. Наявність
договірних правовідносин між
позивачем та МП «Динаміка» із
матеріалів справи не вбачається.

Сторони визнали, що рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 27 липня 2009 року за позивачем
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.35,56) Разом з тим, будинок в
якому знаходиться квартира позивача в
експлуатацію не здавався. Увесь
будинок АДРЕСА_1 позивачу не належить.
Виходячи із суті зобов'язальних
правовідносин сторін, позивач невірно
визначився зі способом захисту
порушеного права. Вимагати захисту
свого порушеного права шляхом заборони
відповідачам експлуатувати увесь
будинок позивач не вправі ані на
підставі закону, ані на підставі
укладеного договору.

Посилання позивача на те, що відповідач
порушив строк виконання договору, що до
цього часу будинок не добудований і не
зданий в експлуатацію, що він не може
зареєструвати своє право власності на
квартиру, не може отримувати
комунальні послуги тощо вищенаведених
висновків суду не спростовує, оскільки
кожна особа має право вимагати захисту
не будь-яким способом, а тільки в межах
та способом встановлених законом.
Порушення закону щодо заборони
експлуатувати об'єкти не прийняті в
експлуатацію, на що також вказує
позивач, може бути підставою для
притягнення винних посадових осіб до
відповідальності компетентними
органами у встановленому законом
порядку.

Судом неправильно витлумачено і
застосовано норми матеріального права,
надано неправильну юридичну оцінку
встановленим фактам і обставинам
справи, що є порушенням норм
процесуального права, і це призвело до
неправильного вирішення справи.

А тому, апеляційну скаргу слід
задовольнити. Рішення суду першої
інстанції належить скасувати, і по
справі ухвалити нове рішення про
відмову позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.2,309,313-314,316-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Пересувна механізована
колона-71» задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 жовтня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Пересувна
механізована колона -71», Малого
підприємства «Динаміка» про
зобов'язання заборонити експлуатувати
житловий будинок відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк
Л.А. Гірняк