Справа № 466/3688/14
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/4904/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів:
Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за
секретаря Данилик І.І.,

за участі
ОСОБА_2,

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Шевченківського районного
суду м. Львова від 05 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про невизнання боргу та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 05 червня 2014 року
матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ
КБ «ПриватБанк» про невизнання боргу
та відшкодування моральної шкоди
повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2
подала на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що ухвала суду є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд першої інстанції,
повертаючи матеріали позовної заяви у
зв'язку з тим, що позовна заява подана
із недотриманням правил підсудності,
безпідставно не взяв до уваги те, що
договір на кредит оформлявся у м.
Львові на вул. Чорновола, 101 (магазин -
ДОМОТЕХНІКА).

Апелянт просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та повернути
справу для її розгляду до суду першої
інстанції.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2
доводи апеляційної скарги підтримала
та пояснила, що оформляла споживчий
кредит для придбання в магазині
«Домотехніка» товару для своїх
споживчих потреб.

Представник відповідача доводи
апеляційної скарги в судовому
засіданні заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів доходить висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а ухвалу суду скасувати
з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено,
що завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України та
цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України, усі
справи, що підлягають вирішенню в
порядку цивільного судочинства,
розглядаються районними, районними у
містах, міськими та міськрайонними
судами.

Правила щодо підсудності цивільних
справ, які підлягають вирішенню в
порядку цивільного судочинства, тобто
розмежування компетенції по розгляду і
вирішенню підвідомчих суду цивільних
справ всередині системи судів
цивільної юрисдикції, визначені в
Главі 1 Розділу III ЦПК України.

Статтею 109 ЦПК України, якою
визначається так звана загальна
територіальна підсудність цивільних
справ, та на яку послався суд першої
інстанції в обґрунтування свого
процесуального рішення про повернення
позивачці ОСОБА_2 поданої нею позовної
заяви для подачі до належного суду за
місцем знаходження відповідача, дійсно
передбачено, що позови до юридичних
осіб пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Разом із тим, статтею 110 ЦПК України
встановлена альтернативна підсудність
цивільних справ, яка визначається
вказівкою законодавця про можливість
розгляду і вирішення окремих цивільних
справ конкретним судом за вибором
позивача.

Встановлення альтернативної
підсудності, яка на відміну від
загальної, є додатковою процесуальною
гарантією забезпечення інтересів
окремих категорій позивачів, пов'язане
з необхідністю створення позивачеві
більш сприятливих умов для звернення
за судовим захистом.

Так, частиною 5 статті 110 ЦПК України
передбачено, що позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання
договору.

Як встановлено з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернулася з позовом до
Шевченківського районного суду м.
Львова за своїм місцем проживання,
оскільки 28 лютого 2008 року між нею та
ПАТ КБ «Приватбанк» був оформлений
договір №LVXRFU11370028 на кредит у сумі 5000
тис грн., який нею був достроково
погашений 21 травня 2008 року, а тому
позивачка просила скасувати нікчемну
заборгованість за зазначеним вище
договором та відшкодувати їй моральну
шкоду.

Зазначений вище кредит у сумі 5000 грн.
оформлявся між позивачкою та ПАТ КБ
«Приватбанк» у м. Львові на вул.
Чорновола, 101 магазин - ДОМОТЕХНІКА з
метою придбання товарів певного виду,
на підтвердження чого ОСОБА_2 подала
копію квитанції за проплату покупки, в
якій зазначені дата та місце покупки
(а.с. 3).

У відповідності до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 12
квітня 1996 року (пункт 2), оскільки Закон
України «Про захист прав споживачів»
не визначає певних меж своєї дії, судам
слід мати на увазі, що до відносини,
які ним регулюються, належать,
зокрема ті, що виникають із договорів
купівлі-продажу, майнового найму (в
тому числі найму (оренди) жилого
приміщення - в частині відносин між
наймачем (орендарем) і наймодавцем
(орендодавцем), який одночасно є
виконавцем комунальних послуг і послуг
по ремонту житлового фонду та
інженерного обладнання), побутового
прокату, безоплатного користування
майном, підряду (в тому числі
побутового замовлення чи
абонементного обслуговування),
доручення, перевезення громадян та їх
вантажу, комісії, схову, страхування,
із договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення
рахунків, проведення розрахункових
операцій, приймання і зберігання
цінних паперів, надання
консультаційних послуг). Відносини
щодо захисту прав споживачів можуть
виникати також з актів законодавства
або з інших угод, які не суперечать
Закону.

Таким чином, висновок суду про
непідсудність Шевченківському
районному суду м. Львова справи за
позовом ОСОБА_2, що зареєстрована та
проживає на території Шевченківського
району м.Львова до ПАТ КБ «ПриватБанк»
про невизнання боргу та відшкодування
моральної шкоди, є помилковим.

З огляду на наведене, колегія суддів
доходить висновку, що оскаржену ухвалу
належить скасувати та передати питання
про відкриття провадження у справі на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.307, ч.3 ст.312, ст.314, ст.315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 05 червня 2014 року скасувати
та передати питання про відкриття
провадження у справі на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку не оскаржується.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:

Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.