Номер провадження 22-ц/775/4887/2014
Номер провадження: 22ц/775/4887/2014
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосядлої
В.М.,

при секретарі Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецькавід 24квітня 2014 року по справі
за позовом комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2014 року рішенням
Будьоннівського районного суду м.
Донецька у задоволенні позовних
вимогкомунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних
вимогмотивуючи тим, що судом першої
інстанції порушенні норми
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначає, що на особовий
рахунок абонентів ККП
«Донецькміськтепломережа» Ощадбанк
перераховує грошові кошти без
зазначення «призначення платежу»,
таким чином підприємство не має
можливості знайомитися з первісними
документами, а тому підприємство
зараховує отримані від споживача кошти
на погашення заборгованості
попередніх розрахункових періодів,
щодо яких спливла позовна давність, не
порушує вимог законодавства, в тому
числі вимог законодавства про позовну
давність. Крім цього, за період
позовних вимог,відповідачами
провадилися оплати за послуги
теплопостачання, що свідчить про
визнання боргу у повному обсязі.
Вказані дії свідчать про те, що
відповідачі знали про наявність
заборгованості і намагалися її
погасити. Отже, боржниками були
здійснені дії, що підтверджують
визнання боргу у повному обсязі.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
про що свідчить телефонограма в
матеріалах справи, яка зареєстрована в
журналі телефонограм №2 за №1915 (а.86).

13 червня 2014 року та 17 червня 2014 року до
апеляційного суду надійшли заяви від
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
позивача ККП
«Донецькміськтепломережа» про розгляд
справи за їх відсутністю (а.с.87, 90).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши
суддю-доповідача,дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
16 грудня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання, мотивуючи свої вимоги
наступним.

Відповідачі є наймачами квартири
АДРЕСА_1,але, отримуючи послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання сплачують за них не в
повному обсязі, у зв'язку з чим виникала
заборгованість.

Заборгованість за період з 01 серпня 2009
року по 01 листопада 2013 року становить
1756,64 гривень, з них:

- 1693,70 гривень - сума боргу за послуги
теплопостачання з 01 серпня 2009 року по 01
листопада 2013 року;

- 60,96 гривень -3% річних за період з 01
серпня 2009 року по 01 листопада 2013 року;

- 1,98 гривень - індекс інфляції 01 серпня
2009 року по 01 листопада 2013 року. Дані
обставини стали підставою для
звернення до суду, а тому позивач
просив стягнути заборгованість за
послуги теплопостачання та гарячого
водопостачання та судові витрати
(а.с.1-2).

Згідно витягу з особового рахунку №1049
від 22 березня 2013 року КП «УК
Будьоннівського району», вбачається,
що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 є
наймачами квартири АДРЕСА_1 з 31 серпня
2005 року (а.с.8).

08 жовтня 2012 року ухвалою
Будьоннівського районного суду м.
Донецька судовий наказ за заявою
комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» про
стягнення з відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання у розмірі 1 746,72 гривень -
скасовано (а.с.9).

Згідно з розрахунку заборгованості та
акту звірки заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання наданого позивачем у
суді першої інстанції зазначено, що за
період з 1 серпня 2009 року по 01 листопада
2013 року нараховане 3744,56 гривень,
сплачено 3706,93 гривень.

Але, в зазначеному розрахунку
заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання позивачем вказано, що
станом на 01 серпня 2009 року сальдо
заборгованості за відповідачами
складає 1656,07 гривень.

Проте у розрахунку зазначено, що
загальна заборгованість відповідачів
за отримані послугиза період з 1 серпня
2009 року по 01 листопада 2013 року складає
1693,70 гривень(а.с.59 «а-б», 64).

Сплата щомісячних сум за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання відповідачами ОСОБА_1,
ОСОБА_2 за вказаний період
підтверджується квитанціями із
зазначенням місяця та року на загальну
суму 3706,93 гривень (а.с.41-54).

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог
обґрунтовано виходив з вимог ст.67,68,162
ЖК України, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
«Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» та зазначив, що
відповідачі виконували встановлені
законодавством зобов'язання із
своєчасної сплати коштів за
користування послуг з теплопостачання
за період з 01 серпня 2009 року по 01
листопада 2013 року, що підтверджується
квитанціями та розрахунками наданими
позивачем. Крім цього,заборгованість у
розмірі 1656,07 гривень утворилась поза
межами періоду з 01 серпня 2009 року по 01
листопада 2013 року та позивачем не
доведено, за який саме період
утворилась спірна сума.

Апеляційний суд вважає висновки суду
першої інстанції законними та
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Статтями 20,21 Закону України «Про
житлово - комунальні - послуги»
визначені обов'язки споживача та
виконавця житлово - комунальних послуг.
Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору на надання житлово -
комунальних послуг, підготовленого
виконавцем на основі типового
договору, а також оплата житлово -
комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно з
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово - комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 (надалі
Правила), централізоване опалення - це
послуга, спрямована на задоволення
потреб споживача у забезпеченні
нормативної температури повітря у
приміщеннях квартири.

Пункт 30 Правил зобов'язує споживача
оплачувати послуги в установлені
договором строки.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
має сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особам, які беруть участь у
справі, в реалізації їхніх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційної гарантією (ст. 129
Конституції України).

Суд першої інстанції вірно дійшов
висновку про відсутність
заборгованості за надані послуги за
період з 01 серпня 2009 року по 01 листопада
2013 року, а саме.

З наявних в матеріалах справи
розрахунків сум заборгованості та акту
звірки вбачається, що у спірний період
відповідачами проводилася оплата
платежів у сумі 3706,93 гривень.

01 листопада 2013 року відповідно до
квитанції, відповідачами за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання за жовтень 2013 року було
сплачено 48,82 гривень (а.с.66).

Але, з розрахунку заборгованості та
акту звірки вбачається, що зазначена
сума позивачем не була врахована.

Отже, за період з 01 серпня 2009 року по 01
листопада 2013 року було нараховане за
надані послуги 3744,56 гривень, проте за
цей же період сплачено 3755,75 гривень
(3706,93грн. +48,82 грн.= 3755,75грн.), а тому сума
переплати за спірний період становить
11,19 гривень.

А тому, із наданого позивачем
розрахунку заборгованості та акту
звірки вбачається, що станом на 01
серпня 2009 року розмір заборгованості
складав 1 656,07 гривень.

Крім цього, зазначена сума
заборгованості не розшифрована, а тому
не може бути прийнятий апеляційним
судом, оскільки неможливо перевірити
правильність нарахувань та встановити
за який період нарахована зазначена
заборгованість.

Виходячи з встановлених обставин,
наданих сторонами доказів та вимог
закону вбачається, що суд першої
інстанції відмовляючи у задоволенні
позовних вимог обґрунтовано дійшов до
висновку,що заборгованість за період 01
серпня 2009 року по 01 листопада 2013 року у
відповідачів відсутня. Крім цього,
заборгованість станом на 01 серпня 2009
року у розмірі 1656,07 гривень утворилась
поза межами спірного періоду,позивачем
не доведено, за який саме період
утворилась спірна сума заборгованості,
що унеможливлюєперевірити
правильність її нарахувань.

Рішення постановлено у відповідності
до норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування рішення суду не
встановлено.

Що стосується доводу апеляційної
скарги про те, що у позивача було право
зараховувати сплачену відповідачем
вартість комунальних послуг у рахунок
погашення заборгованості за минулий
період є неспроможним з наступних
підстав.

В матеріалах справи знаходиться ухвала
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 08 жовтня 2012 року про
скасування судового наказу від 03
вересня 2012 року, в якій вказана тільки
сума заборгованості 1746,72 гривень, без
зазначення періоду, за якій вона
нарахована.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх позовних вимог.

Виходячи із наданих позивачем доказів,
суд першої інстанції правильно прийшов
до висновку про те, що позивач
зазначаючи суму заборгованості за
період з 01 серпня 2009 року по 01 листопада
2013 року, врахував іншу заборгованість
яка була станом на 01 серпня 2009 року при
цьому не довів, за який саме період
утворилась спірна сума

Довід апеляційної скарги про те, що
відповідачі здійснювали оплату послуг,
а позивач мав право зараховувати ці
суми в рахунок погашення боргу, а не як
поточний платіж, є неспроможним з
наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов*язку.

При цьому перерив строку позовної
давності можливий лише у разі визнання
боргу у межах строку позовної давності.
Оплата комунальних послуг після
спливу строку позовної давності не
перериває його, а тому перебіг строку
позовної давності не може починатися
заново. А за таких обставин у позивача
не було права зараховувати сплачені
споживачем суми на погашення
заборгованості за межами строку
позовної давності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
постановляє ухвалу про відхилення
апеляційної скарги, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа» відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 24квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: