Справа № 367/562/14-ц Головуючий у І
інстанції Оладько С.І.Провадження №
22-ц/780/3678/14 Доповідач у 2
інстанції СушкоКатегорія 42
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Касьяненко Л.І., Волохова Л.А.

при секретарі:
Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпіньського міського суду Київської
області від 30 квітня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні власністю та
виселення без надання іншого житла,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом який в
подальшому уточнив, обґрунтовуючи його
тим, що він є власником буд. АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування та
власником земельної ділянки площею 0,
1262 га за цією ж адресою відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 22.11.2006 року.
Відповідачі по справі зареєстровані в
його будинку. Відповідачка ОСОБА_2 не
визнає його прав єдиного власника
будинку та земельної ділянки,
поставила замок на вхідних дверях
частини будинку, що ведуть до приміщень
2-1, 2-2, 2-3, 2-4, мансардного приміщення № 2-5
чим перешкоджає йому в користуванні
його майном. Він неодноразово
звертався до органів міліції,
прокуратури, опікунської ради щодо
неправомірної поведінки відповідачки
ОСОБА_2, але ці заходи виявилися
безрезультатними. 6 лютого 2014 року
комісія Коцюбинської селищної ради
провела обстеження буд.АДРЕСА_1 і
склала про це акт. Було виявлено, що
відповідачі виселилися із вказаного
житла і залишили його житло у стані,
який непридатний для проживання. Йому
відомо, що відповідачі все таки
мешкають у будинку, так як температура
повітря стала плюсовою і можна мешкати
у будинку без опалення. У зв'язку з цим
просив зобов'язати відповідачку ОСОБА_1
не чинити йому перешкод у користуванні
його власністю - буд. АДРЕСА_1 та
виселити відповідачів із вказаного
будинку без надання їм іншого житла.

Рішенням Ірпіньського міського суду
Київської області від 30 квітня 2014
року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким позов задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що він
як власник майна має право на виселення
колишніх членів сім'ї відповідно до ст.
157 ЖК України за наявності обставин
передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що з січня 2014 року відповідачі в
спірному будинку не проживають,
позивач має вільний доступ до спірного
будинку, позовні вимоги є не
обґрунтованими та не підлягають
задоволенню. Позивачем дані обставини
не заперечувались.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживаннята членів своєї
сім'ї.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном .

Згідно ст. 116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи
запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого
жилого приміщення.

Встановлено, що позивач по справі є
власником будинку АДРЕСА_1 згідно
договору дарування житлового будинку
із надвірними будівлями, посвідченого
21.07.2005 року в Ірпінській державній
нотаріальній конторі та власником
земельної ділянки площею 0,1262 га за цією
ж адресою відповідно до Державного
акту на право власності на земельну
ділянку від 22.11.2006 року.

Відповідачі по справі - його колишня
дружина ОСОБА_2, спільна дитина ОСОБА_3,
22.12.2005року народження та неповнолітня
донька ОСОБА_2- ОСОБА_4, 2000року
народження зареєстровані у будинку
АДРЕСА_1 згідно довідки виконкому
Коцюбинської селищної ради.

Згідно рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 06.04.2012 року
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
розірваний.

Встановлено, що відповідачі із січня
2014року не проживають у буд.АДРЕСА_1, що
підтверджується актом депутата від
13.02.2014 та 15.01.2014р.р.. Дана обставина не
заперечується позивачем по справі.

Також встановлено, що позивач на
вхідних дверях будинку змінив замки та
має вільний доступ до будинку. У
будинку позивач не проживає у зв'язку
із неналежним технічним станом
будинку. Наведені обставини справи
підтвердив позивач у судовому
засіданні. Будь-яких доказів тих
обставин, що відповідачами по справі
позивачу чиняться перешкоди у
користуванні будинком АДРЕСА_1, суду
надано не було.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні власністю та виселення
без надання іншого житла, оскільки
відповідачі в спірному будинку не
проживають, а позивачем не доведено, що
відповідач ОСОБА_2 .не проживаючи в
спірному будинку, чинить перешкоди
позивачу у користуванні ним.

Також судом вірно не прийнято до уваги
доводи позивача про те, що з вини
відповідачки ОСОБА_2 спірний будинок
приведений у непридатний для
проживання стан.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції
викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і не може бути скасовано з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. ст.. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ірпіньського міського суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду по розгляду
цивільних та кримінальних справ шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: