АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9746/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Лужецька О.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів -
Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 рокупозивач звернувся в суд
із зазначеним позовом, в якому, з
урахуванням уточнених вимог, просив
стягнути з відповідача на його користь
різницю між фактичним розміром шкоди
та страховим відшкодуванням у розмірі
47 121,72 грн. та вирішити питання судових
витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24.01.2013
року сталася ДТП, в результаті якої
відповідача було визнано винним, а тому
відшкодування різниці між фактичним
розміром шкоди та страховим
відшкодуванням має бути стягнуто з
ОСОБА_1

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 червня 2014 року - позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
відшкодування завданої шкоди в розмірі
47 121,72 грн. Вирішено питання судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати його та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що звіт про оцінку майна
не відповідає вимогам закону.

Крім того, судом першої інстанції не
було прийнято до уваги
невідповідність дат заяви на
проведення автотоварознавчого
дослідження (10.07.2013).

Зазначив, що Звіт оцінки транспортного
засобу №8417 від 10.07.2013 складений
оцінювачем ОСОБА_3, який на момент
складання Звіту був позбавлений права
займатися оціночною діяльністю.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідач є винним у вчинені
ДТП, а тому різниця між фактичним
розміром шкоди та страховим
відшкодуванням має бути стягнута саме
з нього.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Частиною 2 статтею 1187 ЦК України
передбачено, що шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі вoлодіє транспортним засобом.

Судом встановлено, що 24.01.2013 року
сталася ДТП, винуватцем якої згідно з
постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 25.02.2013 року - є
відповідач, цивільно-правова
відповідальність якого, застрахована
ПАТ «Лафорт» полісом № AB/6304050.

Відповідно до звіту № 8417 від 10.07.2013
року, складеного спеціалістами СПД ФОП
ОСОБА_4, вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1
складає 41 676 грн. 28 коп. вартість
матеріального збитку, завданого
власнику пошкодженого автомобіля
складає 98 288,20 грн. (a.c.l7).

За результатами проведеної експертної
оцінки позивачем було здійснено ремонт
автомобіля на загальну суму 88768 грн., що
підтверджується квитанцією CTO
«Мультитрак» СПД ФОП ОСОБА_5 до
прибуткового ордера № 004 від 22.01.2014
року, відміткою в книзі обліку доходів
та актом виконаних робіт № 1452/22/01/14 (a.c.
51).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди,
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином , вірним є висновок суду
про стягнення з відповідача різниці
між розміром матеріальних збитків та
сумою страхового відшкодування, яка
складає 47 121,72 грн.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Не заслуговують на увагу твердження
апелянта, що звіт є неналежним доказом
у справі, оскільки позивач на
підтвердження розміру шкоди надав
висновок спеціаліста, а відповідач,
заперечуючи проти цього розміру, і
після виконання судом першої інстанції
вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не надав
жодних доказів на підтвердження своїх
заперечень.

Крім того, обов'язок доведення розміру
шкоди лежить на позивачеві, a
експертиза може бути призначена судом
лише за заявою осіб, які беруть участь у
справі на виконання судом вимог ч.4 ст.10
ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 червня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді