АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2303/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 50 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Демченко В. А. УХВАЛА
20 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоДемченка В.
А.суддівПодороги В. М. , Бородійчука В. Г.
при секретаріВолвенко А. В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 09 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа - ВДВС Чорнобаївського РУЮ
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів на
в с т а н о в и л а :
Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_7, третя особа - ВДВС
Чорнобаївського РУЮ про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів на дитину.
В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначала, що згідно виконавчого листа
№709/2057 від 08.08.2013 р. Чорнобаївського
районного суду відповідач ОСОБА_7
зобов'язаний виплачувати аліменти на
її користь на утримання дочки в розмірі
1/4 частини його заробітку. Відповідач
аліменти не сплачує, внаслідок чого
утворилася заборгованість 3902 грн. 76
коп. станом на 01.03.2014 р.
Позивач просила стягнути неустойку за
прострочення сплати аліментів за
період з серпня 2013 р. по 31.03.2014 р. в сумі
6039 грн. та судові витрати.
Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 09 липня 2014
року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа - ВДВС Чорнобаївського РУЮ про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів на
дитину задоволено частково та стягнуто
з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1
на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жительки АДРЕСА_2 неустойку за
прострочення сплати аліментів за
період з 1 серпня 2013 року по 31 березня 2014
року в сумі 1122 грн. 53 коп. та судовий
збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього
стягнути 1366 (одну тисячу триста
шістдесят шість) грн. 13 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу на дане рішення, в
якій просить рішення суду скасувати,
ухваливши нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі, оскільки вважає його
ухваленим із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача по справі, апелянт, будучи
належним чином повідомленою про час і
місце судового розгляду в засідання не
з'явилась, не повідомивши про причини
неявки, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до відхилення, а рішення суду
першої інстанції до залишення без змін
з наступних підстав.

Розглядаючи спірні правовідносини між
сторонами та частково задовольняючи
позовні вимоги позивачки про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів, суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку, що
заборгованість зі сплати аліментів
допущена з вини відповідача і він
зобов'язаний сплатити неустойку (пеню).

Так, судом встановлено, що згідно
виконавчого листа №709/2057 від 08.08.2013 р.
Чорнобаївського районного суду
відповідач ОСОБА_7 зобов'язаний
виплачувати аліменти на користь
позивача ОСОБА_6 до досягнення дитиною
трьохрічного віку-ІНФОРМАЦІЯ_3, в сумі
200 грн. щомісячно, а також на утримання
дочки ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини його
заробітку доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісяця.

З уточненої довідки-розрахунку №3533 від
01.07.2014 р. вбачається, що відповідач
ОСОБА_7 частково сплачував аліменти на
утримання дочки ОСОБА_8 з серпня 2013 р.
по березень 2014 р. по 50 грн. щомісяця.
Станом на 01.07.2014 р. відповідач ОСОБА_7
має заборгованість по сплаті аліментів
5500 грн. 76 коп. ( а. с. 39).

Ст. 180 СК України передбачає, що батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Такий
обов'язок є рівною мірою обов'язком як
матері, так і батька.

Згідно ч.1 ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вірно врахував, що пеня нараховується
на всю суму несплачених аліментів
(заборгованості) за кожен день
прострочення її сплати, а її
нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не проводилось
стягнення, що призвело до правильного
застосування норм матеріального права.

У п.22 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006
р. "Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
вказано, що передбачена ст.196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Згідно положень СК України аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісячно, тому за змістом
ст. 196 СК України пеня нараховується не
на всю суму заборгованості, а її
нарахування обмежується лише сумою
несплачених аліментів за той місяць, в
якому не проводилось стягнення
аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст.
61 Конституції України ніхто не може
бути притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, а за
положеннями ч.2 ст.550 ЦК України
відсотки на неустойку (як повторна
пеня) не нараховується. У зв'язку з цим
сума заборгованості зі сплати
аліментів за попередні місяці не
додається за наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певну суму заборгованості.

Як вбачається уточненої
довідки-розрахунку №3533 від 01.07.2014 р., то
відповідач ОСОБА_7 частково сплачував
аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 з
серпня 2013 р. по березень 2014 р. по 50 грн.
щомісяця. Станом на 01.07.2014 р. відповідач
має заборгованість по сплаті аліментів
5500 грн. 76 коп.

А тому, неустойка за прострочення
сплати аліментів, з урахуванням
часткових виплат, становить: за серпень
2013 р. - 138 грн. 42 коп. (446,50 грн. х 31 х 1%); за
вересень 2013 р. - 133 грн. 95 коп. (446,50 грн. х
30 х 1%); за жовтень 2013 р. - 138 грн. 42 коп. (446,50
грн. х 31 х 1%); за листопад 2013 р. - 133 грн. 95
коп. (446,50 грн. х 30 х 1%); за грудень 2013 р. -
148 грн. 03 коп. (477,50 грн. х 31 х 1%); за січень
2014 р. - 148 грн. 03 коп. (477,50 грн. х 31 х 1%); за
лютий 2014 р. - 133 грн. 70 коп. (477,50 грн. х 28 х
1%); за березень 2014 р. - 148 грн. 03 коп. (477,50
грн. х 31 х 1%). Загальна сума пені за
вказаний період становить 1122 грн. 53
коп., яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Оскільки відповідач ОСОБА_7 сплачував
аліменти не у повному обсязі, тому суд
першої інстанції обгрунтовано
визначив, що за необхідне стягнути з
нього пеню за прострочення сплати
аліментів і що позов підлягає до
часткового задоволення.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі
посилається на неправильний
розрахунок пені судом першої інстанції
і вважає правильним її розрахунок.

Проте, дані висновки суду першої
інстанції щодо розрахунку пені за
кожен місяць прострочки повністю
узгоджуються з правовим висновком
Верховного Суду України при розгляді
справи 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13,
предметом якої був спір про стягнення
заборгованості за аліментами та пені
від суми несплачених аліментів,
відповідно до якого визначено, що
оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, то при
розгляді спорів про стягнення на
підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від
суми несплачених аліментів суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції вірно
застосовано норми матеріального права
та ухвалено рішення з додержанням
положень законодавства, а доводи
апелянта у апеляційній скарзі на те, що
рішення суду незаконне нічим не
підтверджено та не наведено підстави,
передбачені ст. 309 ЦПК України, які б
давали підстави скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 09 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа - ВДВС
Чорнобаївського РУЮ про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів на дитину - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :