Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Широкової Л.В., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового
засідання Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень
будівельних, санітарних норм і правил
при будівництві надвірної вбиральні,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 25 березня 2014 року, -

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому просив
зобов’язати ОСОБА_2 усунути порушення
будівельних, містобудівних, санітарних
норм і правил, допущених при
будівництві надвірної вбиральні на
земельній ділянці, розташованій біля
будинку №7 по вул. Б. Тена в м. Житомирі
шляхом перенесення надвірної
вбиральні на іншу частину земельної
ділянки з додержанням відповідних норм
і правил. В обґрунтування позову
зазначив, що відповідач, який мешкає по
сусідству, самовільно побудував
вбиральню у безпосередній близькості
до вікон його житлового будинку без
додержання санітарних та будівельних
норм, що перешкоджає йому здійснювати
права власника житлового будинку та
порушує його право на належне
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Він не має
можливості відкрити вікна у кімнаті
для провітрювання жилого приміщення,
оскільки в квартиру летять мухи, які
скупчуються біля вбиральні, разом з
ними до будинку попадає неприємний
запах тощо. Неодноразові звернення до
відповідача про перенесення туалету в
інше місце з додержанням санітарних і
будівельних норм останнім ігноруються.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 25 березня 2014 року
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з’ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
права, просить скасувати зазначене
рішення та ухвалити нове по суті
заявлених вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано суду доказів на
підтвердження самовільного
будівництва відповідачем надвірної
вбиральні, порушення останнім його
прав, санітарних, містобудівних норм та
правил благоустрою.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду, враховуючи наступне.

Встановлено, що з 29.03.2013 року ОСОБА_1 є
співвласником житлового будинку №9 по
вулиці Бориса Тена в місті Житомирі
(а.с.3).

ОСОБА_2 з 1988 року є співвласником 51/400
сусіднього будинку № 7 по вулиці Бориса
Тена в місті Житомирі. У травні 2013 року
він встановив надвірну вбиральню на
відстані близько 5 метрів від вікон
будинку позивача.

Зазначені обставини визнавалися
відповідачем, як в суді першої
інстанції, так і в суді апеляційної
інстанції, а тому додаткового
доказування, у відповідності до ч.1 ст. 61
ЦПК України, не потребували. Ці
обставини підтверджені також листом
Управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища №695/13 від 12.05.2014 року, з якого
вбачається, що вбиральня розташована
на відстані близько 5 метрів до стіни
та вікон належної позивачу частини
будинку та на відстані близько 15 метрів
від належної відповідачу частини
будинку.

В суді апеляційної інстанції
відповідач не заперечував технічної
можливості встановити туалет у своїй
частині будинку, оскільки у нього є
вигрібна яма.

Відповідно до пункту 2.22 Державних
санітарних норм та правил утримання
території населених місць, які
затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України №145 від 17.03.2011
р., вигреби повинні бути віддалені
від меж земельних ділянок навчальних
та лікувально-профілактичних
закладів, стін житлових та
громадських будівель і споруд,
майданчиків для ігор дітей та
відпочинку населення на відстань не
менше 20 м. Місце розміщення вигребу на
присадибній ділянці та відстань від
нього до власного житлового будинку
визначає власник цього будинку з
додержанням правил добросусідства.
Спірні питання щодо місць розміщення
вигребів на території присадибної
ділянки розглядаються у порядку
вирішення земельних спорів згідно з
законодавством.

За положеннями п. 3.25 а* (таблиця 3.2а*) ДБН
360-92** «Містобудування. Планування та
забудова міських і сільських поселень»
дворова вбиральня повинна знаходитись
на відстані не менше 15 метрів від
житлових будинків.

У відповідності до ч.2 та 5 ст. 319 ЦК
України власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. При здійсненні
своїх прав та виконанні обов’язків
власник зобов’язаний додержуватися
моральних засад суспільства. Власник
не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, погіршувати
екологічну ситуацію та природні якості
землі.

За змістом ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Враховуючи, що дворова вбиральня
встановлена ОСОБА_2 з порушенням
вищевказаних санітарних і будівельних
норм, без погодження з відповідачем, на
земельній ділянці, правовстановлюючих
документів на користування чи
володіння якою відповідач не має,
колегія суддів погоджується з доводами
апелянта щодо наявності підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Оскільки доказів можливості
перенесення дворової вбиральні у інше
конкретне місце з додержанням
вищевказаних норм позивач суду не
надав, та за наявності технічної
можливості розташування туалету у
будинку, що не заперечував відповідач,
колегія суддів приходить до висновку
про ухвалення нового рішення про
часткове задоволення позову та
зобов’язання відповідача тільки
знести надвірну вбиральню.

Акт перевірки інспекції Державного
архітектурно-будвельного контролю у
Житомирській області від 06.05.2014 року,
наданий ОСОБА_2 у суді апеляційної
інстанції, не свідчить про додержання
ним містобудівних та санітарних норм
при розташуванні надвірної вбиральні,
констатує факт тимчасовості споруди по
класифікації конструкцій без
влаштування фундаментів, а тому не може
бути належним доказом відсутності в
його діях відповідних порушень.
Зазначений у цьому акті факт
тимчасовості будівлі надвірної
вбиральні впливає лише на неможливість
віднесення її до самочинного
будівництва, проте не впливає на наявні
порушення з боку відповідача щодо
місця її розташування по відношенню до
будинку позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 25 березня 2014 року
скасувати, ухваливши новее рішення про
часткове задоволення позову.

Зобов’язати ОСОБА_2 знести належну
йому надвірну вбиральню, розташовану
біля будинку №7 по вул. Б. Тена в м.
Житомирі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 236,5 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді: