Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1206/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

Мурашка С.І.

при секретарі - Сегал О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 03 березня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

10 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» (далі - УДППЗ
«Укрпошта») про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. В обґрунтування
позову зазначала, що з 21.09.2010 року по
17.10.2013 року вона працювала начальником
відділення поштового зв'язку
Торговиця, цех обслуговування
споживачів.

16.10.2013 року у відділенні зв'язку
посадовими особами УДППЗ «Укрпошта»
було проведено інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей та
складено акт про невідповідність даних
обліку товарів на суму 745,67 грн.

З 17.10.2013 року її було відсторонено від
роботи, а 09.12.2013 року звільнено з роботи
у зв'язку з втратою довіри (п.2 ст. 41 КЗпП
України), про що вона дізналась 12.12.2013
року, після отримання поштою наказу
дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 09. 12. 2013 №
5710/к.

Вважаючи, що вона звільнена з роботи
незаконно, з порушенням норм трудового
законодавства, позивачка просила
поновити її на посаді начальника
відділення зв'язку ВПЗ Торговиця цех
обслуговування споживачів № 9
Новоархангельського району,
Кіровоградської області, стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, починаючи з 17.10.2013 року по день
ухвалення рішення із розрахунку 2038
грн. на місяць.

Рішенням Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 03 березня 2014 року у
задоволенні позову відмолено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3, яка підтримувала доводи
апеляційної скарги, заперечення на
скаргу представників УДППЗ «Укрпошта»
Семенової Л.М., Катеринич С.М.,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду та доводи
апеляційної скарги у встановлених
статтю 303 ЦПК України межах, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України
крім підстав, передбачених статтею 40
цього Кодексу, трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу. Розірвання договору у випадках,
передбачених пунктами 2 і 3 частини
першої цієї статті провадиться з
додержанням вимог статті 43 цього
Кодексу.

Розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 2 і 3
статті 41 КЗпП України, може бути
проведено лише за попередньою згодою
виборного органу (профспілкового
представника), первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник. У
випадках, передбачених законодавством
про працю, виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником. Власник або уповноважений
ним орган має право розірвати трудовий
договір не пізніш як через місяць з дня
одержання згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника)(ч.ч.1,2,8
ст. 43 КЗпП України).

У ч.2 п.28 постанови № 9 від 06.11.1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» Пленум Верховного Суду
України роз'яснив, що звільнення з
підстав втрати довір'я (п.2 ст.41 КЗпП) суд
може визнати обґрунтованим, якщо
працівник, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні
цінності (зайнятий їх прийманням,
зберіганням, транспортуванням,
розподілом і т.п.) вчинив умисно або
необережно такі дії, які дають власнику
або уповноваженому ним органу підстави
для втрати до нього довір'я (зокрема,
порушення правил проведення
операцій з матеріальними цінностями).
При встановленні у передбаченому
законом порядку факту вчинення
працівниками розкрадання,
хабарництва і інших корисливих
правопорушень ці працівники можуть
бути звільнені з підстав втрати довір'я
до них і у тому випадку, коли зазначені
дії не пов'язані з їх роботою.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 22.09.2010 року
(наказ дирекції УДППЗ «Укрпошта» №
4908/к) ОСОБА_3 прийнято начальником
відділення поштового зв'язку Торговиця
ЦОС № 9 Новоархангельського району
Кіровоградської області з оплатою
пропорційно відпрацьованому часу,
безстроково та з нею було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність,
оскільки її робота пов'язана з
безпосереднім обслуговуванням
грошових і матеріальних цінностей
(а.с.43,79).

17.10.2013 року під час перевірки роботи ВПЗ
Торговиця представниками УДППЗ
«Укрпошта» у позивачки було виявлено
нестачу матеріальних цінностей на
суму 745,67 грн. (а.с.44).

У зв'язку з виявленою нестачею та
необхідністю проведення службового
розслідування, наказом УДППЗ
«Укрпошта» № 4979/к від 17.10.2013 року
позивачку на час його проведення
відсторонено від роботи з 17.10.2013 року
без збереження заробітної плати
(а.с.3,37).

23.10.2013 року постійно діючою комісією по
боротьбі зі злочинністю
Кіровоградської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» складено акт службового
розслідування та встановлено
привласнення позивачкою грошових
коштів на загальну суму 14 451,64 грн.
Зокрема, у акті зазначено, що ревізією
каси ВПЗ Торговиця від 18.10.2013 року
встановлено нестачу готівки на суму 3
216,26 грн., товарів на суму 1 465,75 грн.,
лотерей на суму 130 грн., не
оприбутковано грошові кошти по
передплаті на суму 1 170,28 грн. Комісією
також встановлено не оприбуткування
сум за прийняту від листонош
передплату на 2014 рік на суму 1 989,19 грн.,
замовлення на передплату 2014 року не
складалося. Виявлено 45 посилок з
післяплатою, що надійшли до поштового
відділення в період червень -17 жовтня
2013 року, але перекази післяплати за
дані посилки не відправлялися і за
зворотною адресою ці посилки не
поверталися. Загальна сума не
оприбуткованих коштів за перекази
після сплати складає 6 301,13 грн. та збір
за пересилання переказів - 300,85
грн.(а.с.29,30-36).

За таких обставин суд дійшов
правильного висновку, що у відповідача
були підстави для втрати довір'я до
позивачки і порушення питання про її
звільнення з роботи по п.2 ст.41 КЗпП
України.

06.11.2013 року відповідач звернувся до
голови обласної профспілки
працівників зв'язку Кіровоградської
дирекції УДППЗ «Укрпошта» з письмовим
подання про розірвання трудового
договору з позивачкою по п.2 ст.41 КЗпП
України (а.с.38).

Розглянувши 21.11.2013 року подання
адміністрації, заслухавши пояснення
ОСОБА_3, Кіровоградська обласна
організація профспілки працівників
зв'язку Кіровоградської дирекції
УДППЗ «Укрпошта» запропонувала
відповідачу провести додаткову
перевірку фінансових документів ВПЗ, а
позивачці - прийняти участь у
повторному вивіренні фінансових
документів та пошуку підтверджуючих
фактів для заперечення привласнення
грошових коштів.

Проте, позивачка наданим їй правом не
скористалася, участі у додатковій
перевірці фінансових документів не
приймала, доказів, що заперечували б
факт привласнення нею грошових коштів
не надала, тому 05.12.2013 року президія
Кіровоградської обласної організації
профспілки працівників зв'язку
Кіровоградської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» надала згоду на звільнення
позивачки за втрату довір'я згідно п. 2
ст. 41 КЗпП України (а.с.40,41).

Наказом Кіровоградської дирекції
УДППЗ «Укрпошта» № 5710/к від 09.12.2013 року
позивачку з 10.12.2013 року звільнено з
посади начальника відділення
поштового зв'язку Торговиця ЦОС № 9 по
п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з
втратою довір'я (а.с.5,42).

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що у
відповідача були підстави для втрати
довір'я до позивачки як керівника
підрозділу і матеріально
відповідальної особи та звільнення її
з роботи по п. 2 ст. 41 КЗпП України,
звільнення проведено з дотриманням
вимог трудового законодавства, тому
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, починаючи з 10.12.2013
року. При цьому було враховано наступне
ставлення позивачки до вчинених нею
порушень, її поведінку (відмову від
участі у повторній перевірці
фінансових документів).

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги
доводи позивачки про пропуск
відповідачем місячного строку для
притягнення до дисциплінарної
відповідальності і звільнення з
роботи.

Пленум Верховного Суду України в п. 28
постанови № 9 від 06.11.1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» роз'яснив, що при розгляді
справ про поновлення на роботі осіб,
звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП,
судам слід враховувати, що розірвання
трудового договору з цих підстав не є
заходом дисциплінарного стягнення і
тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк
і порядок застосування дисциплінарних
стягнень на ці випадки не поширюються.
Разом з тим при вирішенні справ про
звільнення з цих підстав суди мають
брати до уваги відповідно час, що
пройшов з моменту вчинення винних дій
чи аморального проступку, наступну
поведінку працівника і інші конкретні
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновок суду про
відсутності підстав для поновлення
позивачки на роботі, не ґрунтуються на
законі та доказах, тому колегія суддів
не вбачає підстав для її задоволення в
цій частині.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимогпро стягнення заробітної плати за
час незаконного відсторонення від
роботи, суд першої інстанції виходив з
того, що Кіровоградської дирекції
УДППЗ «Укрпошта» вправі була
відсторонити позивачку від виконання
посадових обов'язків для з'ясування
обставин виявлених порушень без
виплати заробітної плати.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

За приписами ст. 46 КЗпП України
відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разі: появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння;
відмови або ухилення від обов'язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної
охорони; в інших випадках, передбачених
законодавством.

Дійшовши висновку про законність
відсторонення позивачки від роботи у
зв'язку з проведенням службового
розслідування, суд першої інстанції не
послався на жодну норму законодавства
або певного нормативного документа,
яка передбачає можливість
відсторонення працівника від
виконання службових обов'язків без
виплати заробітної плати на час
проведення службового розслідування.

Отже, вказаний висновок суду
суперечить нормам матеріального
права, оскільки за змістом ст.46 КЗпП
України допускається відсторонення
працівника від роботи або у випадках,
перелічених у цій статті, або в інших
випадках, які повинні бути також
передбачені певним нормативним
документом.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, даних у п. 10 постанови № 13
від 24 грудня 1999 року «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» суд має задовольнити
позов працівника про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, якщо буде встановлено, що на
порушення ст.46 КЗпП роботодавець із
власної ініціативи без законних
підстав відсторонив працівника від
роботи із зупиненням виплати
заробітної плати.

Ураховуючи наведене, рішення суду в
частині відмови у стягнення середнього
заробітку за час відсторонення від
роботи не можна вважати законним та
обґрунтованим, тому в цій частині воно
підлягає скасуванню відповідно з п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України з ухвалення нового
рішення про задоволення вимог ОСОБА_3

Відповідачем до суду апеляційної
інстанції надано довідку№173 від 28.04.2014
року, згідно якої розмір
середньоденного заробітку позивачки
складає 73,87 грн.

Проте, вказаний розмір середньоденного
заробітку не може бути використана для
розрахунку середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, оскільки
відповідачем його визначено згідно
Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, затвердженим
постановою КМУ № 1266 від 26.09.2001 року.

Як роз'ярив Пленум Верховного Суду
України в п. 32 постанови № 9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів», у випадках стягнення
на користь працівника середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
в зв'язку з незаконним звільненням
або переведенням, відстороненням від
роботи, невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою
видачі трудової книжки або розрахунку
він визначається за загальними
правилами обчислення середнього
заробітку, виходячи з заробітку за
останні два календарні місяці роботи.
Для працівників, які пропрацювали на
даному підприємстві (в установі,
організації) менш двох місяців,
обчислення проводиться з розрахунку
середнього заробітку за фактично
пропрацьований час. При цьому
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної
плати, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8
лютого 1995 року N 100 ( 100-95-п ) (зі змінами,
внесеними постановою Кабінету
Міністрів України від 16 травня

1995 року N 348).

Відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995
року із наступними змінами, середній
заробіток за час вимушеного прогулу
обчислюється з середньомісячної
заробітної плати за останні два
календарні місяця роботи, що передують
події, з якою пов'язана відповідна
виплата.

Пунктом 8 вказаного вище Порядку
визначено, що нарахування виплат
проводяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, які мають
бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів (годин).

Згідно довідки Кіровоградської
дирекції УДППЗ «Укрпошта» заробітна
плата позивачки у серпні-вересні 2013
року була відповідно 2 236,14 грн. та 2 238,15
грн. Отже, середньоденний заробіток
позивачки становить 106,53 грн. (4474,29 грн.:
42 робочі дні у серпні-вересні 2013 року).

Час вимушеного прогулу позивачки
складає 38 робочих днів (з 17.10.2013 року по
09.12.2013 року). Тому за час вимушеного
прогулу з відповідача на її користь
підлягає стягненню 4 048 грн.14 коп. (106,5
грн. х 38 робочі дні) середнього
заробітку, який обраховано без
утримання прибуткового податку та
інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України з
Кіровоградської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» в доход держави підлягає
стягненню судовий збір в сумі 243 грн.60
коп.

Керуючись ст.ст.209,307,308,309,313,314,316
ЦПК України колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного
суду Кіровоградської області від 03
березня 2014 року в частині вирішення
питання про стягнення середнього
заробітку за час відсторонення від
роботи скасувати й ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути з Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» на корить ОСОБА_3 середній
заробіток за час відсторонення від
роботи з 17 жовтня 2013 року по 09 грудня 2013
року в сумі 4 048 (чотири тисячі сорок
вісім ) грн. 14 коп. (вказана сума
обрахована без утримання прибуткового
податку і обов'язкових платежів) та в
доход держави 243 грн.60 коп. судового
збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді