Справа № 591/42/14-ц
Провадження № 2/591/509/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Зарічний районний
суду м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря - Попович Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Відменко
В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Обласного комунального
підприємства «Аеропорт Суми» про
стягнення матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом та свої вимоги мотивує тим, що
він, як сторона договірних відносин та
споживач користується послугами
довгострокового зберігання
транспортних засобів на автостоянці
ОКП «Аеропорт Суми» з 1996 року. Він
являється власником багатьох
транспортних засобів, а саме автобусів
ЛАЗ, ПАЗ,ГАЗ, які знаходяться на
зберіганні на автостоянці ОКП
«Аеропорт Суми». З 1996 по 2013 року
позивач сумлінно виконував умови
договору та своєчасно сплачував
відповідачу за послуги зберігання
автобусів. Договори довгострокового
зберігання ТЗ на автостоянці ОКП
«Аеропорт Суми» кожного року були
пролонговані відповідно до пункту 5.4
угоди. На автостоянці ОКП «Аеропорт
Суми» з 1996-1999 року знаходилися належні
позивачу транспортні засоби, в тому
числі автобус АСЧ реєстраційний номер
НОМЕР_1, місце на автостоянці № НОМЕР_3.
01 грудня 2008 року позивач ОСОБА_3
переуклав договори довгострокового
зберігання транспортних засобів з
відповідачем ОКП «Аеропорт Суми», так
як змінилися тарифи на послуги
зберігання.

08 листопада 2013 року приблизно о 12
годині ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_1 оглянули автобуси, які
знаходяться на зберіганні на
автостоянці ОКП «Аеропорт Суми». Огляд
проводився разом з охоронником стоянки
ОСОБА_4 Під час огляду було встановлено
наступне, а саме відсутній, викрадений
в автобусі ГАЗ АСЧ, дер. номер НОМЕР_1
(договір на довгострокове зберігання
ТЗ від 01.12.2008 року № 68/08) двигун ГАЗ 53
НОМЕР_4, відсутня КПП коробка
переключення передач ГАЗ 53, задня права
на ліва фара, два передніх
склоочисника, відсутній в автобусі
радіатор, пошкоджена в автобусі
електропроводка. З вищезазначених
фактів представник позивача ОСОБА_1 в
присутності охоронника ОСОБА_5 08
листопада 2013 року зробив запис до книги
скарг та пропозицій у вигляді скарги на
роботу автостоянки з детальним описом
фактів. Посилаючись на зазначені
обставини, а також на те, що
відповідачем порушено вимоги чинного
законодавства щодо забезпечення
належного зберігання транспортного
засобу, в результаті чого сталося
пошкодження, розукомплектування
автобусу, та остаточно уточнивши
позовні вимоги, просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
матеріальних збитків в розмірі 6389,13
грн., а також стягнути з відповідача на
користь позивача 17840, 21 грн. в рахунок
відшкодування вартості відсутніх
деталей автобусу марки АСЧ модель 03,
д.р.н. НОМЕР_2 та понесені судові
витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав повністю та просить їх
задовольнити.

Представник відповідача Відменко В.Е. в
судовому засіданні позов не визнала,
просила відмовити в задоволенні в
повному обсязі, посилаючись на те, що в
2008 році ОКП «Аеропорт Суми» передав в
оренду автостоянку ТОВ «Обласна
агенція землі та нерухомості». В грудні
2008 році актом передачі автостоянка
була повернута підприємству та
переукладені договори довгострокового
зберігання транспортного засобу на
автостоянці. На підставі договору №68/08
від 01 грудня 2008 року довгострокового
зберігання транспортного засобу на
автостоянці та у відповідності з
вимогами Правил зберігання ТЗ на
автостоянках, затверджених постановою
КМУ від 22 січня 1996 року №115 ОКП
«Аеропорт Суми» забезпечувало
зберігання ТЗ марки АСЧ реєстраційний
номер НОМЕР_5 на виділеному місці №
НОМЕР_3. В зв'язку з неналежним
виконання своїх обов'язків зі сплати за
зберігання на автостоянці своїм листом
від 26 грудня 2013 року №390 та листом від 23
січня 2014 року №34-32 підприємство
попередило позивача про розірвання
Договорів з 07 січня 2014 року на підставі
п.5.5 та про заборгованість зі сплати за
зберігання на автостоянці
транспортних засобів. Отже, Договори
зберігання зі ОСОБА_3 розірвані в
односторонньому порядку З приводу
факту викрадення з транспортних
засобів у сторожів на стоянці взяті
письмові пояснення. Як пояснюють
сторожи, транспортні засоби під
керівництвом власника неодноразово
розбирались на запчастини та
вивозилися з території автостоянки.
Отже, позивач самотужки зняв двигун,
коробку передач, радіатор з автобусу та
вивіз з території автостоянки.
Автостоянка цілодобово охороняється,
огороджена по всьому периметру
металевим забором, проїзд на територію
здійснюється згідно перепусток та
контролюється шлагбаумом. Отже,
проникнення на територію автостоянки
стороннього транспорту та осіб не
можливе. Посилаючись на зазначені
обставини просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином.
Допитаний у попередньому судовому
засіданні в якості свідка, підтримав
заявлені ним позовні вимоги в повному
обсязі, повідомивши, що автобус АСЧ
держномер НОМЕР_5 знаходився на рейсах
та приблизно у 2002-2003 роках автобус був
поставлений на автостоянку
відповідача, та з цього часу він його з
автостоянки не забирав. Пізніше, а саме
у 2013 році він прийшов на автостоянку та
виявив відсутність двигуна автобуса та
інших деталей, та таке
розукомплектування не дає можливості
автобусу рухатися. В зв'язку з цим він з
2013 року не здійснює оплату за
автостоянку. Він не здійснював ремонту
та розукомплектування автобусу, а
також заперечує факт наявності
домовленості з цього приводу з
директором ОКП «Аеропорт Суми».

Суд, вислухавши осіб, які з'явилися в
судове засідання, свідків, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

ч. 3 ст. 10 ЦПК України встановлює
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Як встановлено під час судового
розгляду, позивач ОСОБА_3 є власником
транспортного засобу АСЧ, модель 03,
реєстраційний номер НОМЕР_6, 1969 року
випуску (а.с. 8).

01 грудня 2008 року між ОСОБА_3 та ОКП
«Аеропорт Суми» був укладений договір
довгострокового зберігання
транспортного засобу №68/08 (далі -
договір), відповідно до умов якого на
автостоянці ОКП «Аеропорт Суми»
знаходиться на зберіганні
транспортний засіб, а саме автобус АСЧ
реєстраційний номер НОМЕР_1 місце
АДРЕСА_1 м. Суми, який належить на праві
власності позивачу ОСОБА_3.(а.с.6).

З п.2.2 договору вбачається, що ОКП
«Аеропорт Суми» забезпечує зберігання
зазначеного ТЗ у відповідності з
вимогами Правил зберігання ТЗ на
автостоянках, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 22 січня
1996 року № 115.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору
відповідач гарантує збереження ТЗ, а у
випадку їх зникнення під час
зберігання, пошкодження і
розукомплектування несе
відповідальність згідно чинного
законодавства.

Позивач 08 листопада 2013 року виявив в
своєму автобусі пошкодження та
розукомплектування, про що було
зроблено запис у книзі скарг та
пропозицій (а.с. 20-22).

11 листопада 2013 року позивач звернувся
до директора ОКП «Аеропорт Суми» з
письмовою претензією щодо
відшкодування матеріальної шкоди, яка
була завдана ОСОБА_3 неналежним
виконанням обов'язків щодо зберігання
ТЗ на автостоянці, на яку позивач
відповіді не отримав.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснив суду, що він працює
сторожем ОКП «Аеропорт Суми» з 2009 року
та в цьому році вони робили опис
автомобілів, які тривалий час
перебували на автостоянці, було
виявлено некомплектність автобусу.
Зазначив, що позивач займався ремонтом
автобусів на території стоянки, хоча це
заборонено, скоріш за все з дозволу
директора, проте стосовно спірного
автобусу, він не був очевидцем
розукомпдектування. Також зазначив, що
на стоянці ведеться журнал обліку
транспортних засобів, пошкоджень та
некомплектності з 2009 року.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що він з листопада 2009 року і по
даний час працює сторожем автостоянки
ОКП «Аеропорт Суми», та від ОСОБА_6 він
приймав і перевіряв автомобіль,
описуючи яких деталей не вистачає. Тоді
ж було виявлено, що спірний автобус був
повністю розібраний. На стоянці
заборонено ремонтувати автомобілі, та
при його чергуванні ремонту належного
позивачу транспортного засобу не
здійснювалось.

Відповідно до висновку
автотоварознавчої експертизи № 210 від
08 квітня 2014 року вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автобусу АСЧ модель 03
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
становить 6389,13 грн., вартість відсутніх
деталей на момент проведення
експертизи з врахуванням коефіцієнта
фізичного зносу складає 17 840,21 грн.
(а.с.100-116).

Згідно п. 4.1. договору відповідач
гарантує збереження ТЗ, а у випадках їх
зникнення під час зберігання,
пошкодження і розукомплектування несе
відповідальність згідно чинного
законодавства. Поняття
некомплектність транспортного засобу
в правилах зберігання ТЗ на
автостоянках, розуміється як виявлення
володільцем ТЗ факту викрадення, або
недостачі приладів та обладнання, які
не передбачені заводом-виробником, та
не входять до комплектності ТЗ
(телевізор, магнітофон, холодильник та
інше майно). Але розукомплектовані
деталі автобусу є невід'ємною частиною
транспортного засобу, автобусу АСЧ, р/н
НОМЕР_5, які передбачені та виготовлені,
встановлені саме заводом-виробником.

ОСОБА_3 являється споживачем послуги по
довгостроковому зберіганню ТЗ. Дані
правовідносини регулює Закон України
«Про захист прав споживачів», який
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 942 ЦК України передбачено,
що зберігач зобов'язаний вживати усіх
заходів, встановлених договором,
законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі.

Згідно п. 27 Правил зберігання
транспортних засобів на автостоянках
автостоянки гарантують схоронність
транспортних засобів, прийнятих на
зберігання згідно з цими Правилами, а у
разі їх зникнення, розукомплектування
чи пошкодження під час зберігання
несуть відповідальність, у
встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 12 вказаних Правил, під
час оформлення приймання на зберігання
черговий приймальник вносить
необхідні дані про володільця ТЗ і ТЗ
до відповідного журналу обліку ТЗ і
розписується в ньому.

У разі здавання на зберігання ТЗ з
аварійними пошкодження, то він може
бути прийнятий на зберігання після
реєстрації у журналі обліку ТЗ з
пошкодженнями та некомплектних з
зазначенням характеру пошкодження,
часу в'їзду на автостоянку, марки і
номера ТЗ та прізвище власника.

Суд не може погодитись з доводами
представника відповідача з приводу
того, що розукомплектування автобусу
відбулося самим позивачем, оскільки
вони спростовуються показаннями
допитаних в судовому засіданні
свідків, які дали пояснення, що ремонт
транспортних засобів заборонений на
автостоянці. Вказані свідки також не
були очевидцями дій позивача, або
уповноважених ним осіб, направлених на
розукомплектування належного йому
автобусу.

Крім того відповідачем не було надано
доказів того, що автобус був прийнятий
на зберігання на стоянку
неукомплектованими або з заявленими
пошкодженнями чи відсутністю
запчастин.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України зберігач
зобов'язаний зберігати річ протягом
строку, встановленого у договорі
зберігання. Якщо строк
зберігання у договорі
зберігання не встановлений і не
може бути визначений виходячи з його
умов, зберігач зобов'язаний зберігати
річ до пред'явлення поклажодавцем
вимоги про її повернення.

За положеннями ст. ст. 936, 937, 977 ЦК
України за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.
Договір зберігання між фізичною та
юридичною особою укладається у
письмовій формі.

ОКП «Аеропорт Суми» являється
підприємством, яке здійснює
господарську діяльність, а саме надає
послуги як суб'єкт господарювання,
професійний зберігач фізичним та/або
юридичним особам щодо зберігання
транспортних засобів на автостоянках.

Відповідно до ст. 936 ЦК договором
зберігання, в якому зберігачем є особа,
що здійснює зберігання на засадах
підприємницької діяльності
(професійний зберігач), може бути
встановлений обов'язок зберігача
зберігати річ, яка буде передана
зберігачеві в майбутньому.

Ст. 950 ЦК встановлено, що професійний
зберігач відповідає за втрату (нестачу)
або пошкодження речі, якщо не доведе, що
це сталося внаслідок непереборної
сили, або через такі властивості речі,
про які зберігач, приймаючи її на
зберігання, не знав і не міг знати, або
внаслідок умислу чи грубої
необережності поклажодавця.

В ст. 1192 ЦКУ зазначається, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

З огляду на вказане, суд приходить до
висновку, що з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 6389 грн. 13
коп. на відшкодування суми
матеріальних збитків та 17840 грн. 21 коп. в
рахунок відшкодування вартості
відсутніх деталей автобусу АСЧ д.н.
НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню на
користь держави 243 грн. 60 коп. судового
збору, та на користь відповідача 1225 грн.
00 коп. витрат за проведення
автотоварознавчої експертизи.

В той же час не підлягають задоволенню
вимоги позивача в частині стягнення
витрат на правову допомогу, виходячи з
наступного.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких, зокрема, відносяться
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України, правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

Особа, яка має право на надання
правової допомоги, допускається
ухвалою суду за заявою особи, яка бере
участь у справі.

Частиною 1 ст. 40 ЦПК України
передбачено, що представником у суді
може бути адвокат або інша особа, яка
досягла вісімнадцяти років, має
цивільну процесуальну дієздатність і
належно посвідчені повноваження на
здійснення представництва в суді.

Із матеріалів справи вбачається, що під
час розгляду справи ОСОБА_1 діяв від
імені ОСОБА_3, як його представник. За
змістом нотаріально посвідченої
довіреності, виданої 29 травня 2013 року
позивач уповноважив ОСОБА_1 бути його
представником в усіх органах,
установах, підприємствах, організаціях
та вести справи у судових установах.
Довіреність видана строком на три роки.
(а.с. 7). Таким чином, особа, яка надає
правову допомогу та представник мають
різний процесуальний статус та
наділені різним обсягом процесуальних
прав та обов'язків, тобто на
представника не розповсюджуються
положення п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України щодо
стягнення понесених іншою стороною
витрат на правову допомогу, оскільки на
стадії судового розгляду ОСОБА_1 діяв
як представник, а не як фахівець в
галузі права. Крім того, з передбаченою
процесуальним законом заявою про
залучення його до участі в справі в
якості особи, яка надає правову
допомогу, ОСОБА_1 не звертався.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 79, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з Обласного комунального
підприємства «Аеропорт Суми» на
користь ОСОБА_3 24229 грн. 34 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 1225
грн. 00 коп. витрат за проведення
автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з Обласного комунального
підприємства «Аеропорт Суми» на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.П.Сидоренко