Справа № 629/2325/14-ц
№ провадження 4-с/629/7/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області у складі:
головуючого Харабадзе К.Ш., за участю
секретаря Гура О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Лозова Харківської
області скаргу Акціонерної компанії
"Харківобленерго", заінтересована
особа - Відділ державної виконавчої
служби Лозівського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області на бездіяльність державного
виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України, -

в с т а н о в и в:

Акціонерна компанія
«Харківобленерго»/ далі - АК
«Харківобленерго»/ звернулася до суду
із скаргою на дії заступника
начальника відділу ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області/далі - ВДВС/
Безуглого Олега Валерійовича,
посилаючись на те, що Лозівський
міськрайонний суд Харківської області
видав судовий наказ від 14.02.2013 року у
справі №629/380/13-ц, в якому було
присуджено стягнути з ОСОБА_2, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1
заборгованість за спожиту
електроенергію в сумі 685 грн. 93 коп. та
судові витрати, пов'язані із сплатою
судового збору, в сумі 114 грн. 70 коп. на
користь АК «Харківобленерго». Цей
судовий наказ, 10 квітня 2013 року
надійшов до ВДВС разом із заявою про
відкриття виконавчого провадження з
вихідним реєстраційним № 26-Е/56-807 від
08.04.2013 року. Постанову про відкриття
виконавчого провадження стягувач не
отримав до теперішнього часу.
Неодноразово стягувач звертався до
ВДВС з питанням повідомити про хід
виконання і застосовані виконавчі дії
примусового стягнення за вищевказаним
судовим наказом, однак відповіді так і
не отримав. В подальшому стягувача було
повідомлено, що 21.01.2014 року з УПФУ в
Лозівському районі Харківської
області надійшло повідомлення, згідно
якого сума боргу стягнута з боржника в
повному обсязі, та в цей же день 21.01.2014
року, державним виконавцем було
винесено постанову про закінчення
вищезазначеного виконавчого
провадження на підставі п. 8 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження».
Було вказано, що копії постанови нібито
направлено сторонам виконавчого
провадження. Але постанову про
закінчення виконавчого провадження
стягувач не отримав до теперішнього
часу, на розрахункові рахунки
стягувача не надходило грошових коштів
з пенсії боржника. Заявник просить за
результатами перевірки виконавчого
провадження в разі бездіяльності чи
незаконних дій з боку заступника
начальника відділу ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області притягнути його до
відповідальності.

В судовому засіданні представник
стягувача Бобрицький С.П. просив скаргу
задовольнити, держвиконавець ВДВС
Безуглий О.В. просив в задоволенні
скарги відмовити.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши
надані докази, суд у межах заявлених
вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив
наступне.

Судом встановлено, що 11.04.2013 року до
ВДВС надійшла заява АК
«Харківобленерго» про відкриття
виконавчого провадження у справі
№629/380/13-ц.

23.04.2013 року заступником начальника ВДВС
Безуглим О.В. прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження,
надано строк боржнику для
добровільного виконання. Того ж дня
копію постанови направлено боржнику та
стягувачу. Даних про отримання
зазначеними особами цього
відправлення справа не містить.

30.04.2013 року заступником начальника ВДВС
Безуглим О.В. прийнято постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
- 80,06 грн. Того ж дня копію постанови
направлено боржнику. Даних про
отримання зазначеною особою цього
відправлення справа не містить.

06.06.2013 року заступником начальника ВДВС
Безуглим О.В. прийнято постанову про
звернення стягнення на заробітну
плату(доходи) боржника. Того ж дня копію
постанови направлено боржнику, УПФУ в
Лозівському районі. Даних про
отримання зазначеними особами цього
відправлення справа не містить.

21.01.2014 року до ВДВС надійшло
повідомлення УПФУ в Лозівському районі
про стягнення з боржника суми боргу на
виконавчим документом в повному обсязі
з доданим звітом про здійснені
відрахування та виплати. Того ж дня
заступником начальника ВДВС Безуглим
О.В. прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження». Того ж дня копію
постанови направлено боржнику,
стягувачу, суду. Даних про отримання
зазначеними особами цього
відправлення справа не містить.

Беручи до уваги причини, на які
представник стягувача вказує у скарзі,
враховуючи дані конкретні обставини
та прецедентну практику Європейського
суду з прав людини щодо застосування
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, яка
гарантує справедливий судовий розгляд,
а

виконання рішення суду є завершальною
частиною розгляду цивільної справи,
суд вважає скаргу стягувача поданою з
дотриманням строку звернення до суду.

Спосіб захисту порушеного права
заявник обирає на власний розсуд (ст. 20
ЦК України).

Предмет заяви як його один з основних
елементів представляє собою вимогу
заявника, яка витікає з виниклих
правовідносин, з приводу яких суд
повинен прийняти судове рішення у
справі. Заявник сам вибирає, яку заяву
пред'явити до суду. Підставами заяви є
обставини, якими заявник обґрунтовує
вимоги

У відповідності до вимог ст. 10 ЦПК
України судом роз'яснювалося
представнику заявника права за ст. 27, 31
ЦПК України.

Заявник просить за результатами
перевірки виконавчого провадження в
разі бездіяльності чи незаконних дій з
боку заступника начальника відділу ДВС
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області
притягнути його до відповідальності.

Суд розглядає справу за ст. 11 ЦПК
України в межах заявлених вимог.

Відповідно до статті 383 ЦПК України,
частини першої статті 12, частини
четвертої статті 82 Закону України «Про
виконавче провадження» право на
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України, мають лише
сторони виконавчого провадження, якщо
вважають, що порушено їх права чи
свободи. При цьому вони набувають
процесуального статусу заявника.

Відповідно до ч.1 ч.4 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження», рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду. Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно зі статтею 26 ЦПК України сторона
виконавчого провадження, яка
звернулася до суду зі скаргою, бере
участь в її розгляді як заявник, а інші
учасники цього провадження, прав і
обов'язків яких безпосередньо
стосується розгляд і вирішення цієї
скарги, як - заінтересовані особи.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державні
виконавці несуть дисциплінарну
відповідальність в порядку,
встановленому законом. У разі
вчинення державним виконавцем під
час виконання службових обов'язків
діяння, що має ознаки злочину чи
адміністративного правопорушення, він
підлягає кримінальній чи
адміністративній відповідальності у
порядку, встановленому законом.

В порядку ст. 383 ЦПК України суд не
правомочний притягнути державного
виконавця до відповідальності за ст. 11
Закону України «Про державну виконавчу
службу», оскільки за результатами
розгляду скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби в порядку ст. 383 ЦПК
України суд постановляє ухвалу, яка має
відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК
України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК
України, у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути допущені порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Наприклад,
суд може зобов'язати державного
виконавця або іншу посадову особу
державної виконавчої служби здійснити
певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав.

При цьому суд не має права
зобов'язувати зазначених осіб до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
України «Про виконавче провадження»
можуть здійснюватися лише державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд не убачає
правових підстав для задоволення
скарги.

Керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 383-387 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги Акціонерної
компанії "Харківобленерго",
заінтересована особа - Відділ
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області на
бездіяльність державного виконавця в
порядку ст. 383 ЦПК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя:
К.Ш.
Харабадзе