АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/4097/13-ц
Провадження № 22-ц/774/1946/К/14
суддя Сарат Н.О.
Категорія - 53 ( І )
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Іванюк О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського
районного суду м.Кривого Рогу від 16
липня 2014 року по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення
незаконно утриманої заробітної плати.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

представник позивача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Подолінний Роман
Георгійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що з
03.07.2012 року ОСОБА_2 працює на посаді
касира-операціоніста в касі
Криворізького філіалу ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

03.07.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та
відповідачем по справі було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність.
Відповідно до договору працівник, що
займає посаду касира-операціоніста та
виконує роботу безпосередньо пов'язану
із зберіганням, обробкою,
перерахуванням, прийманням, видачею і
перевезенням цінностей, бере на себе
повну матеріальну відповідальність за
безпеку збереження довірених йому
установою банку цінностей.

24.05.2013 року, касир-операціоніст
Криворізького філіалу ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 залишила
відділення на час обідньої перерви з
12-30 год до 13-30 год., попередньо не
прибравши грошові кошти до сейфу та не
здавши відділення під сигналізацію на
пункті централізованої охорони.

О 13-03 год. невідомий злочинець проник у
Відділення банку, розташоване за
адресою: м.Кривий Ріг, пр.Метарургів, 16,
через вхідні двері, де з ящика робочого
столу касира викрав грошові кошти в
сумі 57 023 грн. і муляж (оформлений під
пачку грошових коштів), після чого втік.

Опитана касир ОСОБА_2 провину визнала
повністю, пояснивши, що покинула
приміщення, не прибравши грошові кошти
у сейф та закривши двері лише на нижній
замок.

Позивач зазначає, що своїми діями
ОСОБА_2 спричинила ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
збитки на суму 57 023,58 гривень, які
просить стягнути з відповідача на свою
користь.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» про стягнення незаконно
утриманої заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначила, що
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не маючи судового
рішення про стягнення з неї збитків
завданих у результаті крадіжки коштів
з каси банку у розмірі 57 023,58 гривень,
щомісяця утримує з її заробітної плати
на відшкодування збитків 50% заробітної
плати.

Посилаючись на те, що заяви про
добровільне відшкодування шкоди не
писала, а згідно норм КЗПП України
покриття шкоди провадиться шляхом
подання відповідного позову до суду,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на свою
користь: 19 426,22 грн. незаконно
утриманих з її заробітної плати; 10 000,00
грн. на відшкодування моральної шкоди,
завданої порушенням трудових прав; 121,80
грн. судових витрат за сплату судового
збору за подання заяви про
забезпечення позову.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 16 липня 2014
року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» завдану шкоду у розмірі 37
597,36 грн. та 375,97 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
зустрічний позов та відмовити в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Так, згідно ст. 130 КЗпП України права і
законні інтереси працівників при
покладенні на них матеріальної
відповідальності гарантуються шляхом
встановлення відповідальності тільки
за пряму дійсну шкоду та лише в межах
та в порядку, передбачених
законодавством. Не заперечуючи
наявності підстав для притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності, представник
відповідача зазначає, що шкода була
завдана не діями ОСОБА_2, а
протиправними діями третьої особи. Між
діями ОСОБА_2 та вчиненням крадіжки
відсутній прямий причинний зв'язок.

15 квітня 2014 року представник
відповідача заявив у суді першої
інстанції клопотання про зупинення
провадження у справі до винесення
вироку у кримінальному провадженні за
фактом крадіжки, однак суд у порушення
п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України відмовив у
задоволенні цього клопотання.

Крім того, судом не надано достатньої
уваги тому факту, що ОСОБА_2 не
зверталась до керівництва ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» із заявою про утримання
коштів із її заробітної плати для
покриття збитків, а пояснювальна
записка останньої не може вважатися
такою заявою.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, який підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити, представника позивача
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Подолінного Р.Г.,
який заперечував проти доводів
апеляційної скарги та просив її
відхилити, залишивши без змін рішення
суду першої інстанції, як законне та
обґрунтоване, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
не спростовано у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_2 працює на посаді
каксира-операціоніста в касі
Криворізького філіалу ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» у відділенні
«Приват-Альфа» за адресою: м.Кривий Ріг,
пр.Металургів, буд. 16.

03 липня 2012 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено
договір про повну матеріальну
відповідальність за незабезпечення
схоронності або заподіяння шкоди
цінностям (а.с. 5).

24.05.2013 року з ящика робочого столу
касира ОСОБА_2 було викрадено грошові
кошти у розмірі 57 023,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції,
з'ясувавши обставини справи та давши
належну оцінку зібраним доказам,
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що неналежне виконання ОСОБА_2 своїх
посадових обов'язків та умов договору
про повну матеріальну
відповідальність знаходиться в
причинному зв'язку із завданням
позивачу матеріальних збитків, тому
відповідачка повинна нести
матеріальну відповідальність
відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України в
повному розмірі.

Такі висновки суду відповідають
матеріалам справи та нормам
матеріального права.

Відповідно до п.1 ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. Відшкодування
шкоди провадиться незалежно від
притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної, чи
кримінальної відповідальності за дії
(бездіяльність), якими заподіяна шкода
підприємству, установі, організації.

Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України,
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою,
організацією, відповідно до ст. 135-1
цього Кодексу, укладено письмовий
договір про взяття на себе працівником
повної матеріальної відповідальності
за незабезпечення цілості майна та
інших цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1992 року N 14 "Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками" (з наступними змінами)
роз'яснено, що, розглядаючи справи про
матеріальну відповідальність на
підставі письмового договору,
укладеного працівником з
підприємством, установою,
організацією, про взяття на себе повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей (недостача, зіпсування),
переданих йому для зберігання або
інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд
зобов'язаний перевірити, чи належить
відповідач до категорії працівників, з
якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України
може бути укладено такий договір, та чи
був він укладений.

Відповідно до ст. 135-1 Кодексу законів
про працю України договори про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність можна укладати
тільки при зайнятті посад і виконанні
робіт, які передбачено відповідним
Переліком.

У Переліку посад і робіт, що
заміщаються чи виконуються
працівниками, з якими підприємством,
установою, організацією можуть
укладатися письмові договори про повну
матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження цінностей,
переданих їм для зберігання, обробки,
продажу (відпуску), перевезення або
застосування у процесі виробництва,
затверджений зберігання, обробки,
продажу (відпуску), перевезення або
застосування у процесі виробництва
(далі - Перелік посад і робіт)
затверджено постановою Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня
1977р. №447/24, яка діє на території України
по теперішній час відповідно до
постанови Верховної Ради України від 12
вересня 1991 року №1545-ХІІ «Про порядок
тимчасової дії на території України
окремих актів законодавства Союзу
РСР», передбачена посада касира, що
свідчить про обов'язок відповідачки
нести повну матеріальну
відповідальність за шкоду завдану
роботодавцю пошкодженням чи знищенням
ввірених їй цінностей.

По справі встановлено, що крадіжка
грошових коштів у розмірі 57 023,00 грн. з
ящика робочого столу касира сталася
внаслідок неналежного виконання
касиром-операціоністом ОСОБА_2
покладених на неї посадових обов'язків
по збереженню ввірених їй цінностей.

Так, згідно Посадової інструкції
касира-операціоніста, з якою ОСОБА_2
була ознайомлена під підпис 08.16.2012 року
(а.с. 114-120), касирам категорично
заборонено при тимчасовій відсутності
на робочому місці залишати кошти,
цінності, пломбіри, печатки, іменні
штампи, кліше з особовим кодом, ключі
від сейфів у відкритому вигляді,
незачиненими в сейфі, металевій шафі чи
ящиках столу.

Згідно Інструкції про порядок
взаємодії співробітників банку з
підрозділами охоронних структур, які
здійснюють охорону об'єктів
Криворізького філіалу ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» перед закриттям
відділення, співробітник, який
відповідає за цю операцію, повинен
перевірити чи зачинені вікна, кватирки
і перехідні двері. Переконавшись, що
вони надійно зачинені зателефонувати
на пульт охорони, представитись,
переключитися на охоронну
сигналізацію та повідомити про
закриття об'єкту. При цьому необхідно
повідомити на пост охорони відділення
«Центральне» (тел. 401091021, 092-304-47-08) про те,
що пульт охорони підтвердив постановку
об'єкту під охорону (а.с. 121-122).

Як встановлено судом, 24 травня 2013 року
з 12-30 год. до 13-30 год. касир-операціоніст
відділення Приват-Альт, розташованого
за адресою: м.Кривий Ріг, пр.Металургів,
16, ОСОБА_2 перебувала на обідній перерві
за межами відділення, яке попередньо не
здала на сигналізацію на пункті
централізованої охорони, а грошові
кошти зберігала в шухляді робочого
столу.

24.05.2013 року о 13-03 год. невідомий проник у
відділення Приват-Альт через вхідні
двері та з ящика столу касира ОСОБА_7
викрав грошові кошти у розмірі 57 023,58
грн. і муляж оформлений під пачку
грошових коштів, після чого втік.

Оскільки, вхідні двері не були
поставлені на сигналізацію, сигнал
спрацювання сигналізації на пункт
суб'єкта охорони надійшов о 13-04 год.
після спрацювання сигналізації муляжу,
наряд охорони прибув через дві хвилини,
тобто 13-06 год., і злочинець встиг втекти.

ОСОБА_2 свою провину визнала, пояснивши,
що дійсно на час обідньої перерви
покинула касу, зачинивши вхідні двері
лише на нижній замок, не поставивши під
сигналізацію, та залишивши гроші в
ящику столу, не сховавши їх у сейф (а.с.
21).

Таким чином по справі підтверджена
вина ОСОБА_2, яка неналежно виконувала
службові обов'язки
касира-операціоніста, в результаті
чого ПАТ КБ «ПРИВАТБАК» були заподіяні
збитки і відповідно до ст.ст.130,134 п.1
КЗпП України на неї покладається
обов'язок відшкодувати заподіяну
шкоду.

Посилання представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на відсутність прямої
дійсної шкоди між діями ОСОБА_2 та
викраденням грошових коштів колегією
суддів відхиляються, оскільки у разі
постановлення відділення Приват-Альт
на сигналізацію, наряд охорони прибув
би на місце події відразу ж після
відкриття вхідних дверей, а наявність
грошових коштів у шухляді робочого
столу касира-операціоніста взагалі
суворо заборонена посадовою
інструкцією.

При визначенні розміру відшкодування
шкоди суд вірно, відповідно до ст.137
КЗпП України, врахував конкретні
обставини, що призвели до втрати
грошових цінностей та ступінь вини
працівника, та правомірно виходив з
того, що втрата грошей сталася у
результаті крадіжки з робочого столу
касира, в якому було неправомірно
залишено грошові кошти без нагляду, що
свідчить про наявність вини
касира-операціоніста ОСОБА_2 у
заподіянні збитків ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та наявність підстав для покладення на
неї повної матеріальної
відповідальності.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного та обґрунтованого
висновку про те, що відповідачка
повинна відшкодувати всю матеріальну
шкоду заподіяну підприємству,
відповідно до взятого на себе
зобов'язання, з підстав, передбачених
ст.ст. 130, 134,135 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд повинен був зупинити провадження
у справі до винесення вироку у
кримінальному провадженні за фактом
крадіжки колегією суддів відхиляються,
оскільки позивачем ставиться питання
про відшкодування шкоди на підставі
нормам КЗпП України, які є
спеціальними.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з відсутності
підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Тобто, судовому захисту підлягають
лише порушені права особи.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернулась до директора КФ ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» Нечаєва С.В. із
пояснювальною запискою щодо обставин
викрадення 24.05.2013 року із каси
відділення Приват-Альт грошових
коштів в якій просила дозволити їй
виконувати її посадові обов'язки
касира-операціоніста з можливістю
подальшого відшкодування суми
викраденого, визначеної по результатам
ревізії (а.с. 21), а тому колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги про
те, що така заява ОСОБА_2 не писалася.

28.05.2013 року на підставі наказу
КТ-БТ-2013/2-142193027.05.2013 проведена ревізія,
за результатами якої було визначено
суму збитків у розмірі 57 023,58 грн. (а.с.
20).

Після проведення ревізії керівництво
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі заяви
ОСОБА_2 здійснювало утримання із її
заробітної плати на відшкодування
завданих збитків, проти чого остання не
заперечувала протягом тривалого часу,
фактично визнаючи дії ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» правомірними.

Посилання представника відповідача на
ч. 3 ст. 136 КЗпП України, якою передбачено
покриття шкоди завданої підприємству
шляхом подання позову до суду,
колегією суддів відхиляються, оскільки
керівництво ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» діяло
не з власної ініціативи, а на підставі
заяви ОСОБА_2 від 29.05.2013 року (а.с. 21).

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не
довела наявність в діях ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» порушення її трудових
прав, а тому відсутні підстав для
задоволення зустрічного позову.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, в той час як доводи апеляційної
скарги є необґрунтованими та
суперечать нормам діючого
законодавства, а тому апеляційна
скарга відповідачки підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 16 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: