Справа №481/578/13-ц 22.09.2014 22.09.2014 22.09.2014
Провадження №22-ц/784/2450/14
Провадження №22-ц/784/2450/14
інстанції Бібік М.В.
Доповідач апеляційної
інстанції Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

22 вересня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

з секретарем судового засідання
Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3

на рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області
від 14 червня 2013 року,
ухваленого у цивільній справі

за позовом

Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк»

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що 14 червня 2007 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Дельта» (далі - ТОВ «Комерційний банк
«Дельта»), правонаступником якого є ПАТ
«Дельта Банк», та ОСОБА_3 укладено
договір №002-14047-140607 на відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної карти, за яким відповідачу
надано кредит шляхом відкриття
кредитної лінії на загальну суму 30 000
грн. з встановленням ліміту на день
укладення договору у розмірі 3 000 грн.

Позичальник неналежним чином
виконував свої зобов'язання, внаслідок
чого виникла заборгованість, яка
станом на 20 лютого 2013 року становить
11 589 грн. 25 коп., у тому
числі 4 867 грн. 67 коп. - заборгованість за
тілом кредиту, 2 642 грн. 96 коп. -
заборгованість по відсоткам, 4 078 грн. 62
коп. - заборгованість за комісією.

Посилаючись на порушення
позичальником кредитних зобов'язань,
позивач просив позов задовольнити,
стягнути з ОСОБА_3 11 589 грн. 25 коп.
кредитної заборгованості та судові
витрати.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від
14 червня 2013 року позовні вимоги
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь банку 11 589 грн. 25 коп. в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №002-14047-140607 від 14 червня 2007
року та судові витрати в розмірі
229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог. Особа, яка
подала апеляційну скаргу, посилається
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Також вважає, що має місце сплив
позовної давності щодо вимог про
стягнення заборгованості по відсоткам
та комісії.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
позичальник неналежно виконував свої
обов'язки по кредитному договору,
своєчасно не погашав кредит, не
сплачував відсотки за користування ним
та комісію, внаслідок чого у нього
перед банком виникла заборгованість по
кредиту.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду, з огляду на
наступне.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагентів та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

У ст.629 ЦК України визначено, що договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.ст.509,525-526,598,610,611,622,631 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання (не
виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не звільняється від
виконання зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та
порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання, при цьому
кредитодавець має право вимагати від
позичальника достроково повернути всю
суму кредиту та внести інші платежі,
передбачені договором.

За змістом ст.ст.610,612 ЦК України
порушенням зобов'язанням є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив зобов'язання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права та
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначено або
визначено моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явлення вимоги про виконання
зобов'язання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
14 червня 2007 року між ТОВ «Комерційний
банк «Дельта», правонаступником якого
є позивач, та ОСОБА_3 у простій письмові
формі укладено договір №002-14047-140607 про
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки, за
яким відповідачу відкрито картковий
рахунок в національній валюті України
та надано кредит шляхом відкриття
кредитної лінії на суму 30 000 грн. з
встановленням ліміту на день укладення
договору у розмірі 3 000 грн. (п.п.1.2,1,3
кредитного договору, а.с.5-6).

До 05 числа місяця, наступного за
звітним, банк формує виписку, в якій
відображає рух коштів на рахунку
держателя за звітний період і надає її
держателю у спосіб, узгоджений
сторонами. В свою чергу останній
зобов'язується щомісяця в строки,
визначені Правилами, погашати частину
суми заборгованості за кредитною
лінією, яка виникла за попередній
місяць, в розмірі, визначеному
Тарифами, а також здійснювати
погашення в повному обсязі
заборгованості за овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або овердрафтом.

Обслуговування кредиту здійснюється
на умовах, викладених в тарифному
пакеті, який є додатком до договору і
Правил (а.с.6).

Позичальника ОСОБА_3 ознайомлено із
тарифами на обслуговування платіжних
карток Delta Visa Classic (тарифний пакет
«Класичний»), яким передбачено порядок
обслуговування карткового рахунку,
здійснення операцій за картковим
рахунком, штрафні санкції та інше, - про
що свідчить його особистий підпис
(а.с.6).

При цьому, тарифи на обслуговування
платіжних карток, узгоджені сторонами
та підписані позичальником,
передбачають плату процентів за
користування кредитною лінією - 29.90%
річних та плату за обслуговування
кредитного залишку - 2,99 % в місяць в разі
наявності використаного кредиту, а
також інші умови щодо порядку
виконання зобов'язань.

Відповідно до п.п.1.4. договору
кредитування рахунку в межах кредитної
лінії здійснюється протягом 364
календарних днів. Кожна наступна
кредитна лінія надається після спливу
строку надання попередньої, на умовах,
погоджених сторонами, та не потребує
підписання додаткових угод.

З доданого до справи розрахунку слідує,
що за період з 26 червня 2007 року по
01 вересня 2008 року держателем карти
було знято кошти в загальному розмірі
18 390 грн. 00 коп. При цьому, у
період з 11 липня 2007 року по 19 травня 2011
року позичальник періодично, але не
кожного місяця, повертав позивачу
кредит різними частками. За цей період
ним внесено на погашення кредиту 27 591
грн. (а.с.12).

За наданим позивачем розрахунком
станом на 20 лютого 2013 року
заборгованість відповідача складає 11
589 грн. 25 коп., з яких: 4 867 грн. 67 коп. - за
тілом кредиту, 2 642 грн. 96 коп. - за
процентами, 4 078 грн. 62 коп. заборгованої
плати за обслуговування кредиту
(комісія) (а.с.12).

Всі платежі, внесені відповідачем у
період з липня 2007 року по
травень 2011 року, включено до
розрахунку.

Доказів, які б спростовували наданий
розрахунок та доводили б повне
виконання боржником кредитних
зобов'язань, останній суду не надав.

При цьому, пунктом 4.2 договору
визначено, що договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язань за цим
договором.

Пунктом 3.1.9 Правил здійснення операцій
за картковими рахунками, відкритими
фізичним особам, затверджених головою
ради директорів Товариства з обмеженою
відповідальність «Комерційний банк
«Дельта» 12 квітня 2007 року, у разі
виявлення бажання припинити дію картки
держатель картки зобов'язаний
звернутися до банку з заявою про
закриття рахунку та припинення дії
картки.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладання договору
14 червня 2007 року, ніхто із
сторін до цього часу не заявив про
намір його припинити. У свою чергу
відповідач не надав банку письмової
заяви про закриття карткового рахунку.

Отже, виходячи з аналізу наведених
правових норм та доказів, наданих
банком щодо обставин справи, колегія
суддів дійшла висновку, що в межах дії
кредитного договору кредитор має право
у будь-який час порушити питання про
примусове повернення заборгованих сум,
а тому звернення останнього у березні
2013 року до суду з позовом про стягнення
боргу не можна вважати здійсненим поза
межами строку позовної давності.

До того ж, посилання відповідача на
пропуск позивачем строку звернення до
суду не мають правового значення для
апеляційного перегляду справи, так як
заява про застосування такого строку
до винесення судового рішення у
відповідності до ч.3 ст.267 ЦК
України не подавалася.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає доведеним факт неповного
виконання позичальником зобов'язань,
які випливають з умов договору
№002-14047-140607 на відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної карти, що відповідно до
ст.ст.526,1049,1054 ЦК України є підставою для
стягнення з нього заборгованості в
загальному розмірі 11 589 грн. 25 коп., в
тому числі 4 867 грн. 67 коп. - за тілом
кредиту, 2 642 грн. 96 коп. - за відсотками
та 4 078 грн. 62 коп. - плати за
обслуговування кредиту (комісія).

При цьому, розрахунок заборгованості
відповідачем не спростований і не
оспорений в передбаченому законом
порядку, докази в обґрунтування його
неправильності суду надані не були.

Доводи апеляційної скарги щодо
ненадання позивачем доказів на
підтвердження того, що розмір ліміту
кредитної лінії в межах кредитної
лінії збільшувався, колегією суддів до
уваги не приймаються, оскільки
спростовується наявним в матеріалах
справи розрахунком заборгованості,
який містить вичерпну інформацію про
суми щомісячних платежів по тілу
кредиту і по відсотках, так про
фактичні данні щодо зняття готівки з
рахунку за допомогою пластикової карти
позичальника.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а
зводяться до переоцінки наданих
доказів, яким суд першої інстанції дав
належну правову оцінку відповідно до
вимог ст.212 ЦПК України, тому підстав
для скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

До того ж, наведені в скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК
України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 14 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: