Справа № 591/8920/13-ц
Провадження № 2/591/106/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 року
м. Суми.

Зарічний районний суд м. Суми у складі :
головуючого - судді Шершак М.І.

при секретарі -Кузьмичовій Н.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Суми справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-
особи ОСОБА_4, приватний нотаріус
ОСОБА_5, про визнання права власності,
про поділ майна.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
зазначеним позовом який мотивує тим,
що 25.09.1998 року між нею та ОСОБА_2 було
укладено шлюб . За час спільного життя
ними була придбана 2-х кімнатна
квартира у ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1.
Зарєструвався в квартирі лише
відповідач. Вартість придбаної нами за
спільні кошти квартири в даний час вона
оцінюю в 35 000 долпрів США або 285 250,00
грн., вважає, що маю право власності на
12 її частини, що становить у грошовому
еквіваленті 142 625 грн. В подальшому
шляхом обману дану квартиру
відповідач переоформив на свою матір.
Після дарування квартири своїй матері,
відповідач став зловживати спиртним і

08.01.2008 року шлюб між нею та ОСОБА_2 був
розірваний у судовому порядку. Близько
двох місяців вона разом з дитиною
проживала окремо від чоловіка в
квартирі своєї матері ОСОБА_7. За цей
час відповідач взяв себе в руки,
покинув пити. У зв'язку з чим стосунки
їх відновилися і вони проживали однією
сім'єю до квітня 2012 року.

Однак, починаючи з середини 2010
року, спільне проживання в одній
квартирі знову стало нестерпним,
оскілки ОСОБА_2 систематично
влаштовував з нею сварки, погрожував
виселенням з квартири за допомогою
міліції. У квітні 2012 року відповідач
вигнав її з квартири та самовільно
перевіз частину її особистих речей та
особистих речей сина до квартири її
матері за адресою АДРЕСА_2.

Про те, що договором дарування
спільно придбаної нею з відповідачем
квартири порушено її право власності
на 12 частину, вона дізналась тільки
після того як відповідач вигнав її з
квартири у 2012 році. Також суду
пояснила, що вона дізналася пізніше,
що відповідач починаючи з середини 2009
року по кінець 2012 року мав інтимні
зв'язки з ОСОБА_4, яка народила від нього
сина.

Також в період спільного
проживання нею та відповідачем за
спільні кошти придбавались різні речі
домашнього вжитку, меблі та побутова
техніка, а саме:

спальний гарнітур вартістю 8 000,00
грн., замовлений в ТОВ "Перспектива-С",
вул. Д. Коротченко, 12 в 2005 році,
світло-бежеві фасади, коричневі полиці
та перегородки, зроблений як цілісний
гарнітур. До його складу входять шафа
під акваріумом; шифонер; шафа-пенал з
полицями; дві шафи з полицями; шафа з
полицями відкрита, з висувним ящиком та
шафа для іграшок;

корпусні меблі для вітальні
«Мона» ДСП вартістю 3 000,00 грн., придбані
на центральному ринку в 2004 році,
темно-коричньового кольру, до складу
яких входять шифонер, шафа з полицями
закритими вгорі, далі місце для
телевізора за дверима полиці; шафа з
полицями закритими застекленими
дверима та трьома висувними ящиками;

м'який куточок шкіряний «Барон», колір
сЬеггі, вартістю 30 00,00 грн., фірма
«Проун», вул. Іл'їнська, 55 в 2010 році;

м'який диван шкіряний «Барон»,
колір сЬеггі, вартістю 18 00,00 грн.,
придбаний у фірмі «Проун», вул.
Іл'їнська, 55 в 2010 році, колір вишневий,
знімаються 3 подушки і розкладається в
ліжко з матрацом;

Факт спільного придбання та
знаходження вищезазначених речей
підтверджується аоказами свідками,
які неодноразово бували у них вдома та
доданими копіями фотокарток, на яких
зафіксовані більшість з них, у тому
числі відеокамера, комп'ютер, кухонний
гарнітур, газова плита, диван, пральна
машина та інше. Крім того у квартирі
залишились її особисті речі вартість
яких вона оцінюю у 2 000 грн., кухонний
куточок, посуд, близько 100 книг, і
сувеніри, у тому числі: ковдра світла
синтепонова, куплена її матірю ОСОБА_7
в Італії, яка на момент вигнання
позивачки з квартири знаходилась в
шкафу над шафою для одягу на балконі в
чорному поліетиленовому пакеті; дві
ковдри верблюжі сині; глечик глиняний,
куплений в Сорочинцях; ваза з японським
малюнком, статуетка собор св. Петра
Ватикан, кришталева ваза, які придбані
ОСОБА_7 в Італії; хулахуп спортивний
обруч; бінокль театральний; кухонний
м'який куточок світлий коричневий;
різні книги, також зазначає, що за
сумісні кошти придбаний автомобіль
Хюндай Тюксон, 2009 року випуску
вартістю 17000 доларів США, просить суд
визнати право власності на 12 частину
квартири, автомобіль, стягнувши
компенсацію вартості його 12 частини ,
а також провести поділ майна,
відповідно до порядку
запропонованого нею в позові.

У судовому засіданні позивачка
і її представник вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом не
згоден зазначає, що ніякого
відношення позивачка немає до
квартири за адресою АДРЕСА_3, оскільки
гроші на її придбання давала його
мати, ні він ні позивачка не мали на
той час заробітку достатнього для
придбання квартири, крім того
ніякого обману відносно позивачки не
застосовано, як позивачка так і він
не мають ніякого відношення до
автомобіля, оскільки придбавався він
ОСОБА_4, з якою він приблизно з 2009
року по 2012 рік співмешкав . Крім того
майно яке вказує позивачка в позові
відсутнє по причині вивезення його
самою позивачкою.

Відповідачка ОСОБА_3 з позовом
не згодна зазначає, що ніякого
відношення позивачка не має до
квартири за адресою АДРЕСА_3 , оскільки
гроші на її придбання вона не давала,
квартира придбана за її гроші які
вона заробила за кордоном.

Представник відповідачів з
позовом не згоден, просить суд
застосувати до даних відносин строк
позовної давності, наполягає на
цьому.

3- особа ОСОБА_4, зазначає, що
дійсно частина майна яке вказує
позивачка було придбане коли вона
мешкала з ОСОБА_2 з яким мають
спільну дитину, автомобіль Хюндай
Тюксон, 2009 року випуску придбаний за
її кошти, який ОСОБА_2 продав, взявши
частину грошей розміром 10000 доларів
США.

Суд заслухавши сторони по
справі, свідків, дослідивши зібрані
докази по справі в їх сукупності
вважає, що позов не підлягає
задоволенню згідно наступного:

Як було встановлено під час
судового розгляду, що ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 з 25.09.1998 року перебували у
шлюбі, дійсно за час спільного життя
ними за кошти ОСОБА_3 була придбана 2-х
кімнатна квартира у ОСОБА_6 за адресою
АДРЕСА_3. Зарєструвався на той час в
квартирі лише відповідач, оскільки
позивачка зареєстрована в квартирі в
якій за теперішній час мешкає
АДРЕСА_2 . В подальшому дану квартиру
відповідач подарував своїй матері.
08.01.2008 року шлюб між позивачкою та
ОСОБА_2 був розірваний у судовому
порядку. Дані обставини у судовому
засіданні не спростовуються сторонами
і підтверджуються поясненнями самих
сторін такі і свідків, а також
матеріалами справи.

Відповідно до ст. 60 СК України,
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута
за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

Ст. 63 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування та
розпорядження спільним майном, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними. Відповідно до ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно
набуте за час шлюбу. Розпорядження
майном, що є об'єктом спільної сумісної
власності, після розірвання шлюбу
здійснюється власниками виключно за
взаємною згодою, відповідно до ЦК
України.

Ст. 69 СК України, передбачено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, а розмір часток
згідно зі ст. 70 СК України, є рівним. Ст.
71 СК України передбачено, якщо дружина
та чоловік не домовилися про прядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України
передбачено, якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою, майно
набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовими договорами
між ними.

На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою, поширюються положення глави
8 СК України.

Суд вважає, що позивачка
відповідно до вимог ст..ст.30,60 КК
України не надала суд переконливих
доказів, що квартира АДРЕСА_4 придбана
за сумісні кошти, її пояснення в цій
частині голослівні, прямих доказів
немає, є лише посилання на свідків
які не володіють інформацією про
обставини придбання даної квартири,
знають лише на підставі власних
спостережень, або зі слів інших осіб,
це ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 До пояснень свідка
ОСОБА_7, суд відноситься критично,
оскільки це мати позивачки і
об'єктивних і конкретних свідчень з
її боку суду не надано. Продавець
квартири ОСОБА_6, суду пояснила, що
саме ОСОБА_15, передавала грошів для
придбання квартири. Також не
заслуговують на увагу пояснення
позивачки з приводу придбання
автомобіля Хюндай Тюксон,2 009 року
випуску сумісно з ОСОБА_2, оскільки
допитана у судовому засіданні 3-
особа ОСОБА_4, пояснила, що саме вона
за кошти своєї фірми придбала даний
автомобіль для ОСОБА_2, оскільки з 2009
року по 2012 рік вона з ним мешкала і
має від нього сина, що пояснювала і
сама позивачка під час судового
розгляду.

Крім того до іншого майна яке
зазначено в основному позові і в
уточненому позові, слід застосувати
за заявою представника ОСОБА_2 вимоги
ст.ст. 256,257 ЦК України, оскільки з 2009
року позивачка не жила з
відповідачем, останній жив з ОСОБА_4,
про що вона пояснила під час
судового розгляду, з ОСОБА_4 у ОСОБА_2,
є спільна дитина, позивачка ОСОБА_1,
до суду звернулась поза межами
трирічного терміну, посилання у
позові на ті обставини, що деяке
майно придбане в 2010 році в період
спільного життя нічим не
підтверджено, лише поясненнями самої
позивачки.

В зв'язку з чим в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі викладеного
керуючись: ст.ст.60,69,71,47 СК України
ст..ст. 379,382,383 ЦК України ст. ст.
10,11,57,60,174,175,224-225 ЦПК України, суд -

В И Р
І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, 3- особи ОСОБА_4, приватний
нотаріус ОСОБА_5, про визнання права
власності, про поділ майна, залишити
без задоволення.

Рішення суду підлягає
апеляційному оскарженню.

Апеляційна скарга на рішення суду
особами, які брали участь у розгляді
справи, може бути подана до судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів після проголошення
рішення суду і в порядку
передбаченому ст. 294 ЦПК України.

Суддя
М.І. Шершак