АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3133/14
Головуючий 1-ої інст.: Омельченко Н.І.
Справа № 643/4787/13-ц
Доповідач: Крилова Т.Г.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Пилипчук Н.П.,

- Кіся П.В.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Московського районного суду
міста Харкова від 26 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого володіння.
Просила витребувати 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 із володіння ОСОБА_4
та скасувати державну правову
реєстрацію 1/2 частини вказаної
квартири на ім*я відповідача.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що вона є власником 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 01.06.2010 року. Вказаним рішенням суд
визнав недійсним договір Дарування від
05.10.2002 року укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6. Це рішення суду не було
оскаржене і набрало чинності.

12.02.2013 року вона звернулася до
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області з заявою про
державну реєстрацію прав та обтяжень
для проведення державної реєстрації
права власності на ? частину спірної
квартири, на що рішенням даної служби
від 27.02.2013 року їй було відмовлено у
заявлених вимогах з тих підстав, що
спірна частина квартири зареєстрована
за ОСОБА_2 на підставі договору
дарування від 13.04.2010 року посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за №
1466.

ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_6 під час
розгляду справи судом № 2-1746/09, а саме
13.04.2010 року на підставі договору
дарування передала відповідачу 1/2
частину спірної квартири.

Оскільки договір Дарування між ОСОБА_5
та ОСОБА_6 від 05.10.2002 року був визнаний
судом недійсним, вважає, що ОСОБА_6 є
набувачем, яка набула майно за
недійсним правочином і надалі
відчужила таке майно іншій особі -
відповідачу.

Вважає, що є всі правові підстави
витребувати 1/2 частину спірної
квартири із володіння ОСОБА_2 та
скасувати державну правову реєстрацію
спірної частини вказаної квартири за
відповідачем.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 26 лютого 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено.

Витребувано 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 із володіння ОСОБА_2 Скасовано
державну правову реєстрацію 1/2 частини
цієї квартири на ім*я ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Московського
районного суду міста Харкова від 26
лютого 2014 року та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Апелянт посилається на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
оскільки не прийнято до уваги його
доводи і пояснення по справі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 01.06.2010 року визнано
недійсним договір дарування від 05.10.2002
року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину вказаної квартири. Це рішення
суду не було оскаржене і набрало
чинності.

З договору дарування від 13.04.10 року,
укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 видно,
що ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 ? частину
спірної квартири. 15.04.10 року було
проведено державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно за ОСОБА_2

Таким чином, на момент ухвалення
рішення суду власником спірної частини
квартири був уже ОСОБА_2, який до участі
у справі не залучався та питання щодо
його прав та обов*язків відносно
квартири не розглядалося.

ОСОБА_3 стала власником квартири лише
01.06.2010 року, а до цього часу вона
власником квартири не значилася та в
Реєстрі зареєстрованою не була. Тому,
ОСОБА_3 може звертатися в суд за
захистом свого порушеного права
власності щодо спірної квартири після
01.06.2010 року. З 13.04.10 року за договором
дарування власником ? частини спірної
квартири є ОСОБА_2, але ОСОБА_3 не
ставить питання щодо визнання
недійсним вказаного договору
дарування.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, у
зв*язку із невідповідністю висновків
суду обставинам справи, з ухваленням
нового рішення, яким в задоволенні
позовних вимог слцід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,-

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Московського районного суду
міста Харкова від 26 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування
майна з чужого володіння - відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
його проголошення.

Головуючий -

Судді: