АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
Соловйової НаталіїАнатоліївни на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 рокупредставник
позивача звернувся в суд із зазначеним
позовом, в якому просив визнати
припиненим зобов'язання ОСОБА_2 за
Договором поруки від 27.04.2007 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
банком була збільшена відсоткова
ставка за кредитним договором без
згоди позивача, що призвело до
збільшення відповідальності
поручителя, а тому порука є припиненою.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 липня 2014 року - позов
задоволено.

Визнано поруку припиненою за договором
поруки від 27.04.2007 року, укладеним між
Акціонерним комерційним банком
«Форум» та ОСОБА_2. Вирішено питання
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб на ліквідацію
ПАТ «Банк Форум» Соловйова Н.А. подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на те, що суд ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що відповідно до п. 3.4
договору поруки при внесенні змін у
Кредитний договір і його пролонгації
обставини, що з нього виникають,
розповсюджуються на Поручителя.

Крім того, додаткові угоди, що були
підписані до Кредитного договору, не
збільшують обсягу відповідальності
поручителя, оскільки кредит надавався
у формі відновлювальної кредитної
лінії, а не фіксованої суми, то для
визначення зміни обсягу зобов'язань
поручителя потрібно враховувати суми
коштів, отримані позичальником
відповідно у гривні та доларах США.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримала.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що мала місце зміна зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшився обсяг його
відповідальності, а тому порука
припинилась з 29.01.2009 року.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Згідно вимог ст. 554 ЦК України, в разі
невиконання зобов'язання боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає в тому ж обсязі,
як і боржник, зокрема відповідає за
сплату основного боргу і процентів, за
відшкодування збитків, за сплату
неустойки, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України, у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі, як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

У п. 22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що відповідно до
частини першої статті 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, у цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Судом встановлено, що 27.04.2007 року між
АКБ «Форум» та ОСОБА_3 був укладений
договір кредиту на 350000 доларів США.,
процентна ставка 13%, з кінцевим
терміном погашення 27.04.2014 року (а.с.6-7).

Додатковою угодою від 18.01.2008 року
викладено пункт п.1.1 та 1.3. кредитного
договору в наступній редакції: «Банк
надає позичальнику кредитні кошти в
доларах США або у гривні, у формі
кредитної лінії для споживчих потреб в
сумі: 350000 доларів США та 2270000 гривень. За
користування кредитними коштами
встановлюється плата в розмірі: 13%
річних в доларах США та 16 % річних в
гривні (а.с.9).

Додатковою угодою до кредитного
договору від 13.11.2008 р. пункт 1.3
кредитного договору було викладено в
іншій редакції, відповідно до якої за
користування кредитними коштами
встановлюється плата в розмірі 13,78 %
річних в доларах США та 16 % річних в
гривні (а.с.10).

Додатковою угодою від 18.11.2008 року
визначено, що за користування
кредитними коштами в сумі 100 000 грн.
встановлюється плата в розмірі 26 %
річних в гривні (a.c.11).

Додатковою угодою від 23.01.2009 року пункт
1.3 кредитного договору було викладено в
іншій редакції, а саме: за користування
кредитними коштами встановлюється
плата в розмірі 14,4 % річних (а.с.60).

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором від 27.04.2007 року між АКБ
«Форум» та ОСОБА_2 укладено договір
поруки, у відповідності до якого ОСОБА_2
поручається перед банком за виконання
позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитним договором від 27.04.2007 року:
повернення кредиту в розмірі 350000
доларів США, з кінцевим терміном
повернення 27.04.2015 року, сплачувати
нараховані проценти за користування
кредитними коштами з розрахунку 13 %
річних і можливі неустойки у розмірах
та у випадках, передбачених кредитним
договором (a.c.11).

18.01.2008 року було укладено додаткову
угоду до договору поруки, в якій
викладено п.1.1. договору поруки в новій
редакції, а саме: ОСОБА_2 поручається
перед банком за виконання
позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитним договором від 27.04.2007 року:
повернення кредиту в розмірі 350000
доларів США та 2270000 гривень, з кінцевим
терміном повернення 27.04.2014 року,
сплачувати нараховані проценти за
користування кредитними коштами з
розрахунку 13 % річних в доларах та 16 %
річних в гривні і можливі неустойки у
розмірах та у випадках, передбачених
кредитним договором (а.с.78).

Після цієї додаткової угоди ніяких
додаткових угод до договору поруки не
укладалося.

Вирішуючи спір між сторонами, суд вірно
виходив з того, що укладаючи додаткову
угоду року до кредитного договору від
23.01.2009, якою було збільшено розмір
відсоткової ставки до 14,4%, яку не було
узгоджено з поручителем, банк фактично
збільшив обсяг відповідальності
поручителя без його згоди.

Відповідно до ч. з ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти,
встановлені рішенням чи вироком суду,
що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на
правовій властивості законної сили
судового рішення і означається його
суб'єктивними і об'єктивними межами, за
якими сторони та інші особи, які брали
участь у розгляді справи, а також їх
правонаступники не можуть знову
оспорювати в іншому процесі
встановлені судовим рішенням у такій
справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими
для суду, який розглядає справу навіть
у тому випадку, коли він вважає, що вони
встановлені невірно. Таким чином
законодавець намагається забезпечити
єдність судової практики та запобігти
появі протилежних за змістом судових
рішень.

Крім того, згідно ч. з ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
преюдиційність поширюється не тільки
на осіб, що брали участь у справі, а й на
особу, щодо якої відповідними
рішеннями встановлено певні обставини,
незалежно від того, чи брала вона
участь у справі.

З матеріалів справи убачається, що
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва від 24.07.2014 року встановлено, що
ОСОБА_2 не давала згоду на збільшення
своєї відповідальності за кредитним
договором від 27.04.2007 року, укладеним між
АКБ «Форум» та ОСОБА_3, а тому внаслідок
укладення 13.11.2008 року додаткової угоди
порука є такою, що припинилася,
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Твердження апелянта про те, що за п. 3.4
договору поруки, відповідно до умов
якого при внесенні змін у кредитний
договір і його пролонгації, обставини,
що з нього виникають, розповсюджуються
і на поручителя є безпідставними,
оскільки зі змісту вказаного положення
не випливає, що зміни і доповнення до
кредитного договору можуть
здійснюватися без повідомлення
поручителя, а саме положення не
свідчать про його відмову від
узгодження можливих змін.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
Соловйової НаталіїАнатоліївни -
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 липня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді