Справа № 357/3207/14-ц Головуючий у І
інстанції Дмитренко А.М.Провадження №
22-ц/780/3242/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 54
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О.,
Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» про захист
прав споживача, оскарження
неправомірних дій та зобов'язання
вчинити певні дії,

заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом про захист
прав споживача, оскарження
неправомірних дій та зобов'язання
вчинити певні дії. Заявлені вимоги
мотивував тим, що отримав попередження
від відповідача про наявність
заборгованості за послуги
теплопостачання, однак договору із
даним комунальним підприємством не
укладав, оскільки останнє, згідно
проекту договору, надає свої послуги
лише до точки, яка знаходиться біля
фундаменту будинку. В будинку існує
загальний лічильник тепла для всього
будинку, щомісяця управитель
балансоутримувача знімає показники
спожитого будинком тепла, і ці
показники надаються в КП БМР
«Білоцерківтепломережа».
Балансоутримувачем будинку є ЖБК
«ЕЛКОН», який він вважає виконавцем
послуг з постачання теплової енергії
та гарячого водопостачання, і який
одноособово має до нього право вимоги.
Просив припинити дію, яка порушує його
право як споживача і заборонити КП БМР
«Білоцерківтепломережа» вимагати від
нього оплати за надання послуг з
постачання теплової енергії та
гарячого водопостачання.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року, подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та задовольнити позов в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про захист прав споживача,
оскарження неправомірних дій та
зобов'язання вчинити певні дії, суд
першої інстанції керувався тим, що дії
відповідача, які полягають в тому, що
ним надіслано повідомлення на адресу
позивача про наявність заборгованості
з проханням провести оплату цієї
заборгованості, не суперечать вимогам
чинного законодавства, оскільки в м.
Білій Церкві на даний час саме
відповідач є виконавцем послуг з
опалення та гарячого водопостачання і
зобов'язальні правовідносини з приводу
надання та оплати цих послуг існують
саме між сторонами по справі, а не між
позивачем та ЖБК «ЕЛКОН».

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що рішенням Білоцерківської
міської ради № 388 від 23 грудня 2005 року
КП «Білоцерківтепломережа» визначено
виконавцем послуг централізованого
опалення та гарячого водопостачання у
житловому фонді комунальної власності
м. Біла Церква Київської області.

Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України, Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг, видано КП
«Білоцерківтепломережа» ліцензії на
постачання теплової енергії,
виробництво теплової енергії,
транспортування її магістральними та
місцевими (розподільчими) тепловими
мережами.

Рішенням виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради № 451 від 11
жовтня 2011 року затверджено тарифи на
послуги з опалення та підігріву
холодної води для населення,
відповідно до вказаного рішення в м.
Біла Церква було встановлено по
опаленню абонентську плату та її
розмір.

Вказані рішення є чинними, ніким не
змінені і не скасовані, а тому вони
підлягають виконанню.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 29 січня 2013 року за позовом
КП «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
комунальні послуги встановлено, що
відповідно до довідки ЖБК «ЕЛКОН»
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_1 та який
постійно проживає за даною адресою, за
якою відповідно до заяви було
розділено особові рахунки. На даний час
особовий рахунок НОМЕР_1 та 91474-5
відкрито на ім'я ОСОБА_1

В даній ухвалі колегія суддів також
прийшла до висновку, що відсутність між
споживачем послуг та їх виконавцем чи
балансоутримувачем будинку договору
не може бути підставою до відмови у
задоволенні позову про стягнення
наявної заборгованості. Посилання
апелянта на те, що правові відносини з
оплати житлово-комунальних послуг не
можуть виникати з КП
«Білоцерківтепломережа», оскільки
воно не є балансоутримувачем будинку,
не ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки згідно ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
виконавець послуг є також учасником
відносин у сфері комунальних послуг, а
КП «Білоцерківтепломережа» був
визначений виконавцем послуг
відповідно до рішення Білоцерківської
міської ради.

В матеріалах справи також є
розрахунковий лист абонента ОСОБА_1,
о/рахунок НОМЕР_1, надано розрахунок
заборгованості відповідача, за яким
проводилося нарахування та сплата
абонплати за надані послуги на рахунок
КП «Білоцерківтепломережа», чого сам
позивач не заперечує.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Позивач не відмовився від отримання
послуг з централізованого опалення та
гарячого водопостачання від КП
«Білоцерківтепломережа», тоді як таке
право споживача передбачено п. 24
«Правил надання населенню послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а обов'язком
виконавця - надання послуг вчасно та
відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання послуг
згідно з типовим договором.

Отже, необхідність укладення договору
про надання послуг передбачена законом
і його укладення визначено як
обов'язок, а не право споживача.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні дані про те, що позивач
звертався до КП БМР
«Білоцерківтепломережа» з приводу
укладення договору про надання послуг,
відмови від отримання послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання від КП
«Білоцерківтепломережа» або надання
позивачу послуг неналежної якості.

Оскільки позивачу надавалися
відповідачем послуги з опалення та
гарячого водопостачання, він не
відмовився від отримання цих послуг,
проводив на користь відповідача оплату
за надані послуги, то між ним та
позивачем існують відносини щодо
надання послуг та їх оплати.

Отже, враховуючи вимоги закону та
встановлені обставини справи, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що позивач є споживачем послуг, які
надає відповідач по справі, визначений
рішенням органу місцевого
самоврядування виконавцем послуг
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, а тому позовні вимоги
позивача, в яких він просить
зобов'язати відповідача припинити
вимагати від нього оплату за
комунальні послуги, не ґрунтуються на
вимогах закону та спростовуються
доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином рішення суду першої
інстанції суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, передбачених законом підстав
для його скасування при апеляційному
розгляді не встановлено.

Колегія суддів не погоджується із
доводами апеляційної скарги про те, що
згідно ст. 29 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», договір
на надання житлово-комунальних послуг
у багатоквартирному будинку
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою. Так, у разі якщо
балансоутримувач не є виконавцем, він
укладає договори на надання
житлово-комунальних послуг з іншим
виконавцем.

Тобто ст. 29 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» не містить
посилань на те, що власник квартири
може укладати договір на надання
комунальних послуг лише з
балансоутримувачем і не забороняє
укладання такого договору
уповноваженою ним особою, яку і
визначено рішенням рішенням
Білоцерківської міської ради № 388 від 23
грудня 2005 року.

Посилання апелянта на роз'яснення
міністерства Регіонального розвитку
щодо договірних відносин під час
надання послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення від 12
лютого 2013 року колегією суддів
відхиляються, оскільки такі
роз'яснення не є джерелом права і
містять посилання на можливість
укладення договорів споживачем.

Крім того, не може бути реалізований
намір позивача укласти в майбутньому
договір про надання комунальних послуг
із балансоутримувачем, на що він
посилається в апеляційній скарзі,
оскільки із 26 квітня 2014 року набрали
чинності зміни до ст. 29 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
відповідно до ч. 3 якої, договір на
надання послуг з централізованого
опалення, послуг з централізованого
постачання холодної води, послуг з
централізованого постачання гарячої
води, послуг з водовідведення (з
використанням внутрішньобудинкових
систем) у багатоквартирному будинку
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
виконавцями цих послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не захотів вказати, хто саме буде
нести відповідальність за подачу
холодної води в батареях опалення,
висновків суду першої інестнації не
спростовують.

Так відповідно до ст. 1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави, висновки суду
першої інстанції стосувалися
заявлених позовних вимог.

Не підтверджені доказами доводи
апелянта, що надісланий йому на
підписання договір грубо суперечить
типовому, оскільки витяг із договору,
наявний в матеріалах справи, не містить
реквізитів затвердження і його
походження невідоме.

Відповідно до статті 648 ЦК України
зміст договору, укладеного на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, органу місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту,
тобто типовому договору про надання
послуг з централізованої опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

З наявних в справі матеріалів не
вбачається, що позивач надав докази на
підтвердження того, що запропонований
відповідачем договір позбавляє його
прав, які він звичайно мав, а також, що
договір виключає чи обмежує
відповідальність відповідача, як
сторони договору, за порушення
зобов'язань або містить інші умови, які
явно обтяжливі для позивача. Матеріали
справи також не вказують на наявність
таких обставин.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтується на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.