У х в а л а

іменем україни

25 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Касьяна
О.П.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3 до
Харківської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, про визнання договору
дарування недійсним, визнання права
власності на квартиру, витребування
майна з незаконного володіння та
вселення, за касаційними скаргами
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3,
та ОСОБА_5 на рішення Московського
районного суду м. Харкова
від 11 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 07 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
звернулася до суду з позовом до
Харківської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, про визнання договору
дарування недійсним, визнання права
власності на квартиру, витребування
майна з незаконного володіння та
вселення.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 11 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 07 травня 2014 року, позов ОСОБА_2, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1 від 27 липня 2013 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за № 792 від 27 липня 2013 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Вселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у квартиру АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
відмови в задоволенні її позовних
вимог, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права, та в цій
частині ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
частині визнання за нею та її
неповнолітнім сином права власності на
зазначену квартиру.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3, відмовити
в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що незаконність набуття ОСОБА_4
права власності на спірну квартиру
встановлена рішенням апеляційного с
суду Харківської області від 16 вересня
2013 року, яким скасовано рішення суду
першої інстанції та відмовлено
ОСОБА_4 у визнанні права власності на цю
квартиру

За таких обставин ОСОБА_4 не мала права
на відчуження вказаної квартири своїй
дочці - ОСОБА_5

ОСОБА_2 не позбавлена можливості
звернутися до власника будинку з
заявою про відкриття особового рахунку
на спірну квартиру та в установленому
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» порядку
вирішити питання про набуття права
власності на зазначену квартиру шляхом
її приватизації.

Чинним законодавство не передбачено
право суду визнавати за громадяни
України, які постійно проживають у
квартирах (будинках) державного
житлового фонду, право власності на
квартири (будинки) в порядку
приватизації, оскільки приватизація
державного житлового фонду
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації.

Судами першої та апеляційної інстанцій
досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 11 березня 2014 року та
ухвала апеляційного суду Харківської
області від 07 травня 2014 року ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для їх
зміни або скасування не встановлено.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
при їх ухваленні та в основному
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками судів по їх
оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3, та ОСОБА_5
відхилити, рішення Московського
районного суду м. Харкова від 11 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 07 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
О.П.
Касьян

В.М. Коротун