Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

29 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кафідової О.В.,

Леванчука
А.О., Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя, та
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним
позовом, в якому просила поділити
майно, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, визнавши за нею
право особистої власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2,
однокімнатну квартиру АДРЕСА_7,
автомобіль «ТойотаАуріс» державний
номерний знак НОМЕР_3, автомобіль
«Мазда СХ7», державний номерний знак
НОМЕР_2, автомобільний гараж НОМЕР_4 в
гаражному кооперативі «Ветеран» по
АДРЕСА_8.

ОСОБА_4 виділити земельну ділянку 0,45 га
з будинком розташованим за адресою:
АДРЕСА_9, моторний човен «Сарепта»
номер судна НОМЕР_6 з двигуном
«Меркурій 70».

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя, зазначаючи, що після
припинення шлюбних відносин
відповідач зняла з депозитного вкладу
на рахунку НОМЕР_5 в ПАТ КБ «ПриватБанк»

4 000 дол. США, що є їх спільною власністю,
якими розпорядилась без його згоди, на
власні потреби. Просив суд поділити
спільне майно подружжя з урахуванням
вказаних коштів, стягнувши з ОСОБА_3 на
його користь 2 000 дол. США за курсом НБУ
на день винесення судового рішення.

У грудні 2013 року до Автозаводського
районного суду м. Кременчука звернувся
ОСОБА_5 із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,
посилаючись на те, що 2 квітня 2010 року
ОСОБА_4 отримав від нього в борг 50 000
Євро під 5 % річних строком на 3 роки для
придбання нерухомого майна в Україні,
але в установлений строк грошову суму
та проценти за її користування не
повернув. Оскільки майно, одержане за
договором позики використано в
інтересах сім'ї, просив стягнути
солідарно з

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошові кошти в
розмірі 59 375 Євро в гривнях за офіційним
курсом НБУ на день винесення судового
рішення.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 8 квітня 2014 року позовні вимоги

ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про поділ спільного
майна подружжя задоволено частково.
Зустрічні позовні вимоги

ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя задоволено частково.
Виділено ОСОБА_3 однокімнатну квартиру
АДРЕСА_3, однокімнатну квартиру
АДРЕСА_2, однокімнатну квартиру
АДРЕСА_7, автомобіль«ТойотаАуріс»,
державний номерний знак НОМЕР_3 та
автомобіль «Мазда СХ7», державний
номерний знак НОМЕР_2. Виділено ОСОБА_4
земельну ділянку площею 0,45 га з
будинком, що розташований за адресою:
АДРЕСА_9, моторний човен «Сарепта»
номер судна НОМЕР_6 з двигуном
«Меркурій 70». В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
позики задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 за договором
позики грошову суму в розмірі 59 375 Євро,
що за офіційним курсом НБУ становить 947
731,875 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 21 травня

2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_3. до ОСОБА_4. про поділ
спільного майна подружжя задоволено
частково. Поділено майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, виходячи з рівності часток
майна сторін, виділивши у власність
ОСОБА_3: однокімнатну квартиру АДРЕСА_5
в

м. Кременчуці Полтавської області
вартістю - 188 570 грн; однокімнатну
квартиру АДРЕСА_6 вартістю - 189 680 грн;
однокімнатну квартиру АДРЕСА_7
вартістю - 270 040 грн;а втомобільний гараж
НОМЕР_4, що знаходиться в гаражному
кооперативі «Ветеран» по АДРЕСА_8
вартістю - 79 160 грн; автомобіль «Mazda CX-7»,
2008 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_2 вартістю - 209 740 грн, а всього
майна на загальну суму 937 190 грн.
Виділено у власність ОСОБА_4.: житловий
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_9
Полтавської області вартістю - 685 160 грн;
земельну ділянку площею

0,21 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий № :05:002:0210 та земельну
ділянку площею 0,24 га - для ведення
особистого селянського господарства,
кадастровий № :05:002:0211, що
розташовані в

АДРЕСА_10 вартістю -

87 345 грн; автомобіль «ToyotaAuris», 2011 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_3 вартістю - 144 892 гнн 80 коп;
моторний човен «Сарепта», 1989 року
побудови, державний реєстраційний
номер НОМЕР_6 з двигуном «Mercury 70» НОМЕР_7
загальною вартістю -

35 600 грн., а всього майна на загальну
суму - 952 997 грн 80 коп. Зустрічний позов
ОСОБА_4. до ОСОБА_3, про поділ спільного
майна подружжя задоволено. Поділено
між подружжям грошові кошти в сумі 4 000,
21 дол. США за договором банківського
вкладу № SAMDN3735, укладеним між ПАТ
АБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3., стягнувши з
останньої на користь ОСОБА_4 2000, 11 дол.
США, що за офіційним курсом НБУ на день
постановлення рішення становить - 23 433
грн 58 коп. Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4. та
ОСОБА_3. про стягнення боргу задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку ОСОБА_4
та

ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 59 375,00 Євро
боргу за договором позики станом на 2
грудня 2013 року, що за офіційним курсом
НБУ на день винесення судового рішення
складає - 954 078 грн 83 коп.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя, та
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 21 травня 2014 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 65, 73 СК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 2 березня 2011 року в справі
за позовом про стягнення боргу та за
зустрічним позовом про визнання
договору позики недійсним, якою
оскаржувані судові рішення скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2012 року в справі за
позовом про стягнення коштів за
договором позики та за зустрічним
позовом про визнання договору позики
недійсним, якою судові рішення першої
та апеляційної інстанції частково
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким відмовлено у
задоволенні позовних вимог про
стягнення боргу, в решті судові рішення
першої та апеляційної інстанцій
залишено без змін.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданих до неї копій
судових рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня

2011 року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України», із
змінами та доповненнями, заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України, може бути подана за сукупності
таких умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2012 року не
вбачається тотожності встановлених
фактичних обставин справи. А тому із
неї не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ст. ст. 65, 73 СК України.

Що стосується наданої для порівняння
ухвали колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 2 березня

2011 року то з неї не вбачається, що при
розгляді вказаної справи встановлені
судом фактичні обставини, які мають
значення для вирішення спорів, є
тотожними у порівнянні зі справою в
якій постановлена ухвала про перегляд
якої подано заяву, а, відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
рішень.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, та позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
судді:О.І. Євтушенко О.В. Кафідова А.О.
Леванчук В.О. Савченко