Справа № 373/72/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючого судді Потоцького В.В.,

при секретарі Олійник Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Переяслав-Хмельницький
справу за позовом ОСОБА_1 до
Національного історико-етнографічного
заповідника «Переяслав» про визнання
рішення атестаційної комісії
незаконним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить визнати рішення
атестаційної комісії НІЕЗ «Переяслав»
від 27 листопада 2013 року відносно неї
незаконним та скасувати його. Свої
вимоги обґрунтувала тим, що на
запитання атестаційної комісії вона
дала правильні та вичерпні відповіді
по кожному питанню. Висновки
атестаційної комісії та її рішення
вважає необґрунтованими та такими, що
не відповідають вимогам діючого
законодавства. ОСОБА_1 неодноразово
піддавалася тиску з боку працівників
адміністрації НІЕЗ «Переяслав», про що
свідчать протоколи робочих нарад при
генеральному директору.

Позивачка ОСОБА_1 і її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали
свої позовні вимоги і просять їх
задовольнити.

Представник відповідача Панченко Т. в
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги заперечувала, просила в позові
відмовити в повному обсязі, з підстав,
викладених у письмових запереченнях,
долучених до матеріалів справи. Вважає,
що жодних проявів упередженості по
відношенню до позивача при проведенні
атестації не було допущено, а
зауваження комісії щодо відсутності
результатів наукової роботи позивача
були об'єктивними і не спростовані
позивачем, атестаційна комісія
прийняла законне рішення.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази, суд прийшов до
переконання, що позов підлягає
задоволенню.

З 1980 року по 1986 рік ОСОБА_1 навчалася в
Івано-Франківському інституті нафти і
газу. Після закінчення навчання у 1986
році по 1991 рік позивачка працювала в
науково-дослідному секторі на кафедрі
«Прикладна механіка». З 11.04.1991 року
ОСОБА_1 працювала на посаді молодшого
наукового співробітника, а з 15.04.1997 року
по даний час працює на посаді старшого
наукового співробітника Музею історії
українського рушника НІЕЗ «Переяслав».

27 листопада 2013 року в НІЕЗ «Переяслав»
проведено чергову атестацію наукових
співробітників на підставі наказу
генерального директора №61-ОД від 24.09.2013
р. За результатами атестації позивач
визнана такою, що не відповідає
займаній посаді старшого наукового
співробітника Музей українського
рушника.

Відповідно до п. 1.3. Положення про
проведення атестації працівників
підприємств, установ, організацій та
закладів галузі культури,
затвердженого Наказом Міністерства
культури і туризму України від 16.07.07 р.
№44, основним завданням атестації є
оцінка професійної кваліфікації і
ділових якостей працівника на основі
об'єктивних, обґрунтованих критеріїв,
виходячи з результатів його роботи, з
метою визначення можливостей
професійного і посадового росту.

Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України «Про
професійний розвиток працівників», на
кожного працівника, який підлягає
атестації, безпосередній керівник
складає характеристику, що подається
атестаційній комісії після
ознайомлення з нею працівника, але не
пізніше ніж за тиждень до атестації.

Відповідно до характеристики, виданої
відповідачем, ОСОБА_1 проводить значну
наукову роботу, як в НІЕЗ «Переяслав»,
так і в інших музеях та наукових
закладах України. Зокрема: розробила
наукову концепцію, структурний та
тематико-експозиційний план, текст
екскурсій, етикетаж, анотаційний текст
Музею українського рушника. Зробила
експозицію Музею українського рушника.
Написала нарис історії створення Музею
українського рушника. Працюю над
науковими темами: «Монастирські
рушники ХІХ-ХХ століття» та «Вибійчані
рушники та вибійчаний промисел на
Переяславщині ХІХ-ХХ століття».
Зробила реекспозиції розділів
«Монастирський рушник ХІХ-ХХ
століття», «Рушники Слобожанщини
ХІХ-ХХ століття», «Вибійчані рушники та
вибійчаний промисел на Переяславщині
ХІХ-ХХ століття». До цих розділів
розробила та написала наукове
обґрунтування, структурний план,
тематико-експозиційний план, текст
екскурсій, анотації. Провела багато
іншої наукової роботи, що
підтверджується копією характеристики
виданої відповідачем. За 2005-2012 роки
прийняла участь у семи наукових
конференціях та двох круглих столах.
Написала три лекції на тему:
«Сакральність вишитих українських
рушників», «Рушник у житті українця»,
«Рушник - оберіг, пісня». Провела по
Музею народної архітектури та побуду
середньої Наддніпрянщини та
тематичних музеях 1439 екскурс-годин. Із
змісту характеристики вбачається, що
за своїми професійними якостями ОСОБА_1
відповідає займаній посаді.

Завідувачем науково-дослідного
філіалу Музей народної архітектури та
побуту Середньої Наддніпрянщини
ОСОБА_4 на позивачку складена позитивна
характеристика. Однак з
характеристикою не погодився
заступник генерального директора з
наукової роботи ОСОБА_5, який подав на
неї свої зауваження від 14.10.2013 р., у
зв'язку з чим генеральний директор не
затвердив характеристику позивачки.
Зауваження базувались на неналежному
виконанні позивачем вимог її посадової
інструкції, а саме: п. 2.2. (здійснювати
наукову роботу в галузі наукового
комплектування фондів,
науково-дослідної, експозиційної і
науково-освітньої діяльності музею), п.
2.3. (проводити наукову роботу з проблем,
визначених профілем і планом роботи
Музею, з урахуванням конкретної
спеціалізації), п. 2.5. (готувати наукові
праці, публікації за темою дослідження,
брати участь у підготовці
музеєграфічних і рекламних видань
Музею: путівників, буклетів тощо), п. 2.8.
(брати участь у створенні експозицій і
виставок, розробці наукових довідок,
концепцій, тематичних і
тематико-експозиційних планів, в
обговоренні архітектурно-художніх
проектів). В частині наукової роботи за
період атестації позивач не досягла
результатів роботи щодо якісного
оновлення експозиції Музею
українського рушника, дослідження і
вивчення його експонатів. Участь у
проведенні масових заходів, свят
заповідника обмежувалась формальним
підходом, жодних наукових доробок з
цього приводу ОСОБА_1 не здійснювалось
і не подавалось керівництву закладу.

Атестаційною комісією вищевикладені
факти однобоко були враховані при
прийнятті рішення, що не свідчить про
доброзичливість, яка виключає прояви
упередженості.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
професійний розвиток працівників»,
атестаційна комісія приймає рішення
про відповідність або невідповідність
працівника займаній посаді або
виконуваній роботі.

Пунктом п. 4.6 «Положення про проведення
атестації для закладів культури»,
передбачено, що атестаційна комісія на
підставі всіх даних дає одну з таких
оцінок професійної кваліфікації і
ділових якостей працівника:

- відповідає займаній посаді або
виконуваній роботі;

- не відповідає займаній посаді або
виконуваній роботі, рекомендовано
направити на навчання;

- не відповідає займаній посаді або
виконуваній роботі.

При атестації відповідачем не
враховано належним чином тих обставин,
що трудовий договір з ОСОБА_1 був
укладений в 1991 році і, тоді ж їй було
доручено організувати Музей
українського рушника, який вона
фактично організувала та працює у
ньому понад 22 роки. Останню атестацію
ОСОБА_1 проходила 29.06.2004 року. Зауважень
щодо відсутності відповідної фахової
освіти за весь період роботи в НІЕЗ
перед нею не ставилося.

Відповідно до Постанови ПВС України
від 06.11.1992 року №9 з послідуючими
змінами «Про практику розгляду судами
трудових спорів», не може служити
підставою для звільнення працівника
відсутність спеціальної освіти
(диплома), якщо, відповідно до чинного
законодавства, наявність її не є
обов'язковою умовою виконання роботи
обумовленої трудовим договором.

Чинним законодавством не передбачено
наявність відповідної фахової освіти
для старшого наукового співробітника
Музею українського рушника. В
посадових інструкціях, які надавались
позивачці раніше, зокрема остання - у 2012
році, розділ «Кваліфікаційні вимоги»
не передбачає напрямку фахової освіти,
а обмежується загальними фразами: мати
освіту за кваліфікаційним рівнем
магістр, спеціаліст за відповідним
спрямуванням та наявність стажу роботи
за спеціальністю, а також наукових
розробок. Отже, кваліфікаційні вимоги
відносно ОСОБА_1 повністю відповідають
посадовим інструкціям, які
розроблялися як раніше, так і на даний
час.

При проведенні атестації атестаційна
комісія не прийняла належно до уваги ту
обставину, що ОСОБА_1 прикріплена
здобувачем до кафедри загальної
історії правознавства і методик
навчання ДВНЗ Переяслав-Хмельницький
ДНУ ім. Г. Сковороди за спеціальністю
07.00.01 - історія України, про що свідчить
відповідна довідка навчального
закладу та посвідчення, а обмежилася
намаганнями дискредитувати факт
прикріплення здобувача до кафедри.

Отже, атестаційною комісією при
атестації не в повній мірі дотримані
вимоги п. 4.5 «Положення про проведення
атестації працівників підприємств,
установ, організацій та закладів у
галузі культури», яким передбачено, що
обговорення професійних якостей і
результатів діяльності працівника,
який атестується має проходити в
обстановці вимогливості,
доброзичливості, яка виключає прояви
упередженості.

Вказані обставини підтверджуються:
характеристикою; наказом про
проведення чергової та повторної
атестації; примірним переліком питань
атестації; протоколами робочої наради;
довідки навчального закладу;
посвідченням про кандидатські іспити;
наказом Міністерства культури України;
атестаційним листом від 27.11.2013 р.;
протоколом засідання атестаційної
комісії від 27.11.2013 р.; характеристикою і
зауваженнями на характеристику
позивачки; посадовою інструкцією
позивачки.

Відповідно до п. 5.3 «Положення про
проведення атестації працівників
підприємств, установ, організацій та
закладів галузі культури», результати
атестації можуть бути оскаржені
працівником у порядку, встановленому
законодавством.

Відповідно до вимог ст. 3 КЗпП України,
законодавство про працю регулює
трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій,
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності.

Неправомірним рішенням атестаційної
комісії порушені конституційні права
ОСОБА_1 на працю без будь-яких обмежень,
оскільки відповідач на виконання
рішення атестаційної комісії перевів
її на іншу роботу, яка не відноситься до
наукової роботи.

При таких обставинах, висновки
атестаційної комісії та її рішення суд
визнає необґрунтованими та такими, що
не відповідають вимогам діючого
законодавства та фактичним обставинам
справи.

Від сплати судового збору позивачка
звільнена на підставі ст. 5 ч. 1 п. 1 ЗУ
«Про судовий збір».

На підставі ст.ст. 3; 221; 233 КЗпП України,
ст. 11; 13 Закону України «Про професійний
розвиток працівників», Положення про
проведення атестації працівників
підприємств, установ, організацій та
закладів галузі культури,
затвердженого Наказом Міністерства
культури і туризму України від 16.07.07 р.
№44, керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 209; 213; 214; 215;
218; ч. 2 ст. 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Національного
історико-етнографічного заповідника
«Переяслав» про визнання рішення
атестаційної комісії незаконним
задовольнити.

Визнати рішення атестаційної комісії
Національного історико-етнографічного
заповідника «Переяслав» від 27
листопада 2013 року відносно ОСОБА_1
незаконним та скасувати його.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. В разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ: