Справа №
№
провадження: 2/230/1069/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Єнакіївський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі – Здебської Т.М.

за участю сторін:

позивача – ОСОБА_1І.о.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Єнакієве
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2014 року позивач ОСОБА_1І.о.
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2А.К. про поділ майна.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що з 15 червня 1983 року з
відповідачем ОСОБА_2А.К. він перебуває у
шлюбі. Від даного шлюбу сторони
неповнолітніх дітей не мають. За час
проживання у шлюбі у травні 2012 року за
спільні кошти подружжям був придбаний
автомобіль марки BMW 7401, державний
номерний знак НОМЕР_1,
вартістю 12 000 доларів США, що
еквівалентно 95 916 грн. Даний автомобіль
був зареєстрований 22.05.2012 року за
відповідачем. Добровільно поділити
вказане майно відповідач не бажає. За
таких обставин позивач просить визнати
право власності на 1/2 частину
автомобіля марки BMW 7401, державний
номерний знак НОМЕР_1, стягнути з
відповідача вартість 1/2
частини даного автомобіля у сумі 59 975,88
грн. та судовий збір у сумі 599,75 грн.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги на підставах,
викладених у позові, просив
задовольнити заявлені вимоги у повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про час та місто слухання
справи була повідомлена належним
чином, про причини неявки суд не
повідомила. Клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.

Позивач надав згоду на ухвалення
заочного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
вважає можливим розглянути справу на
підставі наявних у ній даних і доказів,
так як у суду є достатньо доказів про
права та взаємовідносини сторін, а
позивач не заперечує проти такого
розгляду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
приймають участь у справі, всебічно і
повно з’ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об’єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, застосувавши
до спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, встановив наступні фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

15 червня 1983 року між позивачем та
відповідачем був укладений шлюб, про що
Відділом запису актів громадянського
стану Масалінського району
Азербайджану 15.06.1983 року
зроблено актовий запис за № 16 (а.с.4-6).

22.05.2012 року сторонами був придбаний
автомобіль марки BMW 7401, державний
номерний знак НОМЕР_1, що був
зареєстрований 22.05.2012 року за
відповідачем на підставі
довідки-рахунку ДПІ 311196 від 19.05.2012 року
(а.с. 8).

У відповідності з положеннями ст. 60
Сімейного кодексу України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Отже набуття майна за час шлюбу створює
презумпцію виникнення права спільної
сумісної власності, це означає, що ні
дружина, ні чоловік не зобов'язані
доводити наявність права спільної
сумісної власності на майно, набуте у
шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного
кодексу України, дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Ст. 70 Сімейного кодексу України
передбачає, що у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один
із них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив
чи пошкодив спільне майно, витрачав
його на шкоду інтересам сім'ї. За
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Між позивачем та відповідачем шлюбний
контракт не укладений, будь-якої
домовленості щодо поділу майна немає,
відповідачем не надано жодних належних
та допустимих доказів того, що спірний
автомобіль був придбаний лише за
особисті кошти відповідача.

За таких обставин суд вважає, що
автомобіль марки BMW 7401, державний
номерний знак НОМЕР_1, придбаний
сторонами в період шлюбу, даний
автомобіль є об'єктом права спільної
сумісної власності, а частки сторін
рівними, тому спірний автомобіль
підлягає поділу між позивачем та
відповідачем в рівних долях як
неподільне майно, тому суд приходить до
висновку про визнання за позивачем
права власності на 1/2 частину спірного
автомобіля, а сторони мають рівне право
на користування цим автомобілем.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідача вартості 1/2
частини автомобіля марки BMW 7401,
державний номерний знак НОМЕР_1, у сумі
59 975,88 грн., то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Сімейного
кодексу України, присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.

Позивачем згідно до вимог ст. 60
Цивільного процесуального кодексу
України для визначення вартості
спірного майна на час розгляду справи
не надано суду жодних належних та
допустимих доказів.

Судом на виконання положень ч. 4 ст. 10
Цивільного процесуального кодексу
України роз'яснювалось позивачу право
на проведення судової
автотоварознавчої експертизи для
визначення вартості автомобілю.
Зазначеним правом позивач не
скористався.

З огляду на викладене позовні вимоги
про стягнення з відповідача вартості 1/2
частини автомобіля не підлягають
задоволенню у зв'язку з недоведеністю
вартості об'єкту поділу.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, одним із основних засад
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод передбачено,
що кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи
незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі наданих сторонами доказів .

У відповідності до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Виходячи із вищевикладеного, суд,
оцінивши докази, надані сторонами у
справі, їх належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо і
взаємний зв’язок доказів у їх
сукупності, приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до
відповідача ОСОБА_2 про поділ майна
підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3, 21, 60, 61, 68, 69, 70, 71 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57-60, 209,
212-215, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
порядку поділу майна, придбаного в
період шлюбу з ОСОБА_2, право власності
на 1/2 частини автомобіля марки BMW 7401,
державний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований 22.05.2012 року за ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Єнакіївським міським судом Донецької
області за письмовою заявою
відповідача протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Єнакіївський міський суд
Донецької області у десятиденний строк
з дня проголошення рішення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
складені, підписані у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 27
травня 2014 року.

Повний текст рішення суду виготовлений
30 травня 2014 року.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області

ОСОБА_3