22-ц/775/1199/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Шиян В.В.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Попової С.А.,

при секретарі Одінцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права власності, третя
особа: ЖКП «Азовжитлокомплекс»,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 24
червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивачі
звернулися до суду з зазначеним
позовом. Посилалися на те, що вони є
власниками квартири АДРЕСА_1.
Відповідачі є їхніми сусідами. В
червні 2013 року відповідачі самовільно,
без їх дозволу, встановили на
зовнішній стіні будинку,
безпосередньо біля їх вікна
кондиціонер, чим порушили їх спокій.
Вночі кондиціонер дуже шумить, що
порушує їх сон, вікно відкрити не можна
через шум від кондиціонеру. В
добровільному порядку відповідачі не
бажають переносити кондиціонер, у
зв'язку з чим вони змушені звернутися
до суду з позовом про усунення
перешкод в користуванні власністю та
зобов'язання відповідачів перенести
кондиціонер в інше місце.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 24 червня 2014 року в
задоволені позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням
суду, позивачі подали апеляційну
скаргу, в якій зазначають, що висновки
суду є помилковими, не відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права, тому, просять
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити їх позовні вимоги.

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з»явилися, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи, про що
свідчать розписки про вручення судових
повісток ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та
телефонограми, які отримані особисто
ОСОБА_3 та для передачі ОСОБА_4 Тому,
відповідно до ч.2 ст.305 та ст.197 ЦПК
України, справа розглянута у
відсутність сторін та без технічної
фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що згідно свідоцтва про право
власності на житло від 1 липня 2009 року
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6 про що свідчить витяг
міського комунального підприємства
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» № 23284545 від 14 липня 2009
року ( а.с.8,9)

Фактично в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані та мешкають ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 ( а.с.12).

Квартира НОМЕР_1 цього ж будинку
належить на праві власності ОСОБА_3,
яка зареєстрована у квартирі, однак,
тривалий час в ній не проживає.

Відповідач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3,
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.
31).

Згідно акту ЖКП
«Азовжитлокомплекс» від 13 грудня 2013
мешканець квартири НОМЕР_1 встановив
кондиціонер на панельній плиті
квартири №56, дозвільних документів на
встановлення кондиціонеру немає (
а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачами не надано належних
та допустимих доказів, які б
підтверджували, що встановлений
відповідачами кондиціонер дійсно
створює перешкоди в користуванні ними
квартирою.

Колегія суддів вважає, що
висновки суду відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно зі ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК
України власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх
власників квартир, а також власників
нежитлових приміщень, які розташовані
у житловому будинку.

Згідно з вимогами ст. 383 ч.2 ЦК
України власник квартири може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно - технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлення
відповідачами кондиціонеру на
зовнішній плиті будинку в
безпосередній близькості від їхнього
вікна порушує їх права, оскільки шум
від кондиціонеру створює їм перешкоди
в користуванні ними своєю квартирою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Статтею 57 цього Кодексу
передбачено, що доказами є будь - які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Згідно зі ст.58,59 цього Кодексу
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, перевіривши доводи
сторін та оцінивши докази, дійшов
обгрунтовано висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки належних
та допустимих доказів факту порушення
відповідачами будівельно - технічних
та санітарно - технічних вимог під час
встановлення кондиціонеру на
зовнішній стіні багатоповерхового
будинку позивачами не надано, не
зважаючи на те, що судом, на виконання
вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, було
роз»яснено про наслідки не вчинення
відповідних процесуальних дій, для
повного всебічного та об»єктивного
з»ясування обставин справи, клопотань
про признання відповідних експертиз
позивачами не заявлялося. Дослідження
рівню фонового шуму в період роботи
кондиціонера в квартирі позивачів не
проводилося.

Не надано таких доказів і
апеляційному суду.

Посилання позивачів на акт ЖКП
«Азовжитлокомплекс» від 13 грудня 2013
року про те, що кондиціонер
встановлено на зовнішню стіну спальної
кімнати квартири АДРЕСА_1, як на доказ
факту спричинення перешкод у
користуванні ними квартирою з боку
відповідачів, відповідно до ст.212 ЦПК
України, суд оцінив на предмет
належності, допустимості та
достатності. Результат оцінки цього
доказу відображений в рішенні, в якому
наведені мотиви відмови у його
прийнятті.

В апеляційній скарзі позивачі
посилаються на те, що відповідно до
Правил утримання житлових будинків та
прибудинкових територій, кондиціонери
відносяться до інженерного обладнання,
на встановлення яких потрібен дозвіл
виконавчого комітету місцевої ради
народних депутатів. Відповідно до ДБН
В2.2.-15.2005 «Житлові будинки. Основні
положення» від 18 травня 2005 року системи
кондиціонування повинні
встановлюватися там, де вони не
погіршують архітектурного вигляду
будинку та не створюють шуму, рівень
якого перевищує допустимі значення.
Крім цього, забороняється розміщення
зовнішніх блоків систем
кондиціонування на фасадах житлових
будинків. Позивачі не дотрималися
вказаних вимог, та встановили
кондиціонер на стіні будинку з боку
вулиці, тобто на фасаді.

Між тим, відповідно до ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Посилання позивачів в
апеляційній скарзі на те, що
кондиціонер встановлено без
відповідного дозволу виконкому
місцевої ради, є неспроможними,
оскільки свої позовні вимоги цими
обставинами позивачі не
обгрунтовували і предметом розгляду
суду першої інстанції ці обставини не
були. Крім того, будь - якого рішення
чи положення щодо порядку розміщення
кондиціонерів та необхідності надання
дозволу на встановлення кондиціонерів
органами місцевого самоврядування
Маріупольської міської ради не
приймалося.

Інші доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують
і не є підставою для скасування
рішення.

Оскільки рішення суду
постановлене на підставі норм
матеріального права, відповідає
вимогам ст.10,60,213-214 ЦПК України підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 24 червня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді