Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2014 Справа №607/21526/13-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого - судді
Вийванко О. М.

при секретарі с/з
Жара М. Т.

за участю осіб, які беруть
участь у справі

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Порало Т. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі, в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» про визнання припиненим
договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» про
визнання припиненим договору поруки. В
обґрунтування позову позивач
посилається на те, що 16 березня 2007 року
між сторонами було укладено договір
поруки №22-2007/DC - 3 в забезпечення
зобов'язань Товариства з обмеженою
відповідальністю «Р.Е.Й.В.» по Договору
не відновлюваної кредитної лінії №
2007-22/DC від 16.03.2007 року за умовами якого
банк надав позичальнику кошти у межах
ліміту кредитування в розмірі 1 000 000,00
Євро, з оплатою 5 % річних до дати
фінансування акредитиву Виконуючим
банком; в розмірі LIBOR (EUR) 6М + 4 % річних,
починаючи з дати фінансування
акредитиву виконуючим банком; в
розмірі LIBOR (EUR) 1Y + 8% річних, починаючи з
дати виконання Банком платежу за
акредитивом терміном до 02 березня 2010
року. Згідно п. 1.4. нової редакції
Договору не відновлюваної кредитної
лінії № 2007-22/DC від 16.03.2007 року, яка
викладена в Додатковому договорі №18
від 30.03.2012 року передбачено, що кредит в
сумі 928 000,00 Євро повертається
позичальником на позичковий рахунок №
58 в AT «БМ Банк», МФО 380913 не пізніше
28 лютого 2013 року відповідно до графіку.
Таким чином з урахуванням змін
внесених до умов Договору не
відновлюваної кредитної лінії № 2007-22/DC
від 16.03.2007 року строк повернення
кредитунастав 28 лютого 2013 року.В той
час жодних додаткових угод до Договору
поруки не укладалось. За таких
обставин, у AT «БМ Банк» виникло право
пред'явлення вимоги до поручителя про
виконання порушеного зобов'язання
боржника щодо повернення кредиту,
починаючи з 02 березня 2010 року, протягом
наступних шести місяців, тобто до 03
вересня 2010 року. Свого права на
пред'явлення вимоги поручителю у
встановлений термін відповідач не
реалізував. Таким чином у
відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України
надана ОСОБА_4 порука згідно договору
поруки №22-2007/DC - 3 від 16.03.2007р.
припинилася з 03.09.2010р. Припинення
поруки на підставі ч. 1 ст. 559 Цивільного
кодексу України можливе лише в тому
випадку, якщо наслідком таких змін
стало збільшення матеріальної
відповідальності поручителя без його
згоди. Аналогічне положення викладено
в п.4.4. Договору поруки №22-2007/ DC - 3. До
зміни обсягу відповідальності
призводить не тільки збільшення
відсоткової ставки за користування
кредитом, але й пролонгація кредитного
договору,збільшення суми кредиту,
встановлення неустойки або підвищення
розміру штрафних санкцій. Іншим
важливим моментом припинення поруки на
підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України є форма
вираження згоди на зміну умов поруки.
Тобто, згода поручителя повинна бути
отриманою шляхом укладення додаткової
угоди до договору поручительства, або
виражена активними діями, що
еквівалентні такому способу зміни
зобов'язань (обмін листами,
факсимільними повідомленнями).
Відповідач та позичальник TOB «Р.Е.Й.В.»
уклавши Додатковий договір №18 від
30.03.2012 року, яким збільшено строк
повернення кредиту не пізніше 28 лютого
2013 року відповідно до графіку без згоди
поручителя, тим самими збільшили обсяг
відповідальності останнього за
невиконання основного зобов'язання
позичальником. Оскільки, за період з 02
березня 2010 року коли закінчувався б
строк повернення кредиту за укладеним
кредитним договором у 2007 році по 28
лютого 2013 року банк проводив
нарахування відсотків за користування
коштами, тим самим збільшуючи обсяг
відповідальності поручителя по даному
зобов'язанні. У зв'язку з цим позивач
просить визнати припиненою поруку за
договором поруки № 22-2007/DC-3 від 16.03.2007 р.,
укладений між ОСОБА_4 та Публічним
акціонерним товариством «БМ Банк».

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі з підстав викладених у позовній
заяві та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив щодо задоволення
позову з підстав викладених у
письмовому запереченні на позовну
заяву, а також наданих суду усних
поясненнях. Заперечення ґрунтується на
тому, що у договорі поруки, сторони
погодили, що сума кредиту, процентна
ставка за користування кредитними
коштами та строки повернення кредиту,
передбачено умовами Кредитного
договору. Будь-яких інших
домовленостей між Банком та
Поручителем, щодо суми кредиту,
процентів за користування кредитними
коштами та строків повернення кредиту,
сторонами встановлено не було.Строк
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором і договором поруки
настав 28.02.2013 р. Банк у шестимісячний
строк від дня виконання основного
зобов'язання, а саме, 23.08.2013 р. пред'явив
позов в Тернопільський міськрайонний
суд Тернопільської області про
стягнення кредитної заборгованості у
т.ч. з ОСОБА_4 Таким чином твердження
Позивача про припинення Договору
поруки з 03.09.2010 є необґрунтованими. Крім
цього, в договорі поруки передбачено,
зокрема, можливість зміни розміру
процентів за основним зобов'язанням і
строків їх виплати тощо без
додаткового повідомлення поручителя
та укладення окремої угоди, то ця умова
договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.
Крім цього відповідно до умов
Кредитного договору неодноразово
вносились зміни в т.ч. і зміни щодо
строку виконання зобов'язань, проте
позивач звертає увагу тільки на
додаткову угоду № 18 до Кредитного
договору, при цьому не обґрунтовує
чому, вважає що саме ця додаткова угода
№ 18 до Кредитного договору змінила
обсяг відповідальності поручителя. За
таких обставин послання Позивача
виключно на додаткову угоду № 18 до
Кредитного договору, є
необґрунтованим.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, перевіривши та
оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено способи захисту
цивільних прав та інтересів. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України, право на захист особа здійснює
на свій розсуд.

16 березня 2007 року між сторонами було
укладено договір поруки №22-2007/DC - 3 в
забезпечення зобов'язань Товариства з
обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.»
по Договору не відновлюваної кредитної
лінії № 2007-22/DC від 16.03.2007 року за умовами
якого банк надав позичальнику кошти у
межах ліміту кредитування в розмірі 1 000
000,00 Євро, з оплатою 5 % річних до дати
фінансування акредитиву Виконуючим
банком; в розмірі LIBOR (EUR) 6М + 4 % річних,
починаючи з дати фінансування
акредитиву виконуючим банком; в
розмірі LIBOR (EUR) 1Y + 8% річних, починаючи з
дати виконання Банком платежу за
акредитивом, кредит надається на строк
до 02 березня 2010 року.

30.03.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Р.Е.Й.В.» та
публічним акціонерним товариством «БМ
Банк» був укладений Додатковий договір
№18 до Договору невідновлюваної
кредитної лінії № 2007-22/DC від 16.03.2007 року,
яким внесено зміну до п. 1.4 Розділу 1
«Предмет Договору», що кредит в сумі 928
000,00 Євро повертається позичальником на
позичковий рахунок № 58 в AT «БМ
Банк», МФО 380913 не пізніше 28 лютого 2013
року відповідно до графіку.

Відповідно до умов п. п. 1.1 договору
поруки, сторони договору встановлюють,
що поручитель поручається перед
кредитором за своєчасне та повне
виконання боржником (Позичальником)
зобов'язань за Кредитним договором, а
також додатковими договорами до нього,
що укладені та можуть бути укладені в
майбутньому.

Із визначення та тлумачення термінів
погодженими сторонами в Договорі
поруки, вбачається що «Зобов'язання» -
зобов'язання боржника перед
кредитором, що випливає з Договору
невідновлюваної кредитної лінії №
2007-22/DC від 16.03.2007 та усіх додаткових
договорів, додатків, змін та доповнення
до нього, асаме: здійснити погашення
кредиту в строк та на умовах визначених
у Кредитному договорі, сплати
кредитору проценти за користування
кредитом, у розмірах та на умовах
зазначених Кредитному договорі,
штрафи, пені, комісійні винагороди в
розмірі та в строки визначені
кредитним договором, та інші платежі у
розмірі та на умовах зазначених у
Кредитному договорі.

У судовому засіданні з'ясовано, що
зобов'язання за
Договоромневідновлюваної кредитної
лінії № 2007-22/DC від 16.03.2007 не виконанні, у
зв'язку з порушення умов договору
відповідач звернувся до суду з позовом
про стягнення солідарно з позивача
заборгованість за кредитним договором.

Статтею 559 ЦК України, визначено
підстави припинення поруки. Зокрема,
згідно ч. 1 цієї статті, порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Також, згідно
частини 4 цієї, порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Відповідно до статті 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Як вбачається із змісту ст. ст. 559, 598 ЦК
України, припинення зобов'язання
поруки означає такий стан сторін
правовідношення, при якому в силу
передбачених законом обставин
суб'єктивне право і кореспондуючий
йому обов'язок перестають існувати.
Термін "порука", застосований
законодавцем у ст. 559 ЦК України,
використовується в розумінні
зобов'язальних правовідносин поруки, з
припиненням яких втрачає чинність
договір поруки.

Аналіз указаних норм дає підстави для
висновку, що до припинення поруки
призводять такі зміни умов основного
зобов'язання без згоди поручителя, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки тощо.

Таким чином, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Отже, зі змісту зазначеної норми
вбачається, що припинення поруки в разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, унаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на ті обставини, що
договір поруки є припиненим з підстав
передбачених частиною 1, 4 статті 559 ЦК
України та п. 4.1, 4.4 спірного договору є
необґрунтованим, виходячи з того, що
позивачем у п. 1.1 договору поруки було
передбачено можливість укладення між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Р.Е.Й.В.» та
публічним акціонерним товариством «БМ
Банк» додаткових договорів до
кредитного договору, без додаткового
повідомлення поручителя, який у п. 1. 1
договору порукинадав згоду на зміну
основного зобов'язання.

Таким чином, строк виконання основного
зобов'язання за Кредитним договором і
договором поруки настав 28.02.2013 р.,
відповідно до додаткового договору №18
до Договору невідновлюваної кредитної
лінії № 2007-22/DC від 16.03.2007 р., а відповідач
23.08.2013 р.звернувся до суду з позовом про
стягнення кредитної заборгованості
солідарно з позивача.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідач протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання
пред'явив вимогу до поручителя, також
внесення змін до додаткового договору
№ 18 до Договору невідновлюваної
кредитної лінії № 2007-22/DC від 16.03.2007 р.,
були здійсненні за згодою поручителя, а
тому відсутні підстави для визнання
припиненою поруки ОСОБА_4, встановлену
договором поруки №22-2007/DC - 3 від 16.03.2007 р.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 218, 223, 294,
296 ЦПК України, ст.ст. 559, 598 Цивільного
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» про визнання припиненим
договору поруки, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду, до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Головуючий суддяО. М. Вийванко