Номер провадження: 22-ц/785/6497/14
Головуючий у першій інстанції Маломуж
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про усунення перешкод шляхом
вселення та визначення порядку
користування квартирою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 22 травня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, звернулася до
суду з вищевказаними позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 Уточнивши свої позовні
вимоги в процесі розгляду справи,
позивач просила суд усунути їй
перешкоди в користуванні належною
частиною квартири шляхом вселення, та
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення у
користування кімнати житловою площею
12,6 кв. м. та прилеглої до неї лоджії
(балкону) площею 1,9 кв. м. з відкриттям
окремого особового рахунку. В
обґрунтування позову позивач та її
представник посилались на те, що
позивачу та її сину ОСОБА_3 на праві
власності належить 1/6 частина вказаної
вище квартири, яку вони отримали у
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7 (чоловіка та батька). А між тим
відповідачі перешкоджають позивачу з
сином мешкати та користуватися
належною обом часткою квартири.

Представник відповідачів проти позову
заперечував, посилаючись на
відсутність спроб у позивача вселитися
в спірну квартиру, на те, що частка
позивача та її сина є незначною, та що
її виділення в користування є
неможливим.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 22 травня 2014 року уточнена
позовна заява ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_3,
задоволена частково. Визначено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1, шляхом
виділення в користування ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 кімнати № 3 житловою площею 12,6
кв. м. та прилеглої до неї лоджії
(балкону) площею 1,9 кв.м.. Підсобні
приміщення: кухню-9,5 кв.м., коридор - 8,3
кв.м., туалет - 1,0 кв.м., ванну кімнату - 2,6
кв.м. - залишено в загальному
користуванні позивачів та
відповідачів. Усунуто перешкоди в
користуванні власністю шляхом
вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в кімнату № 3
житловою площею 12,6 кв. м. та прилеглої
до неї лоджії (балкону) площею 1,9 кв.м.,
розташовану АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять рішення суду від
22 травня 2014 року скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову у позові,
посилаючись на неповноту та
неправильність встановлення обставин,
які мають значення для справи, на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечує
представник позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а

рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову, з наступних
підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.3,4 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ухвалюючи рішення щодо усунення
перешкод позивачу у користуванні
належною їй з сином частиною квартири
шляхом вселення, та виділяючи у
користування житлову кімнату площею 12,6
кв. м з прилеглою лоджією (балконом)
площею 1,9 кв. м, суд першої інстанції
виходив з того, що з боку відповідачів
створюються перешкоди позивачу і її
сину в користуванні успадкованою
частиною квартири, і що таке виділення
є обґрунтованим.

Однак з такими висновками суду колегія
суддів погоджується частково.

За змістом ст. ст. 319 ч.3,321ч.1,2,358,391
ЦК України усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні. Особа
може бути позбавлена права власності
(складовими якого є право володіння і
користування) лише у випадках і в
порядку, встановлених законом. Право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. Власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Із матеріалів справи вбачається, що
чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 на
праві спільної часткової власності
належить ОСОБА_4 - 1/3 частина, ОСОБА_5 - ?
частина, ОСОБА_6 - ? частина, ОСОБА_2 -1/12
частина та ОСОБА_3- 1/12 частина.
(т.1а.с.5-6,77,79,82,86) Із матеріалів справи
вбачається, що в спірній квартирі в
усіх кімнатах мешкають тільки ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з членами своєї родини
(т.1а.с.109), і останні заперечують проти
проживання в ній позивача з сином.
Оскільки власник не може бути
свавільно позбавлений права
користування своєю власністю, то
вимоги позивача в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього сина в
частині усунення їм перешкод шляхом
вселення до спірної квартири колегія
суддів вважає правомірними. Протилежні
доводи відповідачів, викладені в
апеляційній скарзі, з цього приводу є
неспроможними.

Разом з тим, вбачається, що загальна
площа спірної квартири складає 77,7 кв.м,
а житлова 54,4 кв. м. Усі чотири кімнати
спірної квартири мають таку житлову
площу: 1-а - 17,2 кв.м, 2-а - 7,2 кв. м, 3-а - 12,6 кв.
м, 4-а - 17,4 кв.м.(т.1 а.с. 8-9) Квартира
обладнана єдиною лоджією площею 2,83х1,38
х коефіцієнт 0,5 = 1,9 кв.м, під якою
знаходиться льох. (т.1а.с.75,78) Виходячи із
часток співвласників на власника
ОСОБА_4 з 1/3 часткою у спільній
частковій власності приходиться 25,9 кв.
м загальної площі та 18,13 кв. м житлової
площі, на співвласників ОСОБА_5 і ОСОБА_6
з ? частиною у спільній частковій
власності приходиться, на кожного, по
19,42 кв. м загальної площі та 13,6 кв. м
житлової площі. На позивача та її сина з
частками по 1/12 частині у кожного, що при
об'єднанні часток разом складає 1/6
частину, приходиться 12,95 кв. м (по 6,475 на
кожного) загальної площі та 9,06 кв. м ( по
4,58) житлової площі. Відтак частка
позивача та її сина є найменшою.

За поясненням відповідача ОСОБА_4 та
представника відповідачів кожен із
проживаючих у спірній квартирі
співвласників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мають
свою сім'ю. Кожен із трьох
співвласників за домовленістю на
теперішній час, кожний окремо, займають
кімнати площею 17,2 кв. м, 12,6 кв. м, 17,4 кв.
м.. Не зайнятою вказаними
співвласниками є тільки кімната площею
7,2 кв. м.

За ст.3 ч.1п.6 ЦК України загальними
засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Суд виділив у користування позивача та
її сина з найменшою часткою у спільній
частковій власності кімнату № 3
житловою площею 12,6 кв. м. та прилеглою
до неї лоджією площею 1,9 кв. м., що
перевищує належну їм частину житлової
площі на 3,54 кв. м та належну їм частину
загальної площі квартири на 5,45 кв. м.
(/23,3 кв. м допоміжної : 6/+12,6+1,9). Тим самим
судом було порушено права інших
співвласників з більшою часткою в
спільній частковій власності, зокрема
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Зміна
існуючого порядку користування
спірною квартирою шляхом переселення
будь-якого із співвласників з ? часткою
у спільній частковій власності в
кімнату площею 7,2 кв. м призвело б до
суттєвого відхилення від належної йому
частки, а відтак і до значного
порушення прав такого співвласника.

Найбільш близькою до належної позивачу
та її сину частки у житловій площі
спірної квартири є окрема житлова
кімната № 2 площею 7,2 кв. м. Відхилення у
частині житлової площі у сторону
зменшення складає тільки 1,86 кв. м, і
таке ж відхилення складає в частині
загальної площі.

Однак, представник позивача в
апеляційному суді від визначення
порядку користування квартирою шляхом
виділення позивачу з сином кімнати № 2
площею 7,2 кв. м. з залишенням в
загальному користуванні з іншими
співвласниками підсобних та
допоміжних приміщень відмовилась.

А суд апеляційної інстанції,
відповідно до правил ст.ст.11,303 ЦПК
України, обмежений тими позовними
вимогами, які були заявлені позивачем,
і на зміну яких в межах позову позивач
не погоджується.

Посилання позивача в запереченнях на
апеляційну скаргу на те, що вона є
багатодітною матір'ю, що їй потрібна
більша житлова площа, що її малолітній
дитині потрібна лоджія, щоб сушити
білизну тощо не можуть братися до
уваги, оскільки вказані обставини не
надають правових підстав для
збільшення її частки у спільній
частковій власності, а крім того вона з
родиною мешкає у приватному будинку по
вул. Марата,46 в м. Одесі, де житлом
забезпечена. (т.1а.с.7)

Враховуючи встановлене, позовні вимоги
ОСОБА_2 в частині визначення порядку
користування квартирою шляхом
виділення у користування кімнати
житловою площею 12,6 кв. м та прилеглої до
неї лоджії (балкону) площею 1,9 кв. м. з
відкриттям окремого особового рахунку
вважати законними і справедливими
неможливо. В цій частині у позові слід
відмовити.

За таких обставин, апеляційну скаргу
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 слід
задовольнити частково, рішення суду
першої інстанції слід скасувати і
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову.

При подачі апеляційної скарги
відповідачами не було сплачено у
повному обсязі судовий збір, не
сплачено 60 грн. 90 коп. На підставі ст.88
ЦПК України у зв'язку з частковою
відмовою позивачу у позові
недоплачений судовий збір слід
стягнути з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313-314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 22 травня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах
та в інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні належною їм частиною
власності ( по 1/12 частині у кожного)
шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_1.

У позові про визначення порядку
користування квартирою шляхом
виділення у користування кімнати
житловою площею 12,6 кв. м та прилеглої
лоджії (балкону) площею 1,9 кв. м ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_3, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в дохід
держави судовий збір у сумі 60 грн. 90 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
Л.І. Доценко

Л.А. Гірняк