ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

іменем україни

10 вересня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої
І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Віньковецької державної
нотаріальної контори Хмельницької
області, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання свідоцтв про право на
спадщину недійсним та визнання
спадкоємцем, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 24
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року позивач звернулась
до суду з вказаним позовом, зазначаючи,
що 22 червня 1994 року Новоушицькою
нотаріальною конторою Хмельницької
області на ім'я ОСОБА_4 видано два
свідоцтва про право на спадщину
належного ОСОБА_6 майна, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: жилого будинку з
надвірними будівлями, які знаходяться
за адресою: АДРЕСА_2 та грошові
заощадження, які знаходяться на
розрахунковому рахунку в
Новоушицькому відділі Ощадбанку № 3214
на рахунку НОМЕР_1. Під час відкиття
спадщини в 1993 році після смерті ОСОБА_6,
нотаріус Новоушицької нотаріальної
контори Хмельницької області не дала
належної оцінки тому, що на момент
народження ОСОБА_4 (відповідача у
справі), її батько був в шлюбі та мав
прізвище ОСОБА_6 до 11 січня 1993 року. У
зв'язку з цим, позивач просила суд
визнати недійсними свідоцтва про право
на спадщину видані Новоушицькою
нотаріальною конторою Хмельницької
області від 22 червня 1994 року № НОМЕР_2
та № НОМЕР_3, та визнати за ОСОБА_3
спадкоємицею майна померлого ОСОБА_6

Рішенням Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 20
березня 2013 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 24 лютого
2014 року рішення Новоушицького
районного суду Хмельницької області
від 20 березня 2013 року
скасовано, ухвалено нове, яким позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано право власності на Ѕ частину
спадкового майна ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом, видані Новоушицькою
нотаріальною конторою Хмельницької
області за № НОМЕР_2 від 22
червня 1994 року на майно яке складається
з жилого будинку з надвірними
будівлями, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 та за № НОМЕР_3 від 22 червня 1994
року та свідоцтво про право на спадщину
на грошові заощадження в сумі
22 874 грн, які
знаходяться на розрахунковому рахунку
в Новоушицькому відділі ВАТ «Ощадбанк»
за № 3214.

У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить
частково скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, ухвалити нове по суті заявлених
позивачем вимог.

Перевіривши доводи, викладені у
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач звернулась до суду з
позовом через 18 років після смерті
батька, клопотання про поновлення
пропущеного строку позовної давності
до суду не подала.

У свою чергу, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
посилався на те, що підстав порушення
нотаріусом під час видачі спірних
свідоцтв про право на спадщину за
законом вимог чинного на той час
законодавства не встановлено.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позовні вимоги, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
наявність підстав для їх задоволення
та визнання недійсними виданих
нотаріусом свідоцтв про право на
спадщину.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком з огляду на наступне.

Як встановлено судами, 09 квітня 1994 року
ОСОБА_8, в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4, звернулась до Новоушицької
державної нотаріальної контори
Хмельницької області із заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, в якій вказала, що інших
спадкоємців немає.

Згідно з свідоцтвом про народження,
виданим 23 жовтня 1990 року
Краснооктябрьською сільською радою
Большечерніговського району
Куйбишевської області, вбачається, що
ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий
запис № 32 і є донькою ОСОБА_6

Зі свідоцтва про смерть ОСОБА_6 від 27
вересня 2011 року вбачається, що останній
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

22 червня 1994 року ОСОБА_4 видано
свідоцтво № НОМЕР_2 про право на
спадщину за законом на жилий будинок та
надвірні будівлі, розташовані в
АДРЕСА_1, належні померлому та
свідоцтво № НОМЕР_3 про право на
спадщину за законом від 24 червня
1994 року на грошовий вклад з
процентами та компенсацією, які
зберігаються у Новоушицькому
відділенні ВАТ «Ощадбанк» № 3214 на
рахунку НОМЕР_1.

Позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_6, про що
свідчить свідоцтво про народження
видане повторно 12 серпня 2011 року.

Згідно з свідоцтвом про зміну прізвища,
імені, по-батькові від 30 березня 1994
року, ОСОБА_3, народжена ІНФОРМАЦІЯ_3,
змінила по-батькові на «ОСОБА_3», про що
в книзі реєстрації актів про зміну
прізвища, імені та по-батькові 30
березня 1994 року проведено запис за № 4.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб 10 червня 1973 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб,
про що зроблено актовий запис № 7, після
реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінив
прізвище на «ОСОБА_6».

З довідки про розірвання шлюбу № 176 від
27 вересня 2011 року вбачається, що в
архіві РАЦСу муніципального району
Большечерніговського управління РАЦС
Самарської області наявний запис про
розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_10
№1 від 11 січня 1993 року.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6
присвоєно прізвище «ОСОБА_6».

21 вересня 2012 року Новоушицький
районний суд Хмельницької області
визначив ОСОБА_3 як спадкоємиці за
законом, додатковий строк три місяці
для подання заяви для прийняття
спадщини, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_6 (а. с. 54-55). Дане рішення набрало
законної сили та не оскаржено в
судовому порядку.

Згідно даних з витягу про реєстрацію у
спадковому реєстрі, представлених
Віньковецькою державною нотаріальною
конторою Хмельницької області 31 жовтня
2012 року, за заявою ОСОБА_3 заведена
спадкова справа № 187-2012 року після
спадкодавця ОСОБА_6, хоча спадкова
справа після смерті даного громадянина
вже була заведена ще 22 червня 1994 року №
64 Новоушицькою державною нотаріальною
конторою Хмельницької області (а. с. 8,
36).

Відповідно до законодавства, діючого
на час виниклих правовідносин, ст. 525 ЦК
УРСР часом (моментом) відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця.

Неповнолітні або непрацездатні діти
спадкодавця (в тому числі усиновлені), а
також непрацездатні дружина, батьки
(усиновителі) і утриманці померлого
успадковують, відповідно до ст. 535 ЦК
УРСР, незалежно від змісту заповіту, не
менше двох третин частки, яка належала
б кожному з них при спадкоємстві за
законом (обов'язкова частка). При
визначенні розміру обов'язкової частки
враховується і вартість спадкового
майна, що складається з предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР у випадку
продовження судом строку для прийняття
спадщини та прийняття спадкового майна
іншими спадкоємцями, спадкоємцеві, що
пропустив зазначений строк,
передається лише те з належного йому
майна, яке збереглося в натурі, а також
кошти, виручені від реалізації решти
належного йому майна.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, що право позивача порушено та
підлягає захисту у встановлений
законом спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду м, оскільки судове
рішення законне та обґрунтоване, а
доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 24 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:

Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко