Справа № 265/5490/14-ц
Провадження № 2/265/2316/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року

місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
позовом до відповідачів, посилаючись
на те, що вона є власницею будинку
АДРЕСА_1. У вказаному будинку
зареєстровані відповідачі, які є її
племінниками. Відповідачі при цьому
ніколи не мешкали та не мешкають за
вказаною адресою. Внаслідок цього
позивачці чиняться перешкоди з боку
останніх в частині користування
належним їй майном. До того ж позивачка
змушена нести витрати за комунальними
платежами замість відповідачів.
Оскільки відповідачі мешкають за іншою
адресою, добровільно вирішити спір не
вдається можливим, то просила суд
визнати відповідачів такими, що
втратили право користування будинком
АДРЕСА_1, усунувши перешкоди ОСОБА_1 у
здійсненні права власності зазначеним
домоволодінням.

У судове засідання позивачка не
з'явилась, надавши суду заяву з
проханням вирішити спір за її
відсутності.

Представник позивачки, який діє на
підставі довіреності, ОСОБА_4, у
судовому засіданні повністю підтримав
позицію ОСОБА_1, надавши пояснення
аналогічні тим, що викладені у позовній
заяві, та просив задовольнити позов
повністю.

Відповідач, ОСОБА_3, в судовому
засіданні заявлені ОСОБА_1 позовні
вимоги визнав повністю, вказавши, що
він дійсно не мешкав в будинку АДРЕСА_1,
тому не заперечував проти задоволення
позову ОСОБА_1

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання
не з'явився за невідомих суду причин
повторно, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи.

Вивчивши письмові докази, допитавши
свідків, суд вважає, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного вмотивування.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору
дарування від 15 серпня 2001 року,
посвідченому приватним нотаріусом
Никоненко Т. В., та зареєстрованим в
Маріупольському БТІ 16 серпня 2001 року за
№ 5588 (а. с. 13, 14).

За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного
кодексу України (далі за текстом - ЦК)
право власності є правом особи на
майно, яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном на власний
розсуд.

Суд за матеріалами справи встановив, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в
АДРЕСА_1, що підтверджується
відомостями з домової книги за
вказаною адресою, а також відповіддю
Орджонікідзевського РВ в місті
Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій
області (а. с. 18-19, 22, 23).

Згідно до ст. 405 ЦК члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. При цьому житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Стаття 3 Сімейного кодексу України
(далі за текстом - СК) визначає, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом
та мають взаємні права та обов'язки.
Сім'я створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом.

В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного
проживання є додатковою і має
обов'язковий характер. Тому можна
виділити такі умови, за наявності яких
особа матиме право на користування
житлом поряд з власником: користувач
повинен, по-перше, бути членом сім'ї
власника житла, а по-друге, повинен
проживати разом із ним.

За ст. 41 Конституції України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно до акту від 30 липня 2014 року,
складеного головою КСН «Жемчужний»,
вбачається, що відповідачі, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, по АДРЕСА_1 не мешкали ніколи,
хоча за вказаною адресою
зареєстровані, що підтверджують сусіди
по вказаному домоволодінню (а. с. 5).

Окрім цього допитані у судовому
засіданні свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
вказували, що ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 у
спірному житловому приміщенні не
мешкали та не мешкають. При цьому
вказані особи є племінниками
позивачки.

Таким чином суд встановив, що
відповідачі не мешкають та не мешкали в
спірному житловому приміщенні,
залишаючись зареєстрованим в АДРЕСА_1,
тому чинять перешкоди ОСОБА_1 у
володінні належним їй майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

У судовому засіданні натомість було
підтверджено, що відповідачі не
мешкають та не мешкали разом із
позивачкою в АДРЕСА_1, тому втратили
право користування цим житловим
приміщенням.

На підставі наведеного суд вважає
необхідним заявлені позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити шляхом визнання
обох відповідачів такими, що втратили
право користування АДРЕСА_1.

За положеннями ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивачки
підлягає стягненню витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн. в рівних
частках.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, -
задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1
права власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, зареєстрованих в АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, зареєстрованої в
АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового
збору в сумі 243,60 грн., тобто по 121,80 грн. з
кожного з відповідачів.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня отримання
його копії шляхом подання апеляційної
скарги через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя.

Суддя