АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/3502/14
Головуючий І інстанції: Шинкарчук Я.А.
Доповідач: Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів -
Коростійової В.І., Гуцал Л.В.,

при секретарі -
Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, подану в особі його
представника ОСОБА_2 на заочне рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

21 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з вищевказаним позовом та
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, у розмірі ? частини з усіх видів
заробітку до досягненням дитиною
повноліття.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що дитина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно свідоцтва про
народження, виданого Південноміської
радою Харківського району Харківської
області батьком дитини є ОСОБА_1, мати
ОСОБА_3.

Їх неповнолітній син ОСОБА_4 проживає
разом з нею та перебуває на її повному
утриманні.

Проте, відповідач з власної волі не
бажає брати участь в утриманні та
матеріальному забезпеченні дитини,
хоча має таку можливість, інших
платежів аліментного характеру не має.

Заочним рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
27 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
усіх видів заробітку щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 21
листопада 2013 року і до повноліття.

Не погодившись із заочним рішенням
суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій порушує
питання про його скасування, та
ухвалення нового, яким у задоволені
позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з
порушенням норм процесуального права,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені сторонами у суді першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, судова колегія приходить до
наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду
першої інстанції у повній мірі не
відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги та
вирішуючи питання про стягнення ?
частини доходу щомісячно з відповідача
на користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходив із
того, що сторони є батьками дитини, яка
проживає разом з матір'ю та знаходиться
на її утриманні, ОСОБА_1 матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає.

При цьому суд керувався вимогами ст..
ст.. 180, 181, 191 СК України.

Повністю з висновками суду погодитися
не можна, оскільки дійшов він його без
повного та об'єктивного з'ясування
конкретних обставин справи, та з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Наявні матеріали справи свідчать про
те, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох неповнолітніх дітей: доньку
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Харківського
районного суду Харківської області від
22 квітня 2013 року з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 стягнуто на утримання доньки
ОСОБА_9 ? частину доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_1 з 03 липня 2013 року
перебуває в іншому шлюбі з ОСОБА_7, про
що свідчить свідоцтво про шлюб Серія
НОМЕР_1.

Від вказаного шлюбу мають дитину - сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який знаходиться
на утриманні батьків.

За таких обставин, відповідач має трьох
дітей, на утримання доньки ОСОБА_9 він
зобов'язаний до сплати аліментів у
розмірі ? частини доходу, на утриманні
знаходиться малолітній син,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

За положеннями ст.. 183 СК України
частина заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує матеріальний стан сторін,
стан здоров'я сторін, стан здоров'я
дітей, наявність на утриманні у
платника аліментів інших
неповнолітніх дітей та, непрацездатних
членів сім'ї.

В порушення вимог закону суд першої
інстанції належним чином не встановив
конкретні обставини справи, при
визначенні розміру аліментів не
врахував їх, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Судова колегія вважає, що рішення суду
у відповідності до вимог ст.. 309 ЦПК
України підлягає зміні. З урахуванням
обставин, зазначених у ст.. 182 СК
України, сукупності наявних у справі
доказів розмір стягнутих за
оскаржуваним рішенням аліментів з ?
частини слід зменшити до 1/6 частини
усіх видів заробітку щомісячно, в іншій
частині рішення залишити без змін.

Отже, рішення суду першої інстанції
підлягає зміні, доводи апеляційної
скарги - частковому задоволенню.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова
колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 27 лютого
2014 року - змінити.

Зменшити розмір стягнутих аліментів за
оскаржуваним рішенням з ? частини на 1/6
частини.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -