Справа № 492/1025/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання про

тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України

10 червня 2014 року
м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської
області у складі: судді Борисової С.П.,
при секретарі Каширній О.Г.,

розглянувши подання державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області Іванової Ю.З., погоджене з
начальником відділу Державної
виконавчої служби Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області Безпаловим Ю.С., про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3,

встановив:

Державний виконавець ВДВС Арцизького
РУЮ Іванова Ю.З. звернулася до суду з
поданням, погодженим з начальником
відділу, в якому просить тимчасово
обмежити у праві виїзду за межі України
ОСОБА_3, що мешкає в АДРЕСА_1, до повного
та реального виконання зобов'язань за
виконавчими документами: вимоги №
Ф-335-У від 12.04.2013 року, що видана УПФУ в
Арцизькому районі Одеської області.
При цьому державний виконавець
посилається на те, що у ВДВС Арцизького
РУЮ знаходиться на виконанні виконавче
провадження з виконання згаданої
вимоги УПФУ. Боржником добровільно
борги не сплачуються. Також державний
виконавець вказує на те, що проведеними
виконавчими діями встановлено, що за
адресою, вказаною у виконавчих
документах за місцем реєстрації
боржника, майно, на яке можливо
звернути стягнення в рахунок погашення
заборгованості не виявлено. Таким
чином, державний виконавець зазначає,
що наявність в особи невиконаних
зобов'язань, покладених на нього
вимогою УПФУ, є підставою для обмеження
його у виїзді за межі України на
підставі ст. 3771 ЦПК України.

В силу ч. 2 ст. 3771 ЦПК України подання
державного виконавця розглядається
негайно, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб,
Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, просив
розглянути подання без присутності
державного виконавця.

У зв'язку неявкою сторін в судове
засідання судом, у відповідності до ч.2
ст.197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, розглянувши подання держвиконавця
ВДВС Арцизького РУЮ, перевіривши
матеріали справи, вважає, що подання не
підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів, доданих до подання
безспірно вбачається, що на виконанні у
Відділі Державної виконавчої служби
Арцизького районного управління
юстиції Одеської області знаходиться
виконавче провадження з виконання
вимоги № Ф-335-У від 12.04.2013 року на суму
2255,85 грн., що видана УПФУ в Арцизькому
районі Одеської області. Місце
проживання ОСОБА_3 зареєстроване за
адресою: АДРЕСА_1. За ОСОБА_3 не
зареєстровані транспортні засоби, а
також нерухоме майно. Згідно акту
державного виконавця від 15.05.2014 року з
виходом за місцем проживання боржника
встановлено, що боржник за адресою
реєстрації місця проживання не мешкає,
зі слів матері працює у м. Москва, точне
місце його знаходження не відоме.

Відповідно до ч. 1 ст. 3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд вважає, що застосування судом
обмеження права виїзду фізичної особи
за кордон має відбуватись з
урахуванням його природи як
конституційного права громадянина, яке
встановлюється ст. 33 Конституції
України, ст. 313 ЦК України та низкою
міжнародних угод, які є частиною
національного законодавства України,
зокрема Міжнародним пактом про
громадянські і політичні права,
Конвенцією про захист прав людини та
основоположних свобод (ст.ст. 5, 8, 18
Конвенції).

Ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
встановлено, що кожному, хто законно
перебуває на території будь-якої
держави, належить, у межах цієї
території, право на вільне пересування
і свободу вибору місця проживання.
Кожна людина має право покидати
будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути
об'єктом жодних обмежень, крім тих, які
передбачено законом, які є необхідними
для охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи
моральності населення або прав та
свобод інших осіб і є сумісними з
іншими правами, визначеними у цьому
Пакті.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» громадянин
України має право виїхати з України,
крім випадків, передбачених цим
Законом, та в'їхати в Україну.

Відповідно ж до п. п. 2, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта, а також
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, та якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і у
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначалося вище на стадії
виконання судового рішення обмеження
права особи на виїзд за кордон
здійснюється в порядку, передбаченому
ст. 3771 ЦПК України за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником державної виконавчої
служби, в застосуванні такого
обмеження слід вважати доцільним у
випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов'язання, покладеного на
неї рішенням суду. Подання державного
виконавця повинно бути обґрунтованим,
містити зазначення обставин, які
підтверджують необхідність обмежити
право особи на виїзд за межі України. В
даному випадку доказуванню підлягають
факти ухилення боржника від виконання
рішення суду, можливість виїзду за межі
України з метою ухилення від виконання
рішення суду, в тому числі наявність
закордонного паспорта у громадянина
України, вжиття державним виконавцем
заходів примусового виконання рішення
суду відповідно до ст. 32 ЗУ «Про
виконавче провадження».

У поданому ж до суду поданні державний
виконавець просить суд обмежити
боржника у праві виїзду за межі
України, вказуючи на те, що боржником
борги в добровільному порядку не
сплачуються, при цьому в поданні
державний виконавець не наводить
переконливих обґрунтувань, не зазначає
обставин, які підтверджують
необхідність обмежити право ОСОБА_3 на
виїзд за межі України. Крім того,
державним виконавцем не надано суду
доказів фактів ухилення боржника від
виконання боргового зобов'язання, в
чому саме полягає таке ухилення,
можливість виїзду ОСОБА_3 за межі
України з метою ухилення від виконання
рішення суду, а також наявність у нього
закордонного паспорта, а докази, надані
державним виконавцем, в підтвердження
ухилення ОСОБА_3 від виконання вимог
УПФУ в Арцизькому районі Одеської
області не підтверджують необхідність
обмежити право ОСОБА_3 на виїзд за межі
України та висновки, що наявність в
особи невиконаних зобов'язань,
покладених на нього вимогами УПФУ, є
підставою для обмеження її у виїзді за
межі України на підставі ст. 3771 ЦПК
України є помилковими. Крім того,
державний виконавець не надав
відомостей про те, що ОСОБА_3 дійсно
збирається виїхати (виїхав) за межі
України та у нього наявний закордонний
паспорт. Більш того, у державного
виконавця є інші дієві повноваження
щодо примусового виконання виконавчих
документів, які мають бути виконані у
повному обсязі.

Таким чином з вищенаведеного випливає,
що ОСОБА_3в силу вищенаведених положень
ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК
України, ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права, не може
бути тимчасово обмежений у праві
виїзду за межі України, у зв'язку з чим в
задоволенні подання державного
виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
313 ЦК України, ст. 12 Міжнародного пакту
про громадянські і політичні права ст.
ст. 1, 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» від 21.01.1994 р. №3857-XII,
ст. 3771 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області Іванової Ю.З., погодженого з
начальником відділу Державної
виконавчої служби Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області Безпаловим Ю.С., про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через Арцизький
районний суд Одеської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ

Арцизького районного суду
С.П. Борисова