Справа № 266/1303/14-ц
Провадження № 2/266/579/14
Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі : судді
Сараєва І.А., при секретарі Нетреба О.В.
за участю представника позивача
ОСОБА_1, розглянув у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
договору дарування недійсним -
В березні 2014 р. ОСОБА_2 звернулась з
позовом до свого онука, ОСОБА_3, про
визнання договору дарування
домоволодіння № АДРЕСА_1,
реєстраційний № 1324 від 26.12.2012 р., про
визнання договору дарування
нерухомості помилково укладеним та
В судовому засіданні свій позов
підтримала. Пояснила, що на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого комітетом Маріупольської
міської ради 11.12.2002 р. за № 624 та витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 02.07.2012 р. за № 34678742,
їй належить : жилий дім літ. Е-1, жилою
площею 37 кв. м., жилий дім літ. Ж-1, жилою
площею 7, 30 кв. м., загальною площею 72, 6
кв. м. з прибудинковими та
господарськими спорудами, що
розташовано за адресою : АДРЕСА_1.
Вона є людиною похилого віку, тому в
биту не в змозі себе обслуговувати
через фізичний стан, поганий зір, а
також неможливість самостійно
пересовуватися на далеку відстань,
тому потрібує догляду .
Через цю ситуацію вона неодноразово
зверталася до своєї доньки , до сина та
онука, що є відповідачем по справі.
Син ОСОБА_4 посильно оказував їй таку
допомогу. В той же час відповідач
ОСОБА_3 запропонував з свого боку
доглядати і утримувати її, з умовою, що
після її смерті йому перейде у
власність спірне домоволодіння, як
Вона погодилась з такими умовами і дала
свою згоду, після чого ОСОБА_3
запропонував їй свою допомогу в
зібранні необхідних документів для
нотаріального оформлення їхньої угоди.
26.12.2012 р. у нотаріуса, разом із
відповідачем ОСОБА_3, вона поставила
свій підпис на документах , вважаючи,
що після її смерті відповідач разом із
її сином ОСОБА_5, отримають в спадок
зазначену нерухомість, а онук за це,
після підписання документів, буде
утримувати її за свої кошти , а саме :
купувати продукти харчування та одяг,
сплачувати комунальні розходи,
прибирати в приміщенні , прати її одяг,
оказувати інші послуги.
Вона довірливо віднеслась до дій
ОСОБА_6, оскільки вважала, що рідна
людина не може її обманювати, в
результаті чого, не читаючи, не
розуміючи смислу тексту і наслідків
своїх дій, через незнання української
При цьому увесь час вона думала, що
оформила заповіт, тобто розпорядилась
судьбою зазначеного майна після своєї
смерті, за що відповідач ОСОБА_6 буде
довічно доглядати її.
Однак, після підписання зазначених
документів по теперішній час,
відповідач ОСОБА_6 не став доглядати її,
не придбає для неї продуктів
харчування, не здійснює жодної
Вона неодноразово нагадувала
відповідачу про його обов*язки за
угодою, але він на це ніяк не реагував.
Через рік повідомила ОСОБА_6 про свій
намір змінити зазначений заповіт на
інший в якому не зазначить його як
спадкоємця, тоді останній заявив, що у
нотаріуса був саме підписаний договір
дарування, отже він є повноправний
власник нерухомості..
Тому вона звернулася за роз*ясненнями
до нотаріуса ОСОБА_7, у якого отримала
копію підписаного нею від 26.12.2012 р.
договору дарування, а не, як вона
помилково припускала, заповіту або
договору довічного утримання.
Підкреслила, що, довіряючи онуку,
умови зазначеного договору вона
підписала не читаючи, належних
роз*ясень не отримала та і не
наполягала на цьому, і ,будучи
упевненою в своїх діях, скоїла помилку
щодо обставин, які мають для неї
Таким чином, зрозумів, що нею був
вчинений правочин , вона помилилася
щодо обставин , які мають істотне
значення, просить визнати зазначений
договір дарування недійсним, та
повернути сторони у первісний стан, щоб
отримати можливість укладання
договору довічного утримання.
Стосовно ст. 229 ЦК України якщо особа,
яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним.
При цьому суд приймає до уваги наступні
- позивачка поверхнево, через своє
недбальство, віднеслась щодо обставин
, які мають для неї істотне значення і
зробила помилку щодо природи правочину
, прав та обов*язків сторін;
- правочин не відповідає її
внутрішній волі, що має істотне
значення, а саме - позивачка бажала
довічного утримання, але завірила
договір не вникаючи у його смисл,
- зазначений правочин не був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що були
- в суді не доведено, що при
укладанні договору дарування, дії
ОСОБА_6 були умисними, але була
зазначена бездіяльність особи.
Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність задоволення вимог
позивачки, через доведеність її
намірів, які вступають в протиріччя з
Керуючись ст.ст.3, 4, 119, 208- 209, 212-215, 218, 224-227
ЦПК України, ст..ст. 229 ч.1, 717 - 722 ЦК
України суд -
Визнати договір дарування
домоволодіння № АДРЕСА_1 ( жилий дім
літ. Е- 1, жилою площею 37, 0 кв. м., жилий
дім літ. Ж-1, жилою площею 7, 30 кв. м.,
загальною площею 72, 6 кв. м. з
прибудинковими та господарськими
спорудами) , укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 , посвідчений 26 грудня 2012 р.
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
під реєстраційним № 1324 - недійсним,
повернув сторони в первісний стан,
залишив за нею право власності на
домоволодіння № АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати - 250, 60 грн.
Рішення вступає в законну силу через 10
днів після проголошення, якщо протягом
зазначеного часу не буде подано скаргу
до апеляційного суду Донецької області
про його скасування.

Суддя