АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7067/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.,

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.,

при секретарі - Єремейчук О.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» (далі за
текстом ДП «Придніпровська
залізниця»),

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 2 липня
2014р. за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 та ПАТ «СГ «ТАС» про
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ДП «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 та АТ «СГ «ТАС» про
стягнення моральної шкоди, посилаючись
на те, що в результаті аварії, що
сталася 12.10.2010р. на залізничному
переїзді в с. Городище, в районі м.
Марганець загинула його мати ОСОБА_2, у
зв'язку з чим йому було завдано
моральну шкоду, а тому позивач просив
стягнути солідарно з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 200 000грн., оскільки вони є
власниками джерел підвищеної
небезпеки, внаслідок взаємодії яких їй
завдано шкоду, та стягнути з АТ «СГ
«ТАС» - 2 550грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 02.07.2014р.
позов ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 та ПАТ «СГ «ТАС» про
стягнення моральної шкоди задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
в відшкодування моральної шкоди 100
000грн. Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на
користь ОСОБА_2 2 550грн. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП
«Придніпровська залізниця» просить
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог до ДП «Придніпровська
залізниця» скасувати, і ухвалити в цій
частині нове рішення яким відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що суд
необґрунтовано прийшов до висновку про
стягнення завданої позивачу моральної
шкоди у солідарному порядку з
відповідачів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що 12.10.2010р. на
залізничному переїзді в с. Городище, в
районі м. Марганця, Дніпропетровської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода, що підтверджується актом
розслідування причин та обставин ДТП,
що сталася 12.10.2010р. на залізничному
переїзді 115 км + 566 м перегону
Нікополь-Марганець Криворізької
дирекції залізничних перевезень
Придніпровської залізниці від 12-13
жовтня 2010р., відповідно до якого в
результаті зіткнення електровоза ВЛ-8
НОМЕР_3 з рейсовим автобусом БАЗ-А079
«Еталон» загинуло 43 осіб та 10 осіб
травмовано.

В результаті вказаного зіткнення
загинула мати позивача ОСОБА_2

Відповідно до акту розслідування
автобус БАЗ-А079 «Еталон», держаний
номер НОМЕР_1, належить ПП «ОСОБА_3»,
перевізник ПП «Ремсервіс», ліцензія на
перевезення НОМЕР_2, дійсна до 29.11.2014р.,
видана на фізичну особу ОСОБА_3

Електровоз ВЛ-8 НОМЕР_3 приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 19.11.2009р. з АТ
«СГ «ТАС» ОСОБА_3 застрахував цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
третім особам під час ДТП. Строк дії з
20.11.2009р. до 19.11.2010р., забезпечений
транспортний засіб - автобус БАЗ А 079-04,
номерний знак НОМЕР_1.

Згідно з зазначеним полісом АТ «СГ
«ТАС» несе відповідальність за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК
України, джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною 2 статті і 1188 ЦК
України, якщо внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки було
завдано шкоди іншим особам, особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Відповідно до частини 1 статті 1190 ЦК
України, особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Крім того, пунктом 8 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» судам роз'яснено, що особи,
які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки шкоди завдано
самим володільцям цих джерел, від
випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(частина 2 ст. 1188 ЦК). При цьому
солідарний боржник, який відшкодував
спільно завдану шкоду, має право
вимагати з кожного з інших завдавачів
шкоди частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов'язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами
статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що
відповідає ступеню вини кожного з
боржників.

Оскільки внаслідок зіткнення двох
транспортних засобів - джерел
підвищеної небезпеки (автобуса та
поїзда) загинула мати позивача, яка
була пасажиром автобуса, то володільці
цих джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
позивачем.

Виходячи із встановлених фактів, суд
першої інстанції, керуючись ст.ст. 1167,
1187, 1188, 1190 ЦК України, з урахуванням
вимог розумності та справедливості,
обґрунтовано частково задовольнив
позовні вимоги позивача та стягнув у
солідарному порядку з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000грн.,
, і колегія суддів вважає, що рішення
суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ДП «Придніпровська залізниця» в
апеляційній скарзі про те, що суд
необґрунтовано прийшов до висновку про
стягнення завданої позивачу моральної
шкоди у солідарному порядку з
відповідачів безпідставні та
спростовуються наведеними положеннями
законодавства, що регулює виниклі
правовідносини, та роз'ясненнями
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки».

Керуючись ст.ст.303, 304, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ДП «Придніпровська
залізниця» відхилити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 2 липня
2014р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді