РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №521/936/14-ц

Пр. № 2/521/3402/14

12 травня 2014 року

Малиновський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого судді -
Тополевої Ю.В.

за участю секретаря - Борисової
Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди та
стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2014 р. до суду звернулася ОСОБА_1 з
позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди та
стягнення судових витрат. В
обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що їй на підставі заповіту
від 22 грудня 2007 року, складеного
ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року
належить право власності на ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1 24 липня 2009
року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в межах справи,
яка розглядалась Малиновським
районним судом м. Одеси за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні будинком та стягненні
моральної шкоди, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності звернулись до
ОСОБА_1 з уточненим позовом, як до
правонаступника померлої ОСОБА_4, та
просили визнати за ОСОБА_2 право
власності на 24/25 часток житлового
будинку по АДРЕСА_1, припинити право
ОСОБА_4 на 1/25 частину зазначеного
будинку зі сплатою їй грошової
компенсації в розмірі 19934 грн. Рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 13 травня 2011 року зустрічний позов
був задоволений частково, однак
рішенням Апеляційного суду Одеської
області 25 травня 2013 року рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
було скасовано, визнано за позивачем в
порядку спадкування за заповітом право
власності на ? частку житлового будинку
з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 З
метою належної підготовки позову та
представництва інтересів у суді
представник позивача ОСОБА_5 уклала з
ОСОБА_6 договір про надання юридичних
послуг, згідно з яким вартість послуг
складала 3000 грн., яка була сплачена
ОСОБА_5 Крім того, позивачем було
сплачено судовий збір за звернення з
апеляційною скаргою та представницькі
послуги. Однак, під час розгляду справи
в Апеляційному суді Одеської області
суд не вирішив питання щодо розподілу
судових витрат. Крім того, позивач
зазначає, що в зв'язку із тим, що вона
вступила у справу в якості
правонаступника ОСОБА_4, вона була
вимушена брати участь у судових
засіданнях, та через постійний стрес та
конфлікти з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час
судового розгляду та поза ним у неї
істотно погіршився стан здоров'я. Як
зазначає позивач, останній серцевий
приступ відбувся у неї після судового
засідання 09 жовтня 2013 року, в зв'язку із
чим на ліки позивачем було витрачено 1801
грн. 82 коп., які позивач вважає
необхідним стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Крім того, позивач оцінює моральну
шкоду, яка на її думку заподіяна їй
відповідачами в розмірі 55000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов в повному
обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідачів в судовому
засіданні заперечував проти позову,
надав письмові заперечення, в яких
просив відмовити ОСОБА_1. в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
спір, який виник між сторонами та був
предметом розгляду в Малиновському
районному суді м. Одеси та Апеляційному
суді Одеської області розглядався
протягом тривалого періоду часу з вини
самої ОСОБА_1, а не відповідачів. Щодо
стягнення з відповідачів на користь
позивача судових витрат, то
представник відповідачів посилається
на невідповідність квитанцій, наданих
позивачем в обґрунтування своїх вимог
фактичним витратам, які були здійснені
позивачем, крім того, укладання
представником позивача договору на
надання правової допомоги не
передбачено довіреністю, яку ОСОБА_1
надавала своєму представнику ОСОБА_5, а
також відсутній розрахунок витрат на
правову допомогу. Відсутні належні
докази, а саме висновок експертизи на
підтвердження того факту, з яким
позивач пов'язує її знаходження на
лікуванні. Крім того, представник
відповідачів просив суд застосувати до
вимог про відшкодування моральної
шкоди строк позовної давності в
зв'язку із відмовою ОСОБА_1 від позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди 25 лютого 2010 року.

Суд, вивчивши позовну заяву,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
вивчивши нормативно-правові акти, які
регулюють спірні правовідносини,
проаналізувавши і оцінивши докази в їх
сукупності дійшов до висновків про те,
що позов не може бути задоволений,
зважаючи на наступні обставини.

В провадженні Малиновського районного
суду м. Одеси знаходилась цивільна
справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у володінні та
користуванні ? часткою житлового
будинку, вселенні та стягненні
моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання
за ОСОБА_2 права власності на 24/25 частин
будинку по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4,
залишивши заповіт на ім'я позивача -
ОСОБА_1 - матері чоловіка ОСОБА_4

24 липня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2
звернулись до ОСОБА_1, як до
правонаступника ОСОБА_4 з зустрічним
позовом та просили визнати за ОСОБА_2
права власності на 24/25 частин будинку
по АДРЕСА_1 припинити право ОСОБА_4 на 1/25
частку будинку зі сплатою їй грошової
компенсації в розмірі 19934 грн.

Правонаступник померлої ОСОБА_4 ОСОБА_1
, звернувшись з вимогами до ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 просила визнати за нею в порядку
спадкування право власності на ? частку
зазначеного житлового будинку.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 13 травня 2011 року в позові
ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 21.05.2013 року вказане рішення
скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено, в
задоволені зустрічного позову ОСОБА_3
та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в позові щодо стягнення
судових витрат суд виходить із
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
інтереси ОСОБА_1 в суді представляла
ОСОБА_5, яка 25 жовтня 2012 року уклала від
свого імені договір на надання
юридичних послуг з Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_6

Заявляючи вимоги про стягнення з
відповідачів 3000 грн. витрат на правову
допомогу, позивач не надала суду
доказів того, що ОСОБА_6 є такою особою,
яка має право надавати правову
допомогу. Самі витрати також не
підтверджені жодним доказом, так як
договір укладено 25.10.2012 року, а
представником позивача до суду надано
копії квитанцій від 30.03.2012 року та від
30.01.2012 року, тобто оплата була проведена
раніше, ніж укладено сам договір.

Також суд зауважує на тому, що на копії
квитанції № 40 від 30.01.2012 року платником
взагалі зазначено ОСОБА_5, яка не
являється ні стороною у справі, ні
представником однієї із сторін.

Вимога позивача щодо стягнення 150 грн.,
які були сплачені позивачем за
представницькі послуги ОФ ДП МВС
України «Інформ - Ресурси» не
підлягають відшкодуванню в зв'язку із
тим, що в розумінні ст. 79 ЦПК України
представницькі послуги не є судовими
витратами.

Крім того, суд зауважує на тому, що
позивачем в цій частині позову взагалі
обрано неналежний спосіб захисту своїх
прав і інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, при
вирішенні спору Апеляційним судом
Одеської області не було вирішено
питання про судові витрати.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо судом не вирішено питання
про судові витрати.

При цьому, суд роз'яснює позивачеві її
право подати заяву про ухвалення
додаткового рішення до закінчення
строку на виконання рішення.

Надаючи правову кваліфікацію
відносинам, які склалися між сторонами,
суд вважає, що оскільки заявляючи
позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на
завдання майнової та моральної шкоди,
яка полягала в істотному погіршенні
стану здоров'я позивача та затратах на
її лікування, то до спірних відносин
необхідно застосувати загальні
положення про відшкодування шкоди, а
саме, ст. ст. 23, 1166, 1167, ЦК України.

Правовою підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, тобто - шкода,
протиправна поведінка, причинний
зв'язок між шкодою та протиправною
поведінкою та вина. Встановлений
законом склад цивільного
правопорушення поширюється на всі
норми, що входять до глави 82 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Оцінивши докази у справі суд дійшов до
висновку, що в діях відповідачів
відсутній склад цивільного
правопорушення, так як обставини, на
які посилається позивач в
обґрунтування вимог щодо стягнення
моральної шкоди виникли внаслідок
здійснення відповідачами своїх
процесуальних прав та обов'язків.

Позивач не змогла довести те, що
моральну шкоду їй завдано саме
протиправними діями відповідачів.
Причинний зв'язок між діями
відповідачів та шкоди також позивачем
не було доведено жодним доказом, який
на думку суду, мав носити характер
висновку відповідної судової
експертизи, клопотання про призначення
якої ні позивачем, ні її представником
заявлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як
регламентує ч. 3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Статтею 23 ЦК України встановлено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Відповідно
до ч. 2 цієї статті моральна шкода
полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яка фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Жоден із доводів щодо завдання
позивачеві моральної шкоди з боку
відповідачів не знайшов свого
підтвердження.

Надані позивачем копії виписок із
історії хвороби на думку суду не
підтверджують доводів позивача про
завдання їй моральної шкоди, так як
відповідно до виписки із історії
хвороби ОСОБА_1 № 5253/2436 вбачається, що
вона знаходилась в Балтській ЦРЛ з
17.11.2011 р. по 2011 р.

При дослідженні в судовому засіданні
матеріалів цивільної справи за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у володінні та користуванні ? часткою
житлового будинку, вселенні та
стягненні моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2
про визнання за ОСОБА_2 права власності
на 24/25 частин будинку по АДРЕСА_1 судом
було встановлено, що судове засідання в
Апеляційному суді Одеської області
було проведено 10.11.2011 р. в присутності
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5, сама
ОСОБА_1 була відсутня в судовому
засіданні. Із журналу судового
засідання від 10.11.2011 року також
вбачається, що й відповідачі були
відсутні в цьому судовому засіданні, що
спростовує доводи позивача про те, що
стан її здоров'я погіршився саме після
судового засідання.

Відповідно до виписного епікризу із
медичної картки № 25557 Одеської
обласної клінічної лікарні ОСОБА_1
знаходилась на стаціонарному
лікуванні у вказаному лікувальному
закладі з 22.10.2013 р. по 28.10.2013 р.

Разом із цим, із журналу судового
засідання Малиновського районного
суду м. Одеси вбачається, що судове
засідання відбулось 09.10.2013 року, а
присутні в ньому були лише позивач та
її представник, відповідачі були
відсутні.

Вимоги позивача щодо стягнення
майнової шкоди в розмірі 1801 грн. 82 коп.
також не підлягають задоволенню в
зв'язку із тим, що позивачем не доведено
знаходження її на лікуванні в період з
22.10.2013 р. по 28.10.2013 р. в зв'язку із
протиправними діями відповідачів. Крім
того, надані представником позивача
копії чеків датовані листопадом та
груднем 2013 року, тобто вже після
виписки позивача із лікарні.

В зв'язку із цими обставинами суд
дійшов до висновку про те, що позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_3
та ОСОБА_2 моральної та майнової шкоди
не відповідають фактичним обставинам
справи і не ґрунтуються на законі, а
тому не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст.
23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 79, 88, 208,
212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди та стягнення судових
витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
Ю.В. Тополева