АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3969/14
Справа №645/1023/14/13-ц
Головуючий 1 інст. - Бабкова Т.В.
Категорія :договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 17 квітня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
договору недійсним, 3-тя особа:
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_8, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до батьків ОСОБА_3,
ОСОБА_3 та позикодавця батька ОСОБА_7
про визнання недійсним договору
іпотеки від 31 липня 2008 року, укладеного
батьком за згодою матері з ОСОБА_7 на
забезпечення виконання зобов'язань за
договором позики з ОСОБА_7 від 31 липня
2008 року.

На обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_3 посилався на те, що предметом
іпотеки є квартира АДРЕСА_1, що належить
батькам , йому та неповнолітній ОСОБА_10,
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 24 квітня 2008 року
та передана в іпотеку за дозволом
органу опіки та піклування виконкому
Фрунзенської районної у м.Харкові ради
від 12 червня 2008 року у зв'язку з
необхідністю отримання кредиту для
розвитку сімейного бізнесу.

Зазначивши, що позика та кредит мають
суттєві правові відмінності та те. що
відповідачами дозвіл органу опіки та
піклування використано при укладанні
договору поруки в порушення чинного
законодавства про захист малолітніх на
той час дітей - співвласників квартири
та те. що вказана сума позики у розмірі
484510 грн. еквівалентних 100000 доларів США
не використовувались у сімейному
бізнесі, представник позивача на
підставах норм ст..ст. 203, 215 та ст..13 ЦК
України просив задовольнити позовні
вимоги.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_3 позовні вимоги визнав.

Представники відповідача ОСОБА_7
заперечували проти позову з посиланням
на відсутність підстав для визнання
договору іпотеки недійсним.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 17 квітня 2014 року у позові
ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю
заявлених вимог.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 з посиланням на підставність
позову, неправильне застосування судом
норм матеріального права та порушення
вимог процесуального права при
вирішенні справи, рішення районного
суду просить скасувати, новим рішенням
позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
них, колегія відповідно до положень
ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 відхилити,
рішення районного суду залишити без
змін з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Судом ,згідно наданих доказів,
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_3, ОСОБА_3 та їх на час
приватизації житла у квітні 2008 року
неповнолітнім дітям сину ОСОБА_3
позивачу у справі та доньки ОСОБА_10 на
праві спільної сумісної власності, які
разом з батьками мешкають у цій
квартирі по теперішній час.

Рішенням опікунської ради
Фрунзенського районного у м.Харкові
ради від 12 червня 2008 року № 82/83 за
заявами відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_3
їм надано дозвіл на оформлення
договору іпотеки вказаної квартири та
покладено зобов'язання у випадку
примусового продажу забезпечити їх
малолітніх дітей житлом відповідно їх
часткам у праві власності на це житло.

Згідно нотаріально посвідчених 31 липня
2008 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 договору позики ОСОБА_3 у
ОСОБА_7 484510 грн. еквівалентних 100000
доларів США та договору іпотеки,
відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_3 на підставі
рішення опікунської ради передали в
іпотеку вказану квартиру, вартістю 342500
грн.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 13 липня 2010 року
відповідачу ОСОБА_3 відмовлено у позові
про визнання недійсними вказаних
договорів позики та іпотеки й
одночасно за позовом ОСОБА_7 стягнуто
497571,86 грн. заборгованості по договору
позики солідарно з ОСОБА_3 та його
поручителя ОСОБА_11

Вирішуючи справу та відмовляючи у
позові ОСОБА_3, сина іпотекодавця, суд
відповідно до норм ст..215 ЦК України та
загальних вимог, додержання яких є
необхідним для чинності правочину за
правилами ст..203 цього Кодексу, дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для визнання вказаного
договору іпотеки недійсним з мотивів
недодержання відповідачами вимог за
рішенням опікунської ради про дозвіл
на передання квартири в іпотеку задля
забезпечення зобов'язань за кредитним
договором, а не договором позики
вчиненого відповідачами , оскільки
договір іпотеки є самостійним
правочином, який спрямовано на
забезпечення виконання боржником
зобов'язань за іншим правочином,
сутність якого не обов'язково впливає
на права та обов'язки сторін за
забезпечувальним договором.

З огляду на викладене., доводи
апеляційної скарги про відмінність
правової природи договору позики та
кредиту, та як наслідок
безпідставність використання
відповідачами запозичених коштів за
нецільовим призначенням в порушення
права власності позивача на частку у
квартирі, колегія вважає безпідставним
та недоведеними належними та
допустимими доказами про факт
нецільового використання коштів,
запозичених на три місяця, з
урахуванням висновку у рішенні
апеляційного суду Харківської області
від 13 липня 2010 року про те, що договори
іпотеки та позики укладанні з
дотриманням матеріального права , що
регулюють спірні правовідносини.

Виходячи із наведеного, керуючись
ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України,
колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 17 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді