Справа №575/199/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Семенова О. С.Номер
провадження 22-ц/788/1407/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Лузан Л. В. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Великописарівського
районного суду Сумської області від 16
червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о
в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним
позовом, який мотивує тим, що
відповідачі по справі подружжя ОСОБА_5
протягом 2013 року неодноразово
зверталися до нього з проханням дати їм
у борг грошові кошти, пояснюючи свої
звернення необхідністю розвитку
(розширення) підприємницької
діяльності та необхідністю сплачувати
обов'язкові платежі, придбавати
предмети (товари) для сім'ї. Йому
відомо, що ОСОБА_5 займається
підприємницькою діяльністю в сфері
торгівлі та збирання металу. Кожного
разу, після досягнення усних
домовленостей та укладення усних
договорів, він надавав їм грошові кошти
як в національній валюті, так і в
іноземній. Загальна сума боргу за
офіційним курсом НБУ долара США станом
на 21.05.2014 року, складала б 127508,88 грн.
Зазначені грошові кошти відповідачі
брали у нього в борг як члени однієї
сім'ї (подружжя). Власноручно складали
боргові розписки про отримання
грошових коштів та покладання на себе
зобов'язань з виконання обов'язків по
поверненню коштів, однак не виконали
своїх зобов'язань і кошти йому не
повернули. Після звернення його з даним
позовом до суду ОСОБА_3 в добровільному
порядку повернула йому кошти на
загальну суму 2200 грн., тому просить
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку на його користь 125308,88 грн. в
рахунок виконання грошових зобов'язань
за борговими розписками, складеними в
інтересах сім'ї, стягнути з
відповідачів понесені ним судові
витрати по сплаті судового збору та
оплаті правової допомоги адвоката.

Рішенням суду від 16 червня 2014 року
позов ОСОБА_4 про стягнення суми боргу,
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 заборгованість за борговими
зобов'язаннями у солідарному порядку у
розмірі 109 787 грн. та судові витрати по
1671 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати в частині
стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 заборгованості за борговими
зобов'язаннями у солідарному порядку у
розмірі 109 787 грн. та судових витрат по 1
671 грн. з кожного. Постановити нове
рішення, яким стягнути з неї на користь
ОСОБА_4 частину заборгованості за
борговими зобов'язаннями у розмірі 12 779
грн. Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 заборгованість за борговими
зобов'язаннями у розмірі 97008 грн. та
судові витрати у розмірі 3342 грн. Вважає
безпідставними висновки суду, що
договори позики між позивачем та
ОСОБА_5 були укладені в інтересах сім'ї,
так відповідні докази на підтвердження
цієї обставини в матеріалах справи
відсутні. В судове засідання
апеляційного суду нею надано
банківські квитанції про сплату нею
ОСОБА_4, після ухвалення рішення судом
першої інстанції, в рахунок повернення
боргу 8040 гривень, які вона просить
врахувати під час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_6, представника позивача -
адвоката ОСОБА_7, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
сума боргу за всіма договорами позики
підлягає стягненню з відповідачів в
солідарному порядку як з подружжя, так
як ОСОБА_3 була обізнана про борги
чоловіка, отримані ним грошові кошти за
договорами позики були використані для
ремонту автомобіля, який вони спільно
придбали та ведення бізнесу у сім'ї, так
як ОСОБА_5 був зареєстрований як
фізична-особа підприємець.

Проте погодитись з висновками суду
першої інстанції повністю не можна, так
як суд дійшов їх з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалів справи вбачається, що
згідно письмової розписки
відповідачка ОСОБА_3 21 червня 2013 року
отримала від ОСОБА_4 в борг 10 000 гривень
(еквівалент 1 300 доларів США) для ведення
спільного бізнесу зі своїм чоловіком
ОСОБА_5 Вказану суму ОСОБА_3
зобов'язалась повернути 21 липня 2013 року
(а.с.11).

Згідно письмової розписки від 10 серпня
2013 року ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком
ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 в борг 11 000
гривень (еквівалент 1 300 доларів США) для
ведення спільного бізнесу, які
зобов'язалась повернути до 10 вересня 2013
року (а. с. 10). Вказані письмові розписки
складено та підписано ОСОБА_3 Під час
складання цих розписок та отримання
коштів був присутній і ОСОБА_5

Крім того ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 16
січня 2013 року кошти в сумі 1 400 доларів
США, які зобов'язався повернути до 25
лютого 2013 року (а. с. 12), 26 лютого 2013 року -
кошти в сумі 10 000 гривень, яку
зобов'язався повернути до 25 березня 2013
року (а.с. 13), 11 травня 2013 року - кошти в
сумі 7 000 гривень, які зобов'язався
повернути 17 травня 2013 року (а.с.14), 13
червня 2013 року - кошти в сумі 5 000 доларів
США, які зобов'язався повернути до 01
червня 2014 року (а. с. 16), 24 липня 2013 року -
кошти в сумі 5 000 гривень, які
зобов'язався повернути до 2 серпня 2013
року (а. с. 15). Отримання коштів
підтверджується письмовими
розписками, складеними та підписаними
ОСОБА_5

З 27.04.2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3
перебували в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Згідно ст. 65 СК України договір,
укладений одним із подружжя, створює
обов'язки для другого з подружжя в разі,
якщо його укладено в інтересах сім'ї, а
одержане за цим договором майно
фактично використане на задоволення
потреб сім'ї.

Якщо договір позики укладався одним із
подружжя в інтересах сім'ї і отримані
за цим договором кошти використані для
задоволення потреб сім'ї, обов'язок
виконання умов договору щодо
повернення коштів виникає солідарно в
обох із подружжя.

Суд першої інстанції, покладаючи
солідарний обов'язок по поверненню
боргу за договорами позики, які
укладались позивачем з ОСОБА_5, на обох
з подружжя, послався на те, що
відповідачка ОСОБА_3 була обізнана про
борги чоловіка, договори позики,
укладені чоловіком, до суду не
оспорила, в сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мав
місце бізнес. Крім того суд першої
інстанції послався на те, що відповідач
ОСОБА_5 направив суду телеграму в якій
позов визнав в повному обсязі та
зазначив, що гроші були використані ним
на бізнес та сім'ю.

Однак судом першої інстанції не було
враховано, що за відсутності доказів
використання, отриманих одним із
подружжя за договором позики грошових
коштів в інтересах сім'ї, сама по собі
та обставина, що інший з подружжя був
обізнаний про борги чоловіка за цими
договорами позики та не оспорив їх до
суду, не є підставою для покладення на
нього солідарного обов'язку по їх
поверненню.

Так, в тексті розписок, складених та
підписаних ОСОБА_5 16 січня 2013 року на
суму 1400 доларів США, 26 лютого 2013 року на
суму 10 000 гривень, 11 травня 2013 року на
суму 7 000 гривень, 13 червня 2013 року на
суму 5 000 доларів США, 24 липня 2013 року на
суму 5 000 гривень, які підтверджують
укладення між ним та ОСОБА_4 договорів
позики на вказані суми, мету отримання
запозичених коштів не зазначено. Крім
того зі змісту розписок вбачається, що
за вказаними договорами позики отримав
кошти від ОСОБА_4 в борг тільки особисто
ОСОБА_5 і він взяв на себе обов'язок по
їх поверненню. Яких-небудь належних
доказів на підтвердження того, що
отриманні у нього ОСОБА_5 грошові кошти
за вказаними договорами позики, були
використані в інтересах його з ОСОБА_3
сім'ї, позивач суду не надав. Зміст
зазначених розписок, складених ОСОБА_5,
вказану обставину не підтверджує. Не є
достовірним доказом на підтвердження
цієї обставини і телеграма ОСОБА_5 про
визнання ним позову. З матеріалів
справи вбачається, що в судове
засідання ОСОБА_5 жодного разу не
з'явився, за місцем реєстрації він
тривалий час не проживає, а телеграму
про визнання позову надіслав суду з
території Російської Федерації, де
перебуває до цього часу (а. с. 102).

Той факт, що отримані її чоловіком
грошові кошти за договорами позики, які
він уклав з позивачем, були використані
ним в інтересах їх сім'ї, відповідачка,
як під час розгляду справи в суді
першої інстанції, так і в судовому
засіданні апеляційного суду,
категорично заперечує. При цьому вона
пояснила, що в 2013 року вона знаходилась
у відпустці по догляду за дитиною та
спільним бізнесом з ОСОБА_5 ніколи не
займалась. Куди він міг використати
отримані ним в борг від позивача кошти
їй не відомо. Ніякого майна в цей період
вони для сім'ї не придбавали та основну
матеріальну допомогу в 2013 року вона
отримувала від своєї матері, яка
працювала в Російській Федерації та
надсилала їй грошові кошти поштовими
переказами, про що вона надала суду
відповідні докази. Їй було відомо про
те, що її чоловік займається
підприємницькою діяльністю по збору
металобрухту, для цього він в грудні 2012
року придбав автомобіль «Газель». На
прохання чоловіка, який пояснив, що
кошти йому необхідні для ремонту
автомобіля та подальшого зайняття
підприємницькою діяльністю, вона 21
червня та 10 серпня 2013 року склала
розписки про отримання від ОСОБА_4 10 000
гривень та 11 000 гривень, які чоловік
дійсно використав на ремонт
автомобіля. Про те, що він припинив
займатись підприємницькою діяльністю
вона нічого не знала. Однак свій
обов'язок по поверненню коштів разом з
чоловіком, про отримання яких склала
розписки, вона визнає.

Відповідно до інформації Охтирської
ОДПІ Головного управління міндоходів у
Сумській області від 05.06.2014 року за №
820/18-11-18-014 ОСОБА_5 перебуває на обліку
як платник податків фізична
особа-підприємець з 04 грудня 2003 року. На
даний час він має стан - ліквідаційна
процедура, так як постановою Сумського
окружного адміністративного суду від 01
серпня 2012 року припинено
підприємницьку діяльність фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 за неподання
податкової звітності за позовом
Охтирської ОДПІ (а. с. 140). Для якого саме
бізнесу він отримував в борг у ОСОБА_4
грошові кошти в 2013 році і чи мав він від
нього дохід, який витрачав на потреби
сім'ї, ОСОБА_5 у відгуку на позов суду не
зазначив та відповідних доказів ні він,
ні позивач суду не надали. Докази того,
що відповідачі займались спільною
підприємницькою діяльністю та
придбавали яке-небудь цінне майно для
сім'ї в 2013 році в матеріалах справи
також відсутні.

Таким чином, виходячи з викладеного,
колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції про наявність підстав
для покладення на відповідачку ОСОБА_3
солідарного обов'язку по сплаті
позивачу боргу за договорами позики,
укладеними з її чоловіком ОСОБА_5 16
січня 2013 року на суму 1400 доларів США, 26
лютого 2013 року на суму 10 000 гривень, 11
травня 2013 року на суму 7 000 гривень, 13
червня 2013 року на суму 5 000 доларів США, 24
липня 2013 року на суму 5 000 гривень, не
відповідає обставинам справи та нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Отже, рішення суду на підставі п. п. 3, 4 ч.
1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
стягнення на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5
97008 грн. боргу за договорами позики від
16 січня 2013 року, 26 лютого 2013 року, 11
травня 2013 року, 13 червня 2013 року, 24 липня
2013 року, та в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_5 4739 гривень за договорами
позики від 21 червня 2013 року та 10 серпня
2013 року. При визначенні грошової суми,
яка підлягає стягненню з відповідачів
в солідарному порядку, колегія суддів
враховує суму коштів сплачених ОСОБА_3
ОСОБА_4 в рахунок повернення боргу, під
час розгляду справи судом першої
інстанції в розмірі 8221 грн. та після
ухвалення рішення судом першої
інстанції в розмірі 8040 грн., всього 16261
грн. (21000 грн. - 16261 грн. = 4739 грн.) Та
обставина, що грошові кошти в
зазначеному розмірі були повернуті
ОСОБА_4 саме ОСОБА_3 підтверджується
банківськими квитанціями та її
підтвердив в судовому засіданні
апеляційного суду представник ОСОБА_4

На підставі ст. 88 ЦПК України
пропорційно задоволеним позовним
вимогам на користь ОСОБА_4 необхідно
стягнути з ОСОБА_5 судові витрати в сумі
3141 грн. 10 коп., а з ОСОБА_3 судові витрати
в сумі 200 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. п.
3,4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Великописарівського
районного суду Сумської області від 16
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 97008
гривень боргу та судові витрати в сумі
3141 гривня 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в солідарному
порядку на користь ОСОБА_4 4739 гривень
боргу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судові витрати в сумі 200 гривень 50 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_4
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено у касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -