Провадження №
Єдиний унікальний № 742/2370/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м.
Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області

в складі: головуючого-судді
- Павлов В.Г.,

секретаря
- Хотінь Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні подання головного
державного виконавця ДВС Прилуцького
МРУЮ Глущенко І.П. про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
в праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань, -

ВСТАНОВИВ :

28.05.2014 року головний державний
виконавець ДВС Прилуцького МРУЮ
Глущенко І.П. звернулась до суду з
поданням про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документу боржнику ОСОБА_2, посилаючись
на те, що на виконанні у відділі
Державної виконавчої служби
Прилуцького МРУЮ Чернігівської
області знаходиться виконавчий лист №
2-405/2006 від 21.03.2006 року про стягнення зі
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ?
частки всіх видів його
заробітку,починаючи з 17.02.2006 року до
досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи подання, головний
державний виконавець відділу ДВС
Прилуцького МРУЮ зазначає, що боржник
систематично ухиляється від
добровільного виконання виконавчого
листа, що проявляється саме в несплаті
аліментів у встановлені
законодавством строки, в зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість по
їх сплаті. Дана обставина і стала
підставою для звернення до суду
заявника з поданням про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
в праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документа.

В судове засідання заявник не з'явився,
про дату розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Сторони виконавчого провадження в
судове засідання не викликались, що
узгоджується з положеннями ч.2 ст. 377-1
ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України,
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно з'ясував
обставини справи, розглянув надані
докази, які мають юридичне значення,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також взаємний зв'язок
у їх сукупності, приходить до
переконання, що подання підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

З матеріалів справи достовірно
встановлено, що 31.03.2006 року головним
державним виконавцем відділу ДВС
Прилуцького МРУЮ Глущенко І.П. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа № 2-405/2006 від 21.03.2006
року про стягнення зі ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки всіх
видів його заробітку,починаючи з 17.02.2006
року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається зі змісту подання,
боржником рішення суду добровільно не
виконується, а отже, на думку заявника,
боржник від виконання своїх
зобов'язань ухиляється. Станом на
травень 2014 року заборгованість по
аліментах становить 25 889 грн 76 к.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - ухилення громадянина
України від виконання ним зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч.1, п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому
числі у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням суду.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника за межі України можливе лише
за умов ухилення боржника від
виконання зобов'язань покладених на
нього за рішенням суду або Законом
України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог ч.2 ст.10 ЦПК України
наявність умислу та обставин, які є
предметом посилання державного
виконавця у поданні про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Обов'язок доказування факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
відповідно до вимог ст.60 ЦПК України,
покладається в даному випаду на орган
державної виконавчої служби, який
звертається до суду із відповідним
поданням. Особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні від їх виконання, поки не
буде доведено протилежного.

Як вбачається з оглянутих матеріалів
виконавчого провадження № 1905819 та
подання, боржником ОСОБА_2 були надані
державному виконавцю письмові
пояснення з яких вбачається, що
останньому достеменно відомо про
наявність в нього заборгованості та
підтверджено несплату аліментів на
утримання дитини.

Вироком Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 12.01.2007
року ОСОБА_2 був засуджений за вчинення
злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК
України до 100 годин громадських робіт,
що беззаперечно підтверджує факт саме
його ухилення від сплати аліментів на
утримання дитини.

Окрім того, факт існування в боржника
заборгованості по виплаті аліментів
підтверджується і наявним у матеріалах
подання розрахунком заборгованості по
їх сплаті, проведеним державним
виконавцем у відповідності до положень
ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження»
/далі - ЗУ/.

В силу наявних у державного виконавця
прав при проведенні примусового
виконання рішень, що визначені статтею
11 ЗУ, останнім було вжито вичерпних та
необхідних заходів стосовно виявлення
в боржника майна, шляхом направлення
запитів до відповідних організацій, що
свідчить про повноту проведення
виконавчих дій по примусовому
виконанню рішення суду.

Таким чином, оскільки представником
ВДВС Прилуцького МРУЮ надано
обґрунтовані докази на підтвердження
саме факту ухилення боржника від
виконання виконавчого листа № 2-405/2006,
суд, прийшов до висновку про
задоволення заявленої вимоги та
наявність підстав для встановлення
ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документу.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст.377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного
виконавця ДВС Прилуцького МРУЮ
Глущенко І.П. про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України -
задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя
АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України
до моменту фактичного виконання
рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 21.03.2006
року про стягнення з нього на користь
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі ?
частини всіх видів його заробітку, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
17.02.2006 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Прилуцького міськрайонного
суду

Чернігівської області

В.Г.Павлов