Провадження № 22ц-784/2434/14
інстанції Прохоров П.А.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

08 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Свіщук О.В.,

за участю:

- представника відповідачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 06 березня 2013 року

за позовом

Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а:

У липні 2012 року Кредитна спілка
«Аккорд» (далі - КС «Аккорд») звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що між ним та ОСОБА_3 01
серпня 2007 року був укладений кредитний
договір № Мик8282 «КС» /1 на суму 1 500 грн. з
виплатою 0,13151 % за кожен день
користування кредитом.

Посилаючись на неналежне виконання
відповідачкою своїх зобов'язань за
кредитним договором, внаслідок чого
станом на 13 липня 2012 року утворилася
заборгованість на загальну суму 2051
грн.57 коп., КС «Аккорд» просила
стягнути з відповідачки вказану
заборгованість за кредитним договором,
три проценти річних у розмірі 279 грн. 49
коп., інфляційні нарахування за весь
час прострочення виконання
зобов'язання в розмірі 1 565 грн. 32 коп., а
всього 3 896 грн.38 коп.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 06 березня 2013 року позов
КС «Аккорд» задоволено.

Постановлено стягнути із ОСОБА_3 на
користь КС «Аккорд» 3 896 грн.38 коп.
кредитної заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 01
серпня 2007 року між КС «Аккорд» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
Мик8282 «КС» /1, відповідно до умов якого
остання отримала кредит в розмірі 1 500
грн. на придбання мобільного телефону
зі сплатою 0,13151 % за кожен день
користування кредитом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та у
встановлені договором строки.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач свої обов'язки з надання
відповідачці кредиту повністю
виконав.

Між тим, ОСОБА_3 у передбачені договором
строки обов'язки по погашенню кредиту,
процентів за користування кредитними
коштами належним чином не виконувала.

Внаслідок чого утворилась
заборгованість, розмір якої, станом на
13 липня 2012 року складала 2051 грн.57 коп.,
в тому числі: заборгованість за
кредитом - 1 200 грн.; заборгованість за
відсотками - 151 грн. 57 коп.; пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань - 15 785
грн. 56 коп.

Відповідно до витягу з протоколу
засідання кредитного комітету № 000014121
від 13 липня 2012 року, сума пені була
зменшена з 115 785 грн. 56 коп. до 700 грн.
(а.с.4).

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції на підставі ст.
ст. 526, 611, 1050 ЦК України прийшов до
обґрунтованого висновку про
доведеність КС «Аккорд» обставин, які
свідчать про порушення відповідачкою
умов кредитного договору та
наявність підстав для стягнення із
неї на користь КС «Аккорд»
заборгованості за кредитним договором.

Визначаючи розмір заборгованості, суд
помилково не прийняв до уваги
квитанцію від 1 серпня 2008 року, згідно
якої ОСОБА_3 було сплачено 300 грн. в
рахунок погашення кредитної
заборгованості, оскільки цей платіж
надійшов після звернення КС «Аккорд» з
позовом до суду, тобто після 30 липня 2012
року.

За такого, колегія суддів приходить до
висновку, що заборгованість
відповідачки за кредитним договором на
вказану суму має бути зменшена і її
розмір повинен становити 1 751 грн. 51 коп.
(1 200 грн.+ 151 грн. 57 коп.+ 700 грн.= 2 051 грн. 57
коп. - 300 грн.), який і підлягає стягненню.

А тому, відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст309
ЦПК України рішення суду в частині
визначення розміру заборгованості
слід змінити.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У зв'язку з викладеним, висновок суду
про наявність правових підстав для
стягнення з відповідачки 1 565 грн. 32 коп.
інфляційних втрат за несвоєчасне
погашення кредиту та 279 грн. 49 коп., що
становить 3% річних за невиконання
боргового зобов'язання є таким, що
відповідає положенням ч. 2 ст.625 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
стягуючи пеню та інфляційні втрати суд
застосував подвійну цивільно-правову
відповідальність одного і того ж виду
за одне й те саме порушення зобов'язань
за договором, є помилковими. Виходячи з
положень ст. 625 ЦК України, наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційного
нарахування на суму боргу та 3 % річних
не є санкціями, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування отриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання.

Посилання в апеляційній скарзі
на те, що заборгованість по пені
стягнуто більше ніж за один рік є
безпідставними, оскільки судовим
рішенням стягнуто 700 грн. пені, що
значно менше розміру заборгованості за
1 рік (1 200 грн.+ 151 грн.57 коп.= 1 351 грн.57
коп.х0,5%х360 днів=2 432 грн.82 коп.)

Посилання представника відповідачки в
суді апеляційної інстанції щодо
застосування позовної давності не
можна врахувати, оскільки відповідно
до положень ч. 3 ст.267 ЦК України,
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення ним
рішення. Однак, в судовому засіданні
відповідачка не подавала вказану
заяву до суду письмово і не
заявляла її усно.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 06 березня 2013 року

змінити, зменшивши розмір
заборгованості, стягнутої на користь
Кредитної спілки «Аккорд» із ОСОБА_3 з
3 896 грн. 38 коп. до 3 596 грн. 38 коп.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді