Ухвала

іменем україни

28 травня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Управління Державного
земельного агенства у Вишгородському
районі Київської області, Хотянівська
сільська рада Вишгородського району
Київської області, садівницьке
товариство «Побутовик», про
відновлення меж, усунення перешкод в
користуванні та володінні земельною
ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 13 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 21 січня 2014 року,

встановила:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи:
Управління Державного земельного
агенства у Вишгородському районі
Київської області, Хотянівська
сільська рада Вишгородського району
Київської області, садівницьке
товариство «Побутовик» (далі - СТ
«Побутовик»), про відновлення меж,
усунення перешкод в користуванні та
володінні земельною ділянкою.

Позов мотивовано тим, що відповідно до
державних актів він є власником
земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,116
га, а відповідачка - сусідньої
земельної ділянки АДРЕСА_2

У 2012 році він звернувся для отримання
кадастрового номера і в ході
проведення інвентаризації було
встановлено, що відповідачка
самовільно перемістила паркан, що
розділяє їх земельні ділянки захопивши
частину його ділянки по діагоналі на
початку 40 см в кінці 1,5 м.

Посилаючись на те, що в добровільному
порядку відповідачка відмовилась
перенести паркан, він змушений
звернутися до суду за захистом свого
права.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 13 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 21 січня 2014 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 відновити межі
згідно даних земельно-кадастрової
документації, яка поділяє земельні
ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, шляхом
перенесення паркану.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із того,
відповідачка порушує право позивача на
користування земельною ділянкою,
оскільки земельна ділянка, якою вона
користується, фактично не відповідає
конфігурації земельної ділянки,
указаної в її державному акті та в
земельно-кадастровій документації.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі державного акта на право
власності на землю від 18 серпня 1998 року
ОСОБА_3 є власником земельної ділянки,
площею 0,116 га, розташованої на
території Хотянівської сільської ради,
СТ «Побутовик»(а.с.5)

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки,
площею 0,091 га, розташованої на
території Хотянівської сільської ради,
СТ «Побутовик» згідно державного акта
на право власності на землю від 18
серпня 1998 року (а.с. 7).

Положеннями ст. 152 ЗК України визначено,
що власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом, зокрема, відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно з ч. 1 ст. 107 ЗК України основою
для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно висновку перевірки
землевпорядної документації від 30
травня 2010 року та плану встановлення
меж, на які посилались суди, проведеної
при розгляді іншої цивільної справи за
позовом СТ «Побутовик» до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, встановлено, що
площа земельної ділянки, якою
користується ОСОБА_4 відповідає площі
землі, вказаної в державному акті (0,091
га), проте конфігурація цієї земельної
ділянки змінена. Однак даним висновком
не встановлено порушення відповідачем
меж своєї земельної ділянки (а.с. 9-10).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4
вказувала, що на підставі рішення,
протокол № 13 від 18 травня 1996 року, її
було прийнято в члени СТ «Побутовик»
та надано в користування земельну
ділянку площею 910 кв.м. Тобто
зазнчала, що користується даною
земельною ділянкою з 1996 року.

Задовольняючи позову, суди всупереч
вимог ст. 212 ЦПК України не навели у
судових рішеннях мотивів, з яких не
взяли до уваги зазначені докази, не
вказали в рішеннях чим вони
спростовуються, не роз'яснили право
сторін на проведення експертизи та
дійшли до передчасного висновку про
задоволення позовних вимог.

Крім того, рішення про відновлення меж
шляхом перенесення паркану не є чітким,
що унеможливлює його виконання.

Оскільки при вирішенні спору судом
порушені норми процесуального права,
судом не повно з'ясовані фактичні
обставини справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому в
силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені в
справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 13 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 21 січня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук Головуючий
О.С. Ткачук Судді:В.С. Висоцька
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова В.М.
Колодійчук О.В. Умнова О.В. Умнова
І.М. Фаловська І.М. Фаловська