Справа №484/1775/14-ц 22.09.2014 22.09.2014 22.09.2014
Провадження № 22ц-784/2493/14
інстанції Мельничук О.В.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

22 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Богуславській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні без участі сторін цивільну
справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк (далі-ПАТ КБ
«ПриватБанк»)

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 30 липня 2014 року

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а:

У квітні 2004 року Банк звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 27 липня 2005 року між
Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір відповідно до умов якого
останній отримав кредит в розмірі 5 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за користування кредитом 36 %
на рік на суму залишку заборгованості,
з кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Цей договір складається із заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою. Але відповідач зобов'язань по
сплаті кредиту, відсотків, інших
платежів у визначеному у договорі
розмірі та у встановлений термін, не
вносив. У зв'язку з чим утворилась
заборгованість, розмір якої станом на 31
березня 2014 року складав 13 364 грн. 74 коп.,
в тому числі: заборгованість за
кредитом - 3 193 грн.; заборгованість за
відсотками - 9058 грн.49 коп.; штраф
(фіксована частина) - 500 грн.; штраф
(процентна складова) - 612 грн. 61 коп.

Посилаючись на наведені обставини,
Банк просив стягнути на його користь із
відповідача заборгованість за
кредитом.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 30 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 липня 2005 року
між Банком та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого останній отримав кредит в
розмірі 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою за
користування кредитом 36 % річних від
суми заборгованості за кредитом,
строком дії до 30 червня 2008 року. Як
видно із змісту заяви відповідача як
позичальника він ознайомлений та
згоден з Умовами та правилами надання
банківських послуг (далі - Умови та
правила) та Правилами користування
платіжною карткою (далі - Правила),
якими визначена відповідальність
сторін за порушення зобов'язань за
даним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за
кредитним договором не виконує.
Внаслідок чого утворилась
заборгованість, розмір якої, станом на
31 березня 2014 року складав 13 364 грн. 72
коп., в тому числі: заборгованість за
кредитом - 3 193 грн. 62 коп.;
заборгованість за відсотками - 9058 грн. 49
коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.;
штраф (процентна складова) - 612 грн. 61
коп.

Згідно зі ст. ст. 525,526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Враховуючи наведені обставини щодо
наявності заборгованості та положення
закону, відповідач порушив права Банку
на вчасне повернення кредитних коштів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено позовну давність.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною першою ст. 259 ЦК України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Із заяви ОСОБА_3 як позичальника видно,
що він ознайомився із Умовами та
Правилами.

Виходячи із п. 5.12 Правил, які
відповідно до заяви відповідача як
позичальника є частиною кредитного
договору, строки позовної давності по
вимогам щодо стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки-пені, штрафів по
даному договору визначені сторонами
тривалістю у п'ять років.

Оскільки Договором встановлено, що
датою повернення кредиту, тобто датою
виконання зобов'язання, встановлено 30
червня 2008 року, то перебіг позовної
давності за спірними правовідносинами
розпочався 01 липня 2008 року і мав
закінчитися 01 липня 2013 року.

Між тим, згідно ч.1 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Із розрахунку заборгованості за
кредитом та виписки по особовому
рахунку відповідача видно, що ОСОБА_3 04
серпня 2009 року вніс платіж у рахунок
погашення заборгованості за
відсотками за користування кредитом.

Таким чином, у зв'язку із здійсненням
оплати в рахунок погашення
заборгованості, що свідчить про
визнання ОСОБА_3 свого обов'язку з
повернення Банку боргу, відбулося
переривання перебігу позовної
давності і з наступного дня після 4
серпня 2009 року перебіг позовної
давності з виконання даного Договору
почався знову.

За таких обставин, звернення Банка до
суду з даним позовом 30 квітня 2014 року
відбулося в межах визначеної у
Договорі позовної давності.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову з
підстав пропуску Банком строку
звернення до суду за захистом свого
права, не взяв до уваги наведені
обставини справи та вимоги закону, а
тому помилково відмовив в позові з цих
підстав.

Разом з тим, Банк помилково визначив
розмір фіксованої частини штрафу у 500
грн., тоді як п.5.10 Правил користування
платіжною карткою, які діяли на час
укладення кредитного договору,
передбачалась сплата фіксованої
частини штрафу за порушення
позичальником строків платежів в
розмірі 250 грн.

З огляду на наведене та враховуючи
положення ст.ст. 525, 526,1050 ЦК України, з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню: 3 193 грн. 62 коп. -
заборгованості за кредитом; 9058 грн. 49
коп. - заборгованості за відсотками;
штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф
(процентна складова) - 612 грн. 61 коп., а
всього 13 114 грн. 72 коп. заборгованості
за кредитним договором.

За такого, рішення суду слід скасувати
в силу п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України,
ухваливши нове рішення.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню 365 грн.40 коп. судових витрат,
які складаються із витрат Банку в
розмірі 243 грн. 60 коп. по оплаті судового
збору при подачі позовної заяви і 121
грн. 80 коп. судового збору за подачу
апеляційної скарги.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 30 липня
2014 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» 13 114
грн. 72 коп. заборгованості за кредитним
договором , укладеним 27 липня 2005 року
між публічним акціонерним товариством
«Комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 з яких: 3 193 грн. 62 коп. -
заборгованості за кредитом; 9058 грн. 49
коп. - заборгованості за відсотками;
штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф
(процентна складова) - 612 грн. 61 коп., а
також 365 грн.40 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді