Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року.
смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд
Рівненської області в складі:
одноособово судді Комзюк А.Ф., при
секретарі Гордійчук Т.О., за участю
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя. Позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 26 червня 2013 року
уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу
дітей не мають. На весіллі їм було
подаровано кошти в сумі 11400 гривень та
300 доларів США. Крім того, він купив за
власні кошти золоті каблучку вартістю
1080 гривень та обручку вартістю 3500
гривень. 19 червня 2014 року шлюб
розірвано. Просив поділити грошові
кошти в рівних частинах, змусити
відповідача повернути коштовності -
золоту каблучку ціною 1080 гривень та
обручку ціною 3500 гривень.

Під час судового розгляду справи
позивач позовні вимоги підтримав з тих
же підстав та доповнив, що близько
п'яти тисяч гривень їм подарували на
весілля його батьки та брат. Золоті
каблучку та обручку він придбав за
власні кошти, подарував відповідачу на
заручини та весілля. Так як шлюб
розірвано, просить розділити весільні
гроші в сумі 11400 гривень та 300 доларів
США порівну, змусити відповідача
повернути йому золоті каблучку
вартістю 1080 гривень та обручку
вартістю 3500 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнала частково і пояснила, що на
весілля їм були подаровані грошові
кошти близько 7000 гривень та 200-300
доларів США. Частину грошей, вони
потратили після весілля на потреби
сім'ї. Долари та решту грошей позивач
за спільною згодою використав на
заготівлю металобрухту. Обручку вона
повернула позивачу раніше, під час
сімейної сварки. Погоджується
повернути позивачу каблучку вартістю
1080 гривень, оскільки не бажає її носити.
Відносно подвлу грошей, просить суд
відмовити в задоволенні зазначених
вимог, так як після одруження всі
весільні кошти були потрачені на
потреби сім'ї за спільною згодою.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Згідно ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу
України майно набуте подружжям за час
шлюбу належить дружині та чоловіку на
праві спільної сумісної власності. У
разі поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Відповідно до частини 2 статті 60
Сімейного кодексу України вважається,
що кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 26
червня 2013 року. Відповідно до рішення
Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 19 червня 2014
року шлюб розірвано (а.с.6). Від шлюбу
спільних дітей не мають. За час
спільного проживання спільно нажитого
майна не було.

Згідно позовної заяви, сторони не
дійшли згоди щодо поділу грошових
коштів, подарованих на весілля та
коштовностей.

Відповідно до тверджень позивача,
загальна сума грошей, які підлягають
поділу, складає 11400 гривень та 300
доларів США. Згідно пояснень
відповідача, весільних грошей було
близько 7000-7300 гривень та 300 доларів США,
які були потрачені на потреби сім'ї за
спільною згодою.

Відповідно до вимог ст. 63 Сімейного
кодексу України дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Аналіз вказаної норми дає
підстави вважати, що весільні гроші
використані сторонами за спільною
згодою на потреби сім'ї, а тому підстав
для їх поділу немає. При цьому, суд
враховує, що наявність зазначених
коштів належними доказами не
підтверджено.

Крім того, позивач просить
змусити відповідача повернути йому
коштовності.

Суд, не вбачає підстав для
визнання об'єктом спільної сумісної
власності золоті каблучку та обручку,
які були подаровані відповідачу на
заручини та весілля, оскільки в силу
норм чинного законодавства зазначені
коштовності є речами індивідуального
користування, і не можуть бути визнані
спільною сумісною власністю.

При цьому, враховуючи пояснення
відповідача ОСОБА_2, яка погоджується
та бажає повернути позивачу зоготу
каблучку , подаровану їй на заручини,
суд зобов'язує останню повернути
позивачу ОСОБА_1 золоту каблучку
вартістю 1080 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 209-215 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительку АДРЕСА_2 повернути ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителю АДРЕСА_1 золоту
каблучку вартістю 1080 (одна тисяча
вісімдесят) гривень.

В іншій частині позовних вимог,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рокитнівський районний суд
Рівненської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

У випадку не подання апеляційної
скарги у десятиденний строк рішення
набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області
А.Ф.Комзюк

Повний текст рішення складено 12
вересня 2014 року.