Провадження №: 4-с/752/43/14
УХВАЛА

Іменем України

29.05.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

при секретарі - Тасенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1» на
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Шведкова Єгора
Олександровича, начальника відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Гоція Богдана
Ігоровича, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2013 року скаржник звернувся до
суду зі скаргою, в якій просив визнати
неправомірними дії державного
виконавця Шведкова Є.О. в частині
неналежного виконання своїх обов'язків
та направлення постанови від 12 квітня
2013 року про повернення виконавчого
документа через шість місяців після
ухвалення; визнати неправомірними дії
начальника ВДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Гоція Б.І. в частині нездійснення
обов'язку щодо контролю за
своєчасністю, правильністю та повнотою
виконання рішень державним виконавцем
та незабезпечення його правом на
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження; визнати
незаконною постанову від 12 квітня 2013
року про повернення виконавчого
документа незаконною та скасувати її, а
також зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві здійснити
контроль за своєчасністю, правильністю
і повнотою виконання рішення.

Свої вимоги скаржник обґрунтував тим,
що державним виконавцем Шведковим Є.О.
постановою від 12 квітня 2013 року
повернуто виконавчий документ -
виконавчий лист, виданий Голосіївським
районним судом м.Києва 19 грудня 2011 року,
на підставі п. 2, 5 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» з
посиланням на без результативність
заходів щодо виявлення майна та коштів
боржника - ДП «Укррезерв».

Вважає, що винесена постанова є
незаконною та необґрунтованою, порушує
його права, прийнята безпідставно в
порушення вимог законодавства,
оскільки державним виконавцем вжито не
всіх заходів, які останній має
можливість вчини відповідно до
положень Закону України «Про виконавче
провадження», так само як є
неправомірними й дії державного
виконавця як з приводу винесення
вказаної постанови, так її направлення,
оскільки остання була йому направлена
03 жовтня 2013 року та ним отримана лише 05
жовтня 2013 року.

Зазначив, що дії начальника відділу
також є неправомірними з огляду на їх
невідповідність вимогам ст. ст. 4, 10,11
Закону України «»Про виконавчу
службу», через що змушений звернутись
до суду.

Скаржник в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
останньої за його відсутності на
підставні наявних документів (а.с. 106).

Державний виконавець Шведков Є.О. та
начальник відділу Гоцій Б.І., будучи в
установленому порядку повідомленими
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явились, причини
неявки не відомі.

Дослідивши матеріали скарги, суд
встановив наступне.

В ході розгляду справи встановлено, що
Голосіївським районним судом м. Києва 19
грудня 2011 року виданий виконавчий лист
№ 2-3547/11 про стягнення з ДП «Укррезер»
на користь ОСОБА_1 заборгованості по
заробітній платі в розмірі 25 032,32 грн.
(а.с. 41).

Вказаний виконавчий лист пред'явлений
до виконання 11 січня 2012 року та
постановою від 13 січня 2012 року на
підставі останнього відкрито
виконавче провадження (а.с. 83, 86).

Постановою № ДВ/4 від 29 лютого 2012 року
накладено арешт на рахунки ДП
«Укррезерв» (а.с. 88).

Згідно відповідей банківських установ
рахунки у ДП «Укррезерв» відсутні (а.с.
89-99).

12 квітня 2013 року державним виконавцем
Шведковим Є.О. внесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу (а.с. 102).

Судове рішення, яке набрало законної
сили, є обов'язковим до виконання на
всій території України (ст. 124 ч. 5
Конституції України, ст. 14 ч. ч. 1, 2 ЦПК
України). Примусове виконання судового
рішення покладено на державну
виконавчу службу і здійснюється
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладається на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом.

Стаття 7 Закону України «Про державну
виконавчу службу» від 24 березня 1998 року
№ 202/98-ВР встановлює обов'язок
державного виконавця сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати в своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України.

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів,
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України «Про виконавче
провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» від 04 листопада
2010 року № 2677-VI зобов'язує державного
виконавця використовувати надані йому
права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 вказаного закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Аналіз положень Закону України «Про
виконавче провадження» дає суду
підстави для висновку про те, що з метою
виконання рішень про стягнення
заборгованості по заробітній платі
державним виконавцем провадяться
наступні дії: при відкритті
виконавчого провадження боржнику
(підприємству - юридичній особі)
надається строк для добровільного
виконання рішення строком до 7 днів; в
разі невиконання рішення в
добровільний строк державним
виконавцем з метою виявлення
розрахункових рахунків, рухомого та
нерухомого майна зареєстрованого за
боржником - до реєструючих органів
направляються запити; при виявленні
розрахункових рахунків боржника -
державним виконавцем накладається на
них арешт, виставляються платіжні
вимоги та списуються кошти; в разі
відсутності чи недостатності коштів, в
другу чергу перевіряється рухоме майно
боржника та в разі його виявлення на
нього звертається стягнення; при
відсутності рахунків боржника та
рухомого майна стягнення звертається
на нерухоме майно, належне боржникові;
при відсутності коштів та майна
боржника - державним виконавцем
готується подання про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за невиконання
рішення суду, яке направляється до
прокуратури.

Разом з тим, з матеріалів скарги та
документів, наданих на запит суду ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві вбачається, що
державним виконавцем були реалізовані
надані йому законодавством права не в
повному обсязі, зокрема, лише в частині
накладення арештів на рахунки
боржника. Інших можливих заходів
державним виконавцем вжито не було, а
доказів на підтвердження зворотного в
розпорядження суду не надано.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Однак, як вбачається з матеріалів
скарги, вказані вимоги державним
виконавцем не дотримані. Матеріали
скарги не містять доказів повного або
часткового виконання судового рішення,
в направлених виконавчою службою
документах останні також відсутні.

Крім того, з матеріалів скарги
вбачається, що оскаржувана постанова
від 12 квітня 20913 року направлена на
адресу скаржника лише 03 жовтня 2013 року
й отримана останнім тільки 05 жовтня 2013
року (а.с. 44).

Тому, приймаючи до уваги конституційні
положення щодо визначеності змісту та
спрямованості діяльності держави
правами і свободами людини та їх
гарантіями, а також відповідальністю
держави перед людиною за свою
діяльність й обов'язком останньої
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини, зважаючи на те, що
державна виконавча служба є державним
органом, а державний виконавець - його
представником, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
скаржника щодо неправомірності дій
державного виконавця Шведкова Є.О. в
частині неналежного виконання своїх
обов'язків та направлення постанови
від 12 квітня 2013 року про повернення
виконавчого документа через шість
місяців після ухвалення та визнання
незаконності постанови від 12 квітня 2013
року про повернення виконавчого
документа незаконною та її скасування
як передчасної, з огляду на що
зазначені вимоги, на думку суду,
підлягають задоволенню.

Аналогічно обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню, суд вважає й
вимоги скаржника щодо визнання
неправомірними дії начальника ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Гоція Б.І. в частині
нездійснення обов'язку щодо контролю
за своєчасністю, правильністю та
повнотою виконання рішень державним
виконавцем та незабезпечення його
правом на ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження.

До вказаного висновку суд приходить
виходячи з положень п. 9 Положення про
районний, районний у місті, міський
(міста обласного значення),
міськрайонний, міжрайонний відділ
державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 10 квітня 2012 року № 549/5,
згідно якого начальник відділу очолює
відділ, здійснює керівництво його
діяльністю, організовує роботу
відділу, представляє відділ у
відносинах з іншими органами,
підприємствами, установами,
організаціями та підзвітний перед
Головою ДВС України та відповідним
Управлінням державної виконавчої
служби за організацію та результати
діяльності відділу; забезпечує
виконання відділом Конституції та
законів України, актів та доручень
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України, доручень
Прем'єр-міністра України, Міністра
юстиції, Голови ДВС України, наказів
Мін'юсту, ДВС України та головних
управлінь юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі; організовує роботу зі
службовими документами, здійснює
контроль за веденням номенклатурних
справ відділу відповідно до
встановленого порядку та вимог
законодавства з діловодства;
забезпечує і контролює дотримання
працівниками відділу виконавської та
трудової дисципліни; організовує
розгляд звернень громадян та юридичних
осіб з питань, пов'язаних із діяльністю
відділу, організовує перевірку
викладених у них фактів, проводить
особистий прийом громадян тощо.

На думку суду, начальником відділу ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві вказаного дотримано
не було. Доказів на підтвердження
зворотного, як того вимагає ст. 60 ЦПК
України, в розпорядження суду також
надано не було.

Не було також не спростована перед
судом з боку суб'єктів оскарження й
позиція скаржника щодо ненадання йому
можливості ознайомитись з матеріалами
виконавчого провадження, з відповідною
заявою про що він звернувся 08 жовтня 2013
року (а.с. 45).

Тому, суд знаходить обґрунтованими
вимоги скаржника й з даного приводу.

Разом з тим, суд, виходячи з положень ст.
ст. 3, 10, 60 ЦПК України, вважає
недоведеною позицію скаржника щодо
зобов'язання Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві здійснити
контроль за своєчасністю, правильністю
і повнотою виконання рішення, через що
вважає за необхідне відмовити у її
задоволенні.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст.
19, 55 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 7, 9,
11, 25, 31, 47,90 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 7 Закону
України «Про державну виконавчу
службу, ст. ст. 3, 10, 60, 215, 383-385 ЦПК України,
суд, -

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1» на дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Шведкова Єгора Олександровича,
начальника Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Гоція Богдана Ігоровича - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Шведкова Єгора
Олександровича в частині неналежного
виконання своїх обов'язків та
направлення постанови від 12 квітня 2013
року про повернення виконавчого
документа через шість місяців після
ухвалення.

Визнати неправомірними дії начальника
ВДВС Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві Гоція
Богдана Ігоровича в частині
нездійснення обов'язку щодо контролю
за своєчасністю, правильністю та
повнотою виконання рішень державним
виконавцем та незабезпечення його
правом на ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження.

Винесену 12 квітня 2013 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Шведковим Єгором Олександровичем
постанову про повернення виконавчого
документа визнати неправомірною та
скасувати її.

В задоволенні іншої частини вимог -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Голосіївський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
В.С. Пасинок