КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1136/14-ц
Провадження № 2/488/865/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.06.2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючої у справі судді -
Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання -
Спільній Ю. В.,

за участю позивача -
ОСОБА_2,

представника позивача -
ОСОБА_3,

відповідача -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом,

У С Т А
Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду із вказаним позовом
та просила визнати за нею право
власності на земельну ділянку, площею
0,0888га, для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

В обґрунтовування заявленого позову
позивач стверджує, що 13 червня 2000 року в
м. Миколаєві померла мати ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована та
фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1.
Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді цілого жилого будинку та
земельної ділянки, загальною площею
0,0888га для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

28.11.1996 року ОСОБА_5 склала заповіт, в
якому усе належне їй майно, де б воно не
знаходилося та з чого б воно не
складалося, а саме: цілий житловий
будинок з усіма прилеглими до нього
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 заповіла своїм
донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Тому
спадкоємцями першої черги є позивач
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідач
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Спірна земельна ділянка належить
спадкодавцю на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю, зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 1819 від 17.04.1998
року. На час смерті спадкодавця за
місцем її реєстрації сторони не були
зареєстровані та не проживала разом із
спадкодавцем.

Після смерті матері- ОСОБА_5 позивач
звернулася до нотаріальної контори у
встановлений законом строк з заявою
про прийняття спадщини за заповітом, а
відповідачка туди не звернулася та на
день смерті матері за місцем її
реєстрації не була зареєстрована та
фактично не проживала, а тому не
прийняла спадщину за заповітом.

Отже, 27.04.2001 року вона отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на цілий житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, посвідчене державним
нотаріусом П'ятої Миколаївської
державної нотаріальної контори,
реєстровий № 3-366 та зареєстрованого в
Миколаївському бюро технічної
інвентаризації 22.06.2001 року за №15873. У
зв'язку з скрутним матеріальним
становищем, іншу частину спадщини у
вигляді земельної ділянки вона не
оформила та свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку не
отримала.

У 2013 році вона вирішила оформити своє
право на спадщину на земельну ділянку
за законом і звернулася до нотаріуса,
однак у видачі їй свідоцтва про право
на спадщину за законом державним
нотаріусом було відмовлено через
ненадання нею витягу з Державного
земельного кадастру.

У відповідності до п. п. 4.20 п.4 глави 10
розділу 2 Порядку проведення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 (зі
змінами) видача свідоцтва про право
власності на спадщину на земельну
ділянку нотаріусом здійснюється на
підставі документів, оформлених згідно
зі ст.19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» і витягу з
Державного земельного кадастру.

Оскільки на теперішній час їй
нотаріусом відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_5, вона вимушена
звернутися до суду. Посилаючись на
викладене, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та
її представник позов підтримали на
підставах, викладених у позові,
просили позов задовольнити.

Відповідач позов визнала та
підтвердила, що не зверталася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
матері і на день її смерті не була з нею
зареєстрована та не проживала фактично
за однією зі спадкодавцем адресою. Усю
спадщину прийняла її сестра ОСОБА_4
Інших спадкоємців немає.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, які надані
сторонами, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_5 померла у місті Миколаєві
ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується
свідоцтвом про смерть ( а. с. 8 ).

Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді цілого жилого будинку з усіма
прилеглими до нього господарськими
будівлями та спорудами, житловою
площею 38,7 кв.м. та земельної ділянки,
загальною площею 0,0888 га, для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, який
належав спадкодавцю на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого П'ятою Миколаївською
державною нотаріальною конторою
28.11.1996р., реєстровий № 3-5373. ( а. с. 11 )

28.11.1996 року ОСОБА_5 склала заповіт, в
якому усе належне їй майно, де б воно не
знаходилося та з чого б воно не
складалося, а саме: цілий житловий
будинок з усіма прилеглими до нього
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 заповіла своїм
донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Тому
спадкоємцями першої черги є позивач по
справі донька ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, та
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. ( а. с. 10 )

Спірна земельна ділянка належить
спадкодавцю на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю, зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 1819 17.04.1998 року.
На час смерті спадкодавця за місцем її
реєстрації вона не була зареєстрована
та не проживала разом із спадкодавцем. (
а.с. 12)

У встановлений законом строк після
смерті матері ОСОБА_5 позивачка
звернулася до нотаріальної контори у
встановлений законом строк, а
відповідачка туди не звернулася та не
на день смерті матері за місцем її
реєстрації не була зареєстрована та
фактично не проживала, а тому не
прийняла спадщину за заповітом.

Отже, 27.04.2001 року ОСОБА_2 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на цілий житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, посвідчене державним
нотаріусом П'ятої Миколаївської
державної нотаріальної контори,
зареєстроване за № 3-366 та
зареєстрованого в Миколаївському бюро
технічної інвентаризації 22.06.2001 року за
№15873. ( а. с. 10). Однак свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку
не отримувала у зв'язку з скрутним
матеріальним становищем.

На час смерті спадкодавця ОСОБА_5,
померлої 13.06.2000р., сторони за місцем
реєстрації не зареєстровані та
фактично там не проживали, що
підтверджується довідкою КП ДЄЗ
«Океан» за № 581 від 06.02.2014р. ( а. с. 9 )

27.04.2001р. ОСОБА_2 звернулася до П'ятої
Миколаївської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері. ( а. с. 20 )

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 25.11.2013р. нотаріус
П'ятої Миколаївської державної
нотаріальної контори відмовила
позивачу у вчинені нотаріальних дій з
приводу оформлення права на спадщину
на земельну ділянку через ненадання
нею виписки з Державного земельного
кадастру. ( а. с. 15 )

У відповідності до п.п. 4.20 п.4 глави 10
розділу 2 «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5 ( зі
змінами) видача свідоцтв про право на
спадщину на земельну ділянку
нотаріусом видається на підставі
документу, який оформлений у
відповідності зі ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію майнових прав
на нерухоме майно і їх обтяження» та
виписки з Державного земельного
кадастру.

У відповідності до Закону України «Про
державний земельний кадастр» та
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012
року за № 1051, на підставі якого 01.01.2013
року втратила силу Постанова Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
порядку ведення Поземельної книги та
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельні ділянки і на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди» від 09.09.2009 року за №
1021, здійснення державної реєстрації
майнових та інших прав, внесення
записів про відмову державної
реєстрації прав не відноситься до кола
повноважень територіальних органів
Держземагенства, а можливо у
відповідності до Закону України «Про
державну реєстрацію майнових прав на
нерухоме майно і їх обтяження» на
органи державної реєстрації прав, а
саме Державну реєстраційну службу
України та їх територіальних органів.

З положень ст. 126 ЗК України вбачається,
що право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється на
підставі вимог, передбачених Законом
України «Про державну реєстрацію
майнових прав на нерухоме майно та їх
обтяження».

У відповідності до Закону України «Про
державну реєстрацію майнових прав на
нерухоме майно і їх обтяження»
державна реєстрація майнових прав на
земельну ділянку здійснюється після
реєстрації земельної ділянки у
Державному земельному кадастрі.

Із п.10 ст. 79-1 ЗК України вбачається, що
після державної реєстрації земельних
ділянок у Державному земельному
кадастрі здійснюється державна
реєстрація майнових прав на земельну
ділянку.

Згідно з ч.5 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію майнових прав на
нерухоме майно і їх обтяження»
державна реєстрація майнових прав є
публічною та здійснюється органом
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державної реєстрації прав (Державна
реєстраційна служба України).

Відповідно до приписів ч.1 ст.19 Закону
України «Про державну реєстрацію
майнових прав на нерухоме майно і їх
обтяження» вбачається, що державна
реєстрація здійснюється на підставі
таких документів, а саме: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданих на підставі
вимог цього Закону; свідоцтва про право
власності, виданого органами
приватизації наймачам жилих приміщень
у державному і комунальному жилому
фонді; державних актів про право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; рішень судів, які
набули законної сили; інших документів,
які підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
пред'явлених органу державної
реєстрації прав сумісно з заявою.

Статями 1216 та 1218 ЦК України
передбачено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
померлої фізичної особи (спадкодавця)
до інших осіб (спадкоємцям). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, які належали спадкодавцю на
час відкриття спадщини і не припинені
внаслідок його смерті..

Із вимог ч.1 ст. 1225 ЦК України
вбачається, що право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах із
збереженням її цільового призначення.

У відповідності до п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008р. №7 «Про судову практику у
справах про спадкування» право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними підставами спадкування (із
збереженням його цільового
призначення) при підтвердженні цього
права спадкодавця Державним актом про
право власності на землю чи іншим
правовстановлюючим документом.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 524, 525-527, 529, 548, 549, ЦК УРСР (
в ред. Закону 1963р), ст.ст. 81, 86, 87, 89 ЗК
України, ст.19 Закону України «Про
державну реєстрацію майнових прав на
нерухоме майно і їх обтяження», п.п.
1,10,20 Постанови ПВС України від 30.05.2008р.
№7 «про судову практику у справах про
спадкування» п.18 Постанови ПВС України
від 16.04.2004р. №7 «Про практику
використання судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», суд,

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на земельну ділянку для обслуговування
індивідуального житлового будинку,
загальною площею 0,0888 га,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю, розташовану по
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Миколаєві.

На рішення суду може бути надана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового
рішення,можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано,набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В. Г. Циганок