Справа № 645/5290/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м.
Харків

Фрунзенський районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого -судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судових засідань -
Новицької Я.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Харківської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Харківської міської ради в якому
просить визнати право власності в
порядку спадкування за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1, після смерті
спадкодавця ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на те, що вона має
право на спадкове майно, бо за життя
ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала
заповіт від 27.11.2013 року, який був
посвідчений державним нотаріусом
Дванадцятої Харківської державної
нотаріальної контори Полтєвою І.О. та
зареєстрований у спадковому реєстрі
під № 6-455, згідно з яким все майно, де б
таке не було та з чого воно б не
складалося, і взагалі все що буде
належати їй в день її смерті і на що за
законом вона матиме право.

За життя, до складання заповіту, між
спадкодавцем та ОСОБА_5 було укладено
договір довічного утримання та догляду
від 29.11.2008 року, посвідчений державним
нотаріусом Дванадцятої Харківської
державної нотаріальної контори
Товстолужською О.В.

Таким чином відповідно до умов
договору довічного утримання та
догляду ОСОБА_5 стала новим власником
спірної квартири АДРЕСА_1.

В подальшому, у зв'язку з тим, що ОСОБА_5
не виконувала належним чином взятих на
себе обов'язків, передбачених
договором довічного утримання та
догляду від 29.11.2008 року., Спадкодавець
була змушена звернутись до
Фрунзенського районного суду м.
Харкова із позовом про розірвання
даного договору.

Рішенням Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 03.06.2013 року позов
Спадкодавця було задоволено.
Встановлено що договір довічного
утримання та догляду від 29.11.2008 р.,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було
розірвано. Реєстрацію прав власності
ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 - скасовано.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Рішення Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 03.06.2013 року було
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 19.08.2013
року.

Бажаючи оформити державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно та
скасувати заборону його відчуження,
Спадкодавець, через представника,
03.10.2013 року, звернулась із заявою до
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області.

16.10.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської області було
винесене рішення про відмову у
державній реєстрації прав та ії
обтяжень, мотивуючи таку відмову тим,
що із заявою звернулась не належна
особа.

12.11.2013 року повторно звернувшись до
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області, Спадкодавцем
також було отримано рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень, мотивоване
невідповідністю вимогам встановлених
Законом.

Спадкодавець через свій хворобливий
стан та не спроможність вчиняти певні
дії через свій похилий вік не встигла
належним чином оформити право
власності на квартиру АДРЕСА_3. А вже
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Бажаючи прийняти спадщину, Позивач
звернулася із заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину до
Державного нотаріуса Дванадцятої
Державної нотаріальної контори
Полтєвої І.О. 16.06.2014 року нотаріусом
було винесено постанову про відмову у
вчинення нотаріальної дії, мотивуючи
це тим, що видача свідоцтва про право на
спадщину на майно яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після надання правовстановлюючих
документів про належність цього майна
спадкодавцеві. Оскільки у неї
відсутній правовстановлюючий документ
із відповідною реєстрацією права
власності щодо належності його майна
спадкодавцеві ОСОБА_3, вона як
спадкоємець не має можливості отримати
у нотаріуса свідоцтво про право на
спадщину, тому звернулась з позовом до
суду.

Позивачка просить суд визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3

Представник Позивача ОСОБА_7, яка діє на
підставі довіреності, в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, підтвердила всі
обставини справи та просить суд позов
задовольнити повністю.

Представник Відповідача за
довіреністю ОСОБА_8 до судового
засідання не з'явився, про дату
розгляду справи був повідомнений
належним чином, причини неявки суду
невідомі, однак суду надані письмові
заперечення, якими представник
відповідача в задоволенні позовних
вимог просить відмовити, посилаючись
на те, що позивачем не надано
документальних доказів щодо прийняття
нею спадщини у встановлений законом
термін.

Вислухавши пояснення представника
позивача, перевіривши і дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Судом встановлені факти і відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3,4, 5 ЦПК України особа
має конституційне право на судовий
захист своїх цивільних прав і може
звернутися із позовом про захист
порушеного, оспорюваного або
невизнаного права у спосіб,
передбачений ЦК України.

Позивачка на підставу своїх вимог
посилаючись на статті 334, 392, 755, 1268 ЦК
України, ст. 3, 114, 119, 120 Цивільного
процесуального кодексу України,
звертаючись до суду, за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини. Обравши такий
спосіб захисту свого порушеного права,
позивачка в силу ст. 10 ЦПК України
зобов'язана довести правову та
фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_3 (спадкодавець), про що
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Харкову
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції складено
відповідний актовий запис №16600, та
видано свідоцтво про смерть Серія
НОМЕР_1 від 17 грудня 2013 року.

Книгою шостою ЦК України, а також
спеціальним законодавством, зокрема,
Законом України «Про нотаріат»,
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій

законодавством сукупності функцій,
притаманні юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів.

Відповідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або законом.

Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст.
1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
часом відкриття спадщини в такому
випадку є день смерті особи.
Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270
ЦК України передбачено, що спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строку шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття
особою спадщини обумовлюються або
постійним проживанням спадкоємця із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, або в разі відсутності
наведених вище обставин - поданням до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.
1270 ЦК України строк.

Виникнення у спадкоємця права на
спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про права на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК
України) та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до змісту ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Згідно заповіту що був складений за
життя ОСОБА_3 на випадок своєї смерті
від 27.11.2013 року, який був посвідчений
державним нотаріусом Дванадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори Полтєвою І.О. та зареєстрований
у спадковому реєстрі під № 6-455, згідно з
яким все майно, де б таке не було та з
чого воно б не складалося, і взагалі все
що буде належати їй в день її смерті і
на що за законом вона матиме право,
заповідає ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт
на день смерті заповідача не відмінено,
не змінено, не скасовано.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
спадкування» за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Отже, право на оформлення спадщин у
судовому порядку пов'язане з відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про права
на спадщину.

Відповідно до п.1 Глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5, нотаріус
відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,
якщо не подано відомості (інформацію)
та документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії.

Судом установлено та підтверджується,
що спадкоємець ОСОБА_2 прийняла
спадщину від ОСОБА_3 шляхом звернення з
заявою до Дванадцятої Харківської
державної нотаріальної контори
Полтєвої І.О.

19.06.2014 року нотаріусом Дванадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори Полтєвою І.О. було винесено
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після надання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві.

З постанови нотаріуса Дванадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори Полтєвої І.О. вбачається, що
після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова
справа № 947/2013. Спадкоємець - ОСОБА_2
просить видати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на квартиру, що
знаходиться: АДРЕСА_1 але з поданого
правовстановлюючого документа
вбачається, що належна квартира не
зареєстрована за спадкодавцем, як це
передбачено вимогами ст. 182 ЦК України,
в зв'язку з чим немає правових підстав
для видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Рішенням Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 03.06.2013 р., було визнано
право власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 Ухвалою Апеляційного суду
Харківської області від 19.08.2013 року
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 03.06.2013 р. було залишено
без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням, що набуло законної сили, не
доказуються.

Судом встановлено, що за життя
Спадкодавець, бажаючи оформити
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно та скасувати заборону
відчуження, через представника
неодноразово звертався із заявою до
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області, але з певних
причин не встигла належним чином
оформити право власності на спірну
квартиру, оскільки на той період часу
була вже не спроможна на це через свій
похилий вік та хворобливий стан, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Таким чином, не зважаючи на те, що у
спадкодавця відсутні державні
реєстраційні документи на квартиру
АДРЕСА_1, Рішенням Фрунзенського
районного суду міста Харкова від 03.06.2013
року встановлено право власності за
ОСОБА_3

Вказане майно входить до складу
спадщини та позивачка має право на
визнання за нею права власності в
порядку спадкування за заповітом.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11,60,61 ЦПК України,
ст.. ст.. 1216-1218, 1220-1223, 1268-1270, 1223,1296 ЦК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Харківської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3.

Скасувати усі заборони щодо відчуження
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 що
містяться в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано до апеляційного суду
Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами , які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано , набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий - суддя: