Ухвала іменем україни 24 вересня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоМакарчука М.А. суддів:
Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УкрДонінвест» до
ОСОБА_4 про стягнення матеріальної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Торезького міського суду
Донецької області від 06 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 28 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «УкрДонінвест» (далі
- ТОВ «УкрДонінвест») звернулося до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що йому на праві
власності належить нежиле приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в
якому знаходиться його офіс. 05 січня 2013
року ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ-2121
«Нива», державний номерний знак НОМЕР_1,
умисно знищив шлагбаум, який належав
позивачу, чим завдав ТОВ
«УкрДонінвест» матеріальну шкоду на
загальну суму 5 тис. грн. Постановою
слідчого СВ Торезького міського
відділу ГУМВС у Донецькій області від 30
січня 2013 року кримінальне провадження
за фактом умисного пошкодження майна
позивача було припинено у зв'язку з
відсутністю в діях відповідача складу
злочину.

18 березня 2013 року сталося залиття офісу
ТОВ «УкрДонінвест» з квартири АДРЕСА_2,
яка розташована над офісом, про що
працівниками ЖЕП № 1 був складений акт.
Вартість відновлюваного ремонту
приміщення, яке належить позивачу,
станом на 25 березня 2013 року склала 10 088
грн. На підставі наведеного, ТОВ
«УкрДонінвест» просило суд стягнути з

ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної
шкоди, спричиненої знищенням
шлагбаума, суму 5 тис. грн; у
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої залиттям нежитлового
приміщення, - 10 088 грн; загальна сума
матеріальної шкоди - 15 088 грн; витрати,
пов'язані з проведенням експертного
дослідження для визначення вартості
відновлювального ремонту, - 1 729 грн 41
коп; судові витрати.

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 06 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 28 квітня 2014 року, позов ТОВ
«УкрДонінвест» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ
«УкрДонінвест» 10 088 грн у відшкодування
матеріальної шкоди, спричиненої
залиттям приміщення, 5 тис. грн у
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої пошкодженням шлагбауму, а
всього - 15 088 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам
закону судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і
апеляційний суд, задовольняючи позов,
виходив із доведеності позовних вимог,
а тому дійшов висновку про те, що
відповідач на підставі ст. 1166 ЦК
України повинен відшкодувати завдану
позивачу матеріальну шкоду.

Проте з такими
висновками судів не можна погодитись з
наступних підстав.

Судами встановлено, що
приміщення офісу, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, Донецька область,
належить на праві приватної власності
ТОВ «УкрДонінвест» на підставі
договору купівлі-продажу від 25 жовтня
2004 року (а. с. 34-36).

Згідно з постановою
про закриття кримінального
провадження встановлено, що 05 січня 2013
року о 23 год. 43 хв. ОСОБА_4, керуючи
належним йому на праві приватної
власності автомобілем марки «Нива»
здійснив наїзд на автоматичний
металевий огороджувальний прилад
(шлагбаум), розташований біля офісу ТОВ
«УкрДонінвест» по АДРЕСА_1, чим
пошкодив даний прилад, завдавши ТОВ
«УкрДонінвест» м. Торез матеріальну
шкоду у розмірі 6 000 грн (а. с. 103). Вказані
обставини також підтверджені показами
свідків, допитаних під час досудового
слідства, а також не заперечуються
самим відповідачем.

Однак відповідач не
погоджується з розміром завданих
позивачеві збитків. Вказує на те, що
суд, посилаючись на наявні в матеріалах
справи докази, зокрема рахунок на
оплату від 20 грудня 2011 року № 285 та
рахунок від 20 грудня 2011 року № 242,
зазначає, що вартість пошкодженого
шлагбаума складає 5 000 грн, однак із
вказаних рахунків вбачається, що
вартість шлагбаума складає 6 000 грн. При
цьому суд не з'ясував, яку саме шкоду
було завдано позивачу при пошкодженні
шлагбаума, зокрема, чи підлягає він
ремонту, яка вартість відновлювального
ремонту,чи його було повністю фізично
знищено.

Обґрунтовуючи свої
вимоги щодо залиття належного йому
офісу, позивач надав суду акт,
складений працівниками
Житлово-експлуатаційного підприємства
№ 1 (далі - ЖЕП № 1) м. Торез Донецької
області, яким при обстеженні
приміщення офісу, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, було встановлено, що 18
березня 2013 року сталося залиття
зазначеного приміщення. Крім того, в
акті зазначено, що залиття сталося з
квартири АДРЕСА_2, що розташована
поверхом вище у зв'язку з недбалістю
квартиронаймача (а. с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної
норми закону у правовідносинах з
відшкодуванню шкоди діє презумпція
вини заподіювача шкоди. Обов'язок
доказування наявності шкоди та її
розміру покладається на позивача,
відсутність його вини у заподіянні
шкоди повинен довести відповідач.

За правилами ч. 1 ст. 143
ЦПК України для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту
ст. 57 ЦПК України висновок експертів є
одним із доказів.

Згідно із висновком
будівельно-технічної експертизи,
проведеної експертом ОСОБА_5 від 29
березня 2013 року, розмір
відновлювального ремонту, виконання
якого необхідно для приведення
приміщення за адресою: АДРЕСА_1, в стан,
що передував залиттю, що сталося 17
березня 2013 року, складає 10 088 грн (а. с.
21-24).

Таким чином, суд не
звернув уваги на те, що надані до суду
докази мають суперечливий характер,
зокрема, датою залиття в акті ЖЕП № 1 є 18
березня 2013 року, в той час як у висновку
експертизи зазначено дату 17 березня 2013
року.

Крім того, суди не
перевірили, чи відповідає такий
висновок нормативним документам, що
регулюють проведення відповідних
експертиз, чи є він належним доказом,
який дає підстави зробити висновок про
наявність вини відповідача у
заподіянні шкоди, оскільки із його
змісту не вбачається, в результаті чого
сталося залиття. Також судам необхідно
з'ясувати, з чиєї вини сталося залиття,
оскільки з акта ЖЕП № 1 вбачається, що
залиття сталося в результаті
недбалості квартиронаймача, в той час
як в судовому рішенні встановлено, що
квартира АДРЕСА_2, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, належить
відповідачеві на праві приватної
власності, однак докази на
підтвердження зазначених обставин в
матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суди у
порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України,
на вищевказані обставини та норми
матеріального права уваги не звернули,
не встановили обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338,
345 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Торезького
міського суду Донецької області від 06
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 28 квітня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук Судді: Л.М.
Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк Г.В.
Юровська