АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6849/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Гречко Ю. В. Доповідач - Свистунова
О.В. Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2014 року

у цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок та
автомобіль в порядку спадкування за
законом, а також за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та
визнання права власності на 1/2 частину
майна у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивачка ОСОБА_3
звернулась до суду з первісним позовом,
яким просила визнати за нею, як
спадкоємицею першої черги після смерті
батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності, в порядку спадкування
за законом, на житловий будинок
АДРЕСА_1, а також на автомобіль марки
ВМW, 1995 року випуску, модель: 525TDS,
реєстраційний номер: НОМЕР_1. Судовий
збір сплачено у розмірі 552,35 грн.

28 лютого 2014 року відповідачка
ОСОБА_2, звернулась до суду із
зустрічними вимогами до ОСОБА_3,
посилаючись на вимоги ст.ст. 70, 74 СК
України, просила суд:

- встановити факт, який має юридичне
значення, а саме, що вона - ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
проживали однією сім'єю, як чоловік і
жінка без шлюбу в період з 2002 року і по
час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати за нею право приватної
власності на ? частину у спільному
сумісному майні набутому разом з
померлим ОСОБА_4 за час проживання
однією сім»єю, а саме на автомобіль
марки ВМW, 1995 року випуску, модель: 525TDS,
реєстраційний номер: НОМЕР_1. Судовий
збір сплачено у розмірі 300,00 грн.

Ухвалою суду від 28 лютого 2014 року
зустрічну позовну заяву об»єднано в
одне провадження з первісною позовною
заявою.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2014 року вимоги за
первісним позовом та зустрічним
позовом задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3, право власності
на 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1, а також право власності на 1/2
частину автомобіля марки ВМW, 1995 року
випуску, модель: 525TDS, реєстраційний
номер: НОМЕР_1., в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні іншої частини
позовних вимог за первісним позовом -
відмовлено.

Встановлено факт постійного
проживання однією сім'єю без шлюбу
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, в
період з 01 серпня 2002 року до
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_2, право власності
на 1/2 частину автомобіля марки ВМW, 1995
року випуску, модель: 525TDS,
реєстраційний номер: НОМЕР_1, у
спільному сумісному майні, набутому
разом з ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1,
за час проживання однією сім'єю.

У задоволенні іншої частини
позовних вимог за зустрічним позовом -
відмовлено.

Вирішено питання щодо судових
витрат у справі.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач за
зустрічними вимогами - ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу.

У своїй апеляційній скарзі
просить рішення суду від 19 червня 2014
року, змінити, шляхом задоволення її
позовних вимог за зустрічним позовом,
визнавши за нею право власності також і
на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1,
як частину у спільному майні набутому
разом з ОСОБА_4 за час проживання однією
сім»єю.

Вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
резолютивна частина рішення
протирічить мотивувальній частині - що
є порушенням вимог процесуального
права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Так, рішенням суду першої
інстанції від 19 червня 2014 року,
задовольняючи частково первісні
вимоги, було визнано за ОСОБА_3, право
власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1, а також право
власності на 1/2 частину автомобіля
марки ВМW, 1995 року випуску, модель: 525TDS,
реєстраційний номер: НОМЕР_1., в порядку
спадкування за законом після смерті її
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, судом першої інстанції
при розгляді зустрічних вимог ОСОБА_2
було встановлено факт, який має
юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживали однією сім'єю, як чоловік і
жінка без шлюбу в період з 01 серпня 2002
року по ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою:
АДРЕСА_1, а також визнано за ОСОБА_2,
право власності на 1/2 частину
автомобіля марки ВМW, 1995 року випуску,
модель: 525TDS, реєстраційний номер:
НОМЕР_1, у спільному сумісному майні,
набутому разом з ОСОБА_4, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_1, за час проживання однією
сім'єю.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2014 року у цій
частині не оскаржувалось та набрало
законної сили, а відповідно до вимог
ст.61 ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовних вимог, що
викладені позивачкою ОСОБА_2 у
зустрічному позові, а саме, у
прохальній його частині, остання
фактично ставила перед судом дві
вимоги, що підлягали вирішенню шляхом
ухвалення судового рішення. ОСОБА_2
просила суд встановити юридичний факт
її постійного проживання однією сім»єю
без шлюбу з померлим, у конкретний
період часу та за конкретною адресою та
визнання за нею права власності на ?
частину у спільному сумісному майні, що
набуто разом із померлим за час
проживання однією сім»єю, а саме на
автомобіль. Інших вимог позивачка за
зустрічним позовом не заявляла, а
заявлені вимоги нею не уточнювались.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 11
ЦПК України особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.

Колегією суддів встановлено, що
рішенням суду першої інстанції
розглянуто зазначену справу в межах
заявлених сторонами вимог.

Судом першої інстанції вірно було
встановлено правовідносини, що
склались між сторонами.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

У пункті 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
р. № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» судам
роз'яснено під час застосування ст. 74 СК
України, що регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

За правилами ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Тобто, згідно з положенням ст..60,74
СК України правовий статус майна як
спільної сумісної власності подружжя
визначається не придбанням майна за
спільні кошти, а наявність укладеного
відповідно до закону між жінкою та
чоловіком шлюбу або ж проживання
однією сім»єю.

Колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції, саме
з урахуванням вимог чинного
законодавства та норм права, встановив
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи,
встановив юридичні факти, що підлягали
встановленню, а також визначив
правовий статус спірного майна. Тобто,
суд першої інстанції до зазначеного
висновку дійшов внаслідок правильного
застосування норм матеріального права.

Крім того, враховуючи те, що справу
судом першої інстанції розглянуто саме
в межах заявлених сторонами вимог,
колегія суддів вважає, що рішення суду
винесено без порушень норм
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішенні суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, матеріалам справи,
зводяться до переоцінки доказів по
справі.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні
обставини справи, судове рішення
відповідає вимогам норм матеріального
і процесуального права і тому, колегія
апеляційного суду вважає, що згідно до
ст. 308 ЦПК України правових підстав для
скасування рішення не вбачає, а тому,
доводи апеляційної скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді