Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/703/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Авраменко Т.М.,

Савченко С.О.,

при секретареві - Крисановій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи: Служба у
справах дітей Кіровоградської
обласної державної адміністрації,
Служба у справах дітей районної
державної адміністрації,- про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та про виселення із житлового
приміщення за апеляційною скаргою ПАТ
«Альфа-Банк» на рішення
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 24 грудня
2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ «Альфа-Банк»
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Посилався на те, що відповідач
ОСОБА_5 належним чином не виконує своїх
обов»язків позичальника за кредитним
договором, укладеним 26.10.2007 року,
внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 992 737 грн.96 коп.
Просив звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки за
договором, укладеним з ОСОБА_5 з метою
забезпечення виконання його
зобов»язань за кредитним договором, та
виселити відповідачів із цього
житлового приміщення.

Рішенням Кіровоградського
районного суду від 24 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено через
недоведеність позивачем розміру
кредитної заборгованості, на погашення
якої заявлена вимога про звернення
стягнення на предмет іпотеки, та
пред»явлення позову не до усіх осіб,
які проживають та зареєстровані у
спірному житловому приміщенні.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення через
невідповідність висновку суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5, який
заперечував проти доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 26.10.2007 року між ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № 800002386, згідно з
яким Банк надав ОСОБА_5 грошові кошти на
власні потреби без будь-яких обмежень в
сумі 40 700 доларів США під 12,25% річних ( з
26.09.2008 р. - під 17%) з кінцевим терміном
повернення 26.10.2022 року. Невід»ємною
частиною договору є додаток № 1 -
графік платежів та розрахунок сукупної
вартості споживчого кредиту та
реальної процентної ставки, підписаний
сторонами та яким встановлений
щомісячний платіж в сумі 495 доларів США
(а.с.16)

Пунктом 5.1 кредитного договору
передбачено, що банк має право вимагати
від позичальника дострокового
виконання зобов»язань за кредитним
договором, зокрема, у випадку
затримання сплати частини кредиту
та/або процентів за його користування,
щонайменше на один календарний місяць
(а.с.12). Порядок реалізації кредитором
свого права вимагати дострокового
повернення кредиту встановлено п.9.1
кредитного договору (а.с.15).

У забезпечення виконання
позичальником обов»язків за кредитним
договором з ним було укладено
іпотечний договір № 800002386-И від 26.10.2007
року, за яким відповідач передав в
іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач свої зобов»язання по
поверненню кредиту, процентів не
виконує належним чином. Як видно з
наданого позивачем розрахунку
заборгованості (а.с.142) остання
проплата по поверненню тіла кредиту
була здійснена відповідачем у
листопаді 2008 року, по сплаті процентів
за користування кредитом - у листопаді
2009 року. У травні 2011 року Банк заявив
вимогу про дострокове повернення
частини позики, що залишилася.

Рішенням Кіровоградського
районного суду від 21.10.2009 року з ОСОБА_5
на користь ПАТ «Альфа-Банк» була
стягнута заборгованість за цим
кредитним договором, яка утворилась
станом на 24.07.2009 року, у сумі 376 034 гривні.
Рішення суду боржником не виконане, що
він не оспорює.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції вважав, зокрема,
що позивач не надав належних доказів
щодо розміру заборгованості, у рахунок
погашення якої ставиться питання про
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Проте, такий висновок не
відповідає долученим до матеріалів
справи письмовим доказам (а.с.142). З
наданого ПАТ «Альфа-Банк» розрахунку
видно, що після ухвалення рішення про
стягнення заборгованості боржник
здійснив лише одну проплату - 27.10.2009
року сплатив 50 доларів США у погашення
процентів за користування кредитом, що
було враховано позивачем при
визначенні розміру заборгованості.
Якби відповідач виконував рішення суду
від 21.10.2009 року, саме він був би
зацікавлений у поданні доказів, на
підтвердження цього факту і саме він
мав би надати докази щодо виконання
рішення суду. У судовому засіданні
апеляційного суду ОСОБА_5 пояснив, що
особисто він ніяких коштів на
виконання цього рішення позивачу не
сплатив.

У червні 2011 року позивач прийняв
рішення про дострокове повернення
частини кредиту, що залишилася, про що
повідомив ОСОБА_5, а також попередив
його та інших відповідачів про можливе
звернення стягнення на предмет іпотеки
і про виселення (а.с.44-52). Право
кредитодавця вимагати від
позичальника дострокового повернення
також і частини кредиту, що залишився,
та сплати процентів від суми позики, у
разі прострочення повернення чергової
частини кредиту передбачено як ч.2ст.1050
ЦК України так і умовами кредитного
договору(п.5.1).

Таким чином, апеляційний суд
вважає доведеним той факт, що станом на
26.05.2013 року заборгованість ОСОБА_5 за
кредитним договором № 800002386 від 26.10.2007
року за основними зобов»язаннями
становить: по кредиту - 38 195,88 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на
зазначену дату становить 305 299, 67
гривень; по процентах - 29 594,15 доларів
США, що еквівалентно 236 546,04 гривні,
усього 67 790,03 долари США або 541 845 гривень
71 коп.

Крім того, позивач заявив вимогу
про стягнення з відповідача ОСОБА_5
неустойки (пені) у розмірі 11% від
нарахованої, що становить 450 892, 25
гривні.

Сторони кредитного договору
домовились про збільшення позовної
давності за спорами, що випливають із
цього договору, включаючи, але не
обмежуючись, відшкодування збитків,
сплати неустойки ( штрафів, пені) тощо
до 50 років (п.10.5).

На підставі ч.3ст.551 ЦК України суд
вважає можливим зменшити розмір
неустойки (пені), яка утворилась на
26.05.2013 року, зважаючи на те, що
позичальник перебуває у скрутному
матеріальному становищі, має на
утриманні трьох неповнолітніх дітей,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, за період дії
договору істотно змінився курс валюти
договору до національної валюти, що
також вплинуло на можливість
позичальника належним чином
виконувати умови укладеного ним у
жовтні 2007 року кредитного договору.

Вважаючи ці обставини такими, що
мають істотне значення, розмір
неустойки слід зменшити до 100 000
гривень. Відповідну заяву відповідач
подав до суду першої інстанції ( у
запереченнях на позовну заяву) та
вказав на наявність підстав для
зменшення розміру неустойки в
апеляційній скарзі.

Таким чином, загальний розмір
заборгованості позичальника за
кредитним договором № 800002386-И у
національній валюті становить 641 845
грн.71 коп. (станом на 26.05.2013 року).

За змістом ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.572 ЦК України в
силу застави кредитор (
заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов»язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Одним із видів застави нерухомого
майна є іпотека. Іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи ( ч.1ст.575 ЦК України).

Згідно із ч.1ст.12 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов»язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов»язання, а у разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

У разі невиконання боржником
основного зобов»язання, іпотеко
держатель, як зазначено у ч.1ст.33 Закону
України «Про іпотеку», вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов2язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя
(ч.3ст.33 Закону України «Про іпотеку»).

Розмір заборгованості ОСОБА_5 є
співмірним із вартістю переданої в
іпотеку квартири ( 406 111 гривень).

За таких обставин, вимоги
позивача про звернення стягнення на
предмет іпотеки для задоволення його
вимог по виконанню позичальником, який
є також іпотекодавцем, своїх
обов»язків за кредитним договором,
підлягають задоволенню.

Згідно із ч.4 статті 9, статті 109
Житлового кодексу України, статей 39-40
Закону України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться у порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотеко держателя одночасно із
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

З довідки Созонівської сільської
ради від 19.11.2013 року вбачається, що у
АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі,
серед яких четверо неповнолітніх
дітей, а також їх родичі - сім»я ОСОБА_11
з неповнолітньою дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2.
(а.с.109). З цієї ж довідки видно, що
відповідачі та ОСОБА_11 були
зареєстровані у зазначеній квартирі до
укладення ОСОБА_5 іпотечного договору,
а ОСОБА_12 та неповнолітній ОСОБА_16 -
після. Крім того, встановлено, що 14.09.2007
року ОСОБА_10, та неповнолітні ОСОБА_10
ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_7 ОСОБА_14
були зняті з реєстраційного обліку, а
26.09.2008 року знову зареєструвалися за
цією адресою. Тобто, на час укладання
іпотечного договору неповнолітні діти
не мали права користування предметом
іпотеки.

За таких обставин, позовні вимоги
в частині виселення відповідачів із
квартири, яка є предметом іпотеки,
також підлягають задоволенню. Суд
першої інстанції безпідставно
відмовив у задоволенні цієї вимоги з
тих підстав, що позов пред»явлено не до
усіх осіб, які зареєстровані у
квартирі, оскільки відповідно до ч.2ст.11
ЦПК України особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд (
принцип диспозитивності цивільного
судочинства).

Доводи щодо відсутності
передбачених чинним законодавством
підстав для задоволення позовних
вимог, викладені у запереченнях на
апеляційну скаргу, не ґрунтуються на
правильному тлумаченні норм
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини. Права
неповнолітніх дітей у разі звернення
стягнення на предмет іпотеки та у разі
їх виселення у зв»язку із цим не можна
вважати порушеними, оскільки на час
укладання іпотечного договору вони не
мали права користування спірною
квартирою.

Оскільки передана в іпотеку
квартира не була придбана ОСОБА_5 за
рахунок кредитних коштів, його доводи
про те, що одночасно з вирішенням
питання про виселення суд має вказати у
рішенні суду інше постійне житлове
приміщення, яке надається особам, яких
виселяють, як це передбачено ч.2ст.109 ЖК
України, або жиле приміщення із фондів
житла для тимчасового проживання
відповідно до ст.132-2 цього Кодексу, - не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
чинним законодавством не передбачено,
як передумову для виселення осіб у разі
звернення стягнення на житлове
приміщення як на предмет іпотеки,
обов»язкове надання цим особам іншого
постійного жилого приміщення. При
цьому такі особи можуть претендувати
на отримання жилого приміщення, яке
пристосоване для тимчасового
проживання громадян, які не мають або
втратили постійне місце проживання
відповідно до ч.1ст.132-1, ст.132 ЖК України.
Крім того, ОСОБА_5 пояснив у судовому
засіданні, що він має на праві
власності жилий будинок.

Наведене свідчить про те, що суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, який не відповідає
обставинам справи, вважав недоведеними
обставини, які насправді є доведеними,
неправильно застосував норми
матеріального права та порушив норми
процесуального права, що відповідно до
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення і ухвалення нового
рішення в апеляційному порядку про
часткове задоволення позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст.309, ч.2 ст.314, ст.316, ч.5ст.88 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Альфа-Банк"
задовольнити..

Скасувати рішення
Кіровоградського районного суду від 24
грудня 2013 року .

Позов публічного акціонерного
товариства "Альфа-Банк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки та про
виселення задовольнити .

Звернути стягнення на предмет
іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 та належить
ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом Кіровоградського
районного нотаріального округу ОСОБА_15
30.12.2003 року за реєстром №3675 ,
зареєстрованого Обласним комунальним
підприємством «Кіровоградське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» 31 грудня 2003 року,
шляхом проведення публічних торгів в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 800002386 від 26
жовтня 2007 року, яка станом на 26.05.2013 року
складає 641 845 грн.71 коп., у тому числі: 38
195 доларів 88 центів США заборгованості
по кредиту, що за офіційним курсом НБУ
станом на дату розрахунку
заборгованості еквівалентно 305 299 грн.67
коп., 29 594 долари 15 центів США - по
процентах за користування кредитом, що
еквівалентно 236 546 грн.04 коп., 100 000 грн.-
пені за прострочення повернення
кредиту.

Початкову ціну предмета іпотеки
для його подальшої реалізації
встановити на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Виселити ОСОБА_5, ОСОБА_10
анатоліївну, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 із займаної ними квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» 3555 грн.70 коп. у
відшкодування судових витрат (судового
збору).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: