Справа № 2-146/11
Провадження № 2/456/15/2014
РІШЕННЯ

іменем України

31 липня 2014 року

Стрийський міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бораковського В. М.

при секретарі
Проців І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Стрию справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи Виконавчий комітет Моршинської
міської ради, Стрийська державна
нотаріальна контора, Стрийське МБТІ,
приватний нотаріус Стрийського
районного нотаріального округу Дутко
Олена Володимирівна про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання частково недійсним
договору дарування будинку та визнання
права власності на спадкове майно, -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог, які
були уточнені в процесі розгляду
справи позивачі покликаються на те, що
вона, ОСОБА_1, перебувала в шлюбі з
ОСОБА_6 з 16.06.1994р. Від спільного
подружнього життя у них народився син
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 Батько її чоловіка
ОСОБА_7 побудував житловий будинок з
господарськими будівлями, який
знаходиться в АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_6
року ОСОБА_7 помер і після його смерті
відкрилась спадщина на належне його
майно. За життя ОСОБА_7 26.01.1993 року
оформив заповіт на свого сина - їхнього
чоловіка і батька - ОСОБА_6 і заповів
йому приміщення другого поверху
вказаного будинку, та автомобіль марки
ВАЗ-21013. Спадкоємцями за законом згідно
ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 р., який діяв
на час відкриття спадщини є дружина -
відповідачка по справі ОСОБА_3 та сини
ОСОБА_6 і ОСОБА_4 Після смерті
спадкодавця спадщину прийняли
спадкоємець за заповітом і за законом
ОСОБА_6 та спадкоємець за законом
ОСОБА_3, які у відповідності з вимогами
ст. 549 вищевказаного Кодексу прийняли
спадщину шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим
майном так, як проживали в спадковому
будинку, а також її чоловік звернувся в
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини. Відповідач ОСОБА_4
спадщину не прийняв, заяву в нотконтору
в шестимісячний строк не подав, у
фактичне володіння спадковим майном не
вступив і в цей час знаходився на
роботі за кордоном в Лівії. ОСОБА_6 в тій
частині будинку, на яку є заповіт в його
користь належить 7/36 частин будинку на
суму 148296 грн. 89 коп. Спадкування в
частині будинку, що належало
спадкодавцю ОСОБА_7, на яку він не склав
заповіт - 1/4 на суму 187320 грн. належить в
рівних частках дружині і сину ОСОБА_8,
які прийняли спадщину по 1/8 частині або
по 9/72 частин будинку на суму - 95334 грн. 57
коп. При такому розрахунку ОСОБА_6
успадкував в будинку після смерті
батька 7/36 або 14/72 частин будинку на суму
148296 гривень 89 коп. по заповіту з
урахуванням обов'язкової частини
матері та 9/72 частин в частині житлового
будинку спадкодавця, на яку немає
заповіту на суму 95334 грн. 57 коп., а всього
в будинку по заповіту і по закону 23/72
часток на суму 243631 грн. 46 коп.
Відповідачка в частині будинку по
заповіту успадкувала 2/36 або 4/72 частин
на суму 42370 грн. 54 коп., як обов'язкову
частку непрацездатної дружини, та 9/72
часток в частині будинку спадкодавця,
яка не увійшла в заповіт на суму 95334 грн.
57 коп., а всього 13/72 часток на суму 137705
грн. 11 коп., 23/72 +13/72=36/72 частин або 1/2
частина будинку, яка була власністю
спадкодавця. А в цілому в будинку
відповідачці належить 49/72 частин з яких
13/72 по спадкуванні і 36/72 частин, як
подружжя у спільній власності на суму
519640 грн. 11 коп. ОСОБА_6 належало 23/72
часток на 243631 грн. 46 коп. ОСОБА_6 після
смерті батька в 2001 р. прийняв спадщину в
розмірі 23/72 часток будинку і його заява
в нотаріальну контору 24.07.2003р. про те, що
не претендує на спадкове майно після
смерті батька не має юридичного
значення в зв'язку з тим, що вона подана
після спливу 6 місяців після смерті
спадкодавця. Спадкоємець ОСОБА_6
оформив спадщину за заповітом на
легковий автомобіль, одержавши 17.12.2002 р.
в Стрийській державній нотаріальній
конторі Свідоцтво про право на
спадщину за заповітом за реєстром №
1-5063, а на частину домоволодіння
спадщину не оформив тому, що Стрийським
інвентарбюро спочатку не було
встановлено частку заповіданих кімнат
в будинку, а пізніше він перебував на
стаціонарному лікуванні з приводу
операцій голови і серця внаслідок чого
став інвалідом першої групи.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і після його
смерті відкрилася спадщина на належну
йому частину спадкового майна.
Спадкоємцями першої черги за законом
згідно ст. 1261 ЦК України після смерті
ОСОБА_6 є позивачі по справі син ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружина ОСОБА_1 і
відповідачка ОСОБА_3 як мати. Вона та її
син прийняли спадщину шляхом подачі в
Стрийську державну нотаріальну
контору заяви про прийняття спадщини
(Спадкова справа № 780 за 2007 рік). Крім
того вони постійно разом проживали з
спадкодавцем, що також згідно ст. 1268 ЦК
України вважається прийняттям
спадщини. Спадкоємець ОСОБА_3 спадщину
після смерті ОСОБА_6 не прийняла. Таким
чином вона та її син мають право в
рівних частках на спадкову частину
житлового будинку та господарських
будівель, тобто по 8/54 житлового будинку
та по 1/8 частині господарських
будівель. Для оформлення спадщини на
спадкове майно вона звернулася в
Стрийську державну нотаріальну
контору. Проте листом №548/01-11 від 05.08.2008
року нотаріальна контора їй
повідомила, що на частину житлового
будинку Свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_6 не можна видати у зв'язку з тим,
що згідно з даними, які є в нотаріальній
конторі, йому частина будинку не
належала. На мою вимогу нотаріальна
контора видала фотокопію Свідоцтва про
право на спадщину за законом, яке
видане 11.09.2003 року Стрийською державною
нотаріальною конторою за реєстром №
1-3737, згідно якого ОСОБА_3 оформила
спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7
на цілий житловий будинок та
господарські споруди. Одночасно
нотаріальною конторою їй було видано
фотокопії заяви від її чоловіка, яка
подана 14.12.2002 р. про прийняття спадщини
та видачу Свідоцтва про право на
спадщину, в тому числі і на житловий
будинок, фотокопію заяви від нього та
відповідача ОСОБА_4, яка зареєстрована
під вхідним номером 464 від 24.07.2003 р. про
те, що їм відомо про відкриття спадщини
після смерті батька та про належність
їм частки, яка ними не прийнята і вони
на неї не претендують та фотокопії
інших документів. Для вирішення
питання в добровільному порядку вона
звернулася з проханням до відповідачів
про оформлення належної її чоловіку
частини домоволодіння на її сина
ОСОБА_9, який зареєстрований в
житловому будинку і фактично залишився
сиротою після смерті батька. Спочатку
вони обіцяли це зробити, а весною цього
року перестали спілкуватися з нею.
Після звернення в Стрийське міжрайонне
бюро технічної інвентаризації згідно
довідки № 786 від 25.03.2009 р. їй стало
відомо, що право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за
відповідачем ОСОБА_4 на підставі
договору дарування, посвідченого
07.08.2007р. Дутко О.В. приватним нотаріусом
Стрийського районного округу за
реєстром № 2596. Нотаріус незаконно
видала свідоцтво про спадщину ОСОБА_3
на все будинковолодіння, а та в свою
чергу, не будучи законним власником
будинковолодіння, незаконно
подарувала його ОСОБА_4 в зв'язку з чим
це свідоцтво про право на спадщину на
все будинковолодіння ОСОБА_3, так і
договір дарування усього
будинковолодіння ОСОБА_4 слід визнати
недійсним. Дані правовстановлюючі
документи суперечать вимогам закону,
який регулював право спадкування на
час відкриття спадщини та закону, який
регулює право власності особи на майно.
Оформлення відповідачкою ОСОБА_3 у свою
користь частини домоволодіння без
законних підстав, позбавило права
власності на неї спадкоємця ОСОБА_6
Визнання недійсним Свідоцтва про право
на спадщину за законом, на підставі
якого був укладений Договір дарування
житлового будинку, зумовлює визнання
недійсним цієї угоди. Крім будинку в
спадковуваному нею входили
господарські споруди, а саме: сарай «Б»
вартістю - 24424 грн, сарай «В» вартістю -
1799 грн., огорожа - 10467 грн., огорожа - 13165
грн., ворота - 8177 грн. Всього на суму 55032
грн. Половина цього майна на суму 27516
грн. належить відповідачці, як
подружжю, а на другу частину, яка
належала ОСОБА_7 відкривається
спадщина, яку успадковують в рівних
частках відповідачка і ОСОБА_6 по 1/8
частині на суму по 13758 гривень кожному.
Земельна ділянка площею 0,0474 га на суму
45081 грн. залишається в користуванні
співвласників будинку пропорційно їх
часткам в будинку в зв'язку з тим, що
цільове призначення цієї ділянки - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і
спадкоємцями першої черги були вони,
позивачі, та відповідачка. Але
відповідачка спадщини після смерті
ОСОБА_6 не прийняла і заяви в нотконтору
не подала, тому що за місяць до смерті
свого сина ОСОБА_6 подарувала
будинковолодіння ОСОБА_4. В зв'язку з
чим спадкове майно на яке мав право
ОСОБА_6 ділиться в рівних частках на
них, позивачів по справі. Вона 01.11.2007
року подала заяву в нотконтору про
прийняття спадщини від свого імені і
від імені сина.

На підставі наведеного позивачі
просять суд:

-визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування на 23/144
частини житлового будинку на суму 121815,50
гривень, 1/8 частини господарських
споруд на суму 6876 гривень, та судові
витрати.

-визнати за позивачем ОСОБА_2 право
власності в порядку спадкування на 23/144
частини житлового будинку на суму121815,50
гривень, 1/8 частини господарських
споруд на суму 6876 гривень, та судові
витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
яка діє в своїх інтересах та
представляє інтереси позивача ОСОБА_2,
позовні вимоги підтримала,
покликаючись на викладені у позові
обставини, та суду пояснила, що після
смерті чоловіка ОСОБА_6 вони звернулися
в нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини. Саме в цей час їм
стало відомо про те, що відповідачка
ОСОБА_3 успадкувала цілий будинок,
після чого подарувала його відповідачу
ОСОБА_4 Все це було зроблено у період
часу, коли її чоловік був тяжко хворий і
перебував на лікуванні. Дії нотаріусів
вважає незаконними, а свідоцтво про
право на спадщину, оформлене на ОСОБА_3,
та договір дарування спірного будинку -
недійсними. ЇЇ сину ОСОБА_2 та їй
належить частка у спірному будинку, яка
належала ОСОБА_6, тому просить позовні
вимоги задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_10
позовні вимоги підтримав, покликаючись
на викладені у позові обставини, та
суду пояснив, що власником будинку на
даний час згідно договору дарування є
відповідач ОСОБА_4 Однак, даний договір
і свідоцтво про право на спадщину,
оформлене на ОСОБА_3, вважає такими, що
укладені незаконно з наступних
підстав. Батько ОСОБА_7 помер у 2001р., а
заяви від синів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про
відмову від спадщини на користь ОСОБА_3,
що дало можливість останній оформити
на себе весь будинок, подано у 2003р. Дані
заяви є недійсними, оскільки для подачі
таких заяв визначено строк у шість
місяців з часу відкриття спадщини. А
значить, свідоцтво про право на
спадщину, оформлене на ОСОБА_3, та
договір дарування спірного будинку теж
є недійсними, тому просить суд позовні
вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_4, який діє в своїх
інтересах та представляє інтереси
відповідача ОСОБА_3, проти задоволення
позовних вимог заперечив суду
пояснивши, що мама ОСОБА_3 була хвора і з
її ініціативи вони переписали будинок
на нього. В цей час брат ОСОБА_6
перебував у важкому хворобливому
стані. Будинок будувався батьком і за
його кошти. За життя батько склав
заповіт на брата і на нього, тому його
частку він може успадкувати в любий
час, так як вважає, що термін на
прийняття спадщини за заповітом не
визначений. Він не заперечує проти
того, що позивачі мають право на частку
в спадковому майні після смерті його
брата, однак він відкрив депозитний
рахунок на ім'я позивачки в сумі 10000
доларів США, і вартість тих часток, на
яку позивачі мають право, повністю
покривається цією сумою, він теж має
право на спадщину після смерті батька,
оскільки постійно проживав на час
відкриття спадщини і проживає до цього
часу у спадковому майні, тому просить в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_11 проти задоволення позовних
вимог заперечила суду пояснивши, що
відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої
черги як мати і як дружина. Тому, в
даному випадку, мова може йти про
внесення змін до свідоцтва про право на
спадщину, а не про визнання такого
недійсним. Поданий позивачами
розрахунок частки спадкового майна,
яке підлягає спадкуванню сторонами, не
відповідає дійсності і є неправильний.
В даному розрахунку з самого початку
допущена помилка у вирахуванні
ідеальної частки у спадкуванні за
законом після смерті ОСОБА_7 Доводи
позивача про втрату ОСОБА_4 права на
спадкування після смерті батька вважає
безпідставними, оскільки такі
суперечать вимогам ст. 549 ЦК України в
редакції 1963р. Відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 теж претендують на спадщину
після смерті ОСОБА_7 Відповідачем
ОСОБА_4 в 2012р. перераховано на
депозитний рахунок ОСОБА_1 грошові
кошти для компенсації її частки у
спадковому майні в сумі 10000 доларів США
під три відсотки річних, і на даний час
ця сума, разом з відсотками, становить
приблизно 10600 доларів США. На її думку
ця сума повністю покриває вартість
часток позивачів, тому в задоволенні
позовних вимог просить відмовити.

Представник третьої особи Стрийського
МБТІ суду пояснив, що в спірному
будинку житлова площа складає 93 кв.м., а
загальна площа будинку 206,8 кв.м.
Самочинним будівництвом рахується
тільки побудований сарай. В матеріалах
реєстраційної справи відсутні
документи про визначення часток в
спірному будинку. Для вирахування
ідеальної частки, яка підлягає
спадкуванню за заповітом ОСОБА_6, слід
враховувати і інші кімнати, через які є
доступ до другого поверху будинку.

Представник третьої особи Стрийської
державної нотаріальної контори Костур
У.Т. суду пояснила, що спадкова справа
№18 була заведена діючою на той час
Моршинською державною нотаріальною
конторою, а після того, як ця
нотаріальна контора була ліквідована -
справу передали в Стрийську державну
нотаріальну конторі. До неї звернувся
ОСОБА_6 разом з дружиною ОСОБА_1 з метою
ознайомлення із спадковою справою.
Було встановлено, що ОСОБА_7 за життя
склав заповіт, посвідчений Моршинською
державною нотаріальною конторою, яким
заповів ОСОБА_6 належний йому на праві
власності автомобіль та частину
житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме
приміщенні, розташовані на другому
поверсі цього будинку. В частині
будинку цей заповіт реалізувати не
можна було, оскільки однією з причин
було те, що дружина покійного ОСОБА_3
претендувала на все, на що мала право, а
саме: половину будинку як подружжя,
обов'язкову частку у спадковому майні.
Вона роз'яснила ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про те,
що їм необхідно звернутися до суду про
визнання права власності на належну
частину будинку, оскільки свідоцтво
про право на спадщину на частину
будинку вона видати не могла у зв'язку з
відсутністю визначених часток в ньому
та існуючому спорі щодо його поділу.
Нею було видано свідоцтво про право на
спадщину на автомобіль за заповітом. До
неї неодноразово приходив ОСОБА_6 з
дружиною та його мамою і була досягнута
домовленість про те, щоб весь будинок
було успадковано мамою, а мама зробить
заповіт на нього з братом, тому вони
чекали на ОСОБА_4, який в той час був за
кордоном. Після приїзду останнього,
вони двоє - ОСОБА_6 та ОСОБА_4, написали
заяви про відмову від спадкової частки
на користь матері, після чого вона
видала ОСОБА_3 свідоцтво про право на
спадщину на цілий будинок. Також їй
відомо, що ОСОБА_6 помер. Вона визнає те,
що заяву, подану ОСОБА_6, приймати вона
не мала права, оскільки він прийняв
спадщину і по закону йому належала
частина будинку. Вважає, що свідоцтво з
цих підстав можна визнати судом
частково недійсним.

Представник третьої особи Виконавчого
комітету Моршинської міської ради в
судове засідання не з'явилася, однак
подала до суду заяву, в якій просить
розгляд даної справи продовжувати та
закінчувати за її відсутності,
відносно рішення покладається на
розсуд суду.

Приватний нотаріус Стрийського
районного нотаріального округу Дутко
О.В. в судове засідання не з'явилася,
хоча була належним чином повідомлена
про час та місце розгляду справи, про
причини своєї неявки не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1
та її представника, відповідача ОСОБА_4
та його представника, представника
третьої особи Стрийського МБТІ,
представника третьої особи Стрийської
державної нотаріальної контори,
враховуючи думку третьої особи
Виконавчого комітету Моршинської
міської ради, дослідивши наявні у
справі докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення
частково з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про
народження від 19.03.1976р., актовий запис
№32, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, є
ОСОБА_7 та ОСОБА_13.

З свідоцтва про право особистої
власності на жилий будинок від 15.06.1982р.
вбачається, що цілий жилий будинок з
приналежними будівлями та спорудами,
який розташований в АДРЕСА_2 дійсно
належить ОСОБА_7 на праві особистої
власності.

Як вбачається із заповіту від 26.01.1993р.,
зареєстрованого в реєстрі за №93,
ОСОБА_7 заповів своєму синові ОСОБА_6 в
належному йому на праві особистої
власності жилому будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1, кімнати, що
розташовані на другому поверсі, а також
автомобіль марки Ваз 21013, 1984р.в.

Як вбачається з свідоцтва про
укладення шлюбу від 16.06.1994р., актовий
запис №8, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 уклали шлюб
16.06.1994р. Після укладення шлюбу ОСОБА_14
змінила прізвище на «ОСОБА_14».

З свідоцтва про народження від 24.11.1994р.,
актовий запис №59, вбачається, що
батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5., є ОСОБА_6
та ОСОБА_1.

Як вбачається з свідоцтва про смерть
від 03.01.2001р., актовий запис №1, ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_6

Як вбачається з витягів з медичної
картки хворого ОСОБА_6, в період часу з
03.01.01р. по 30.01.01р, з 14.11.01 по 04.12.01р., з
06.03.03р. по 21.03.03р., з 13.06.03р. по 04.07.03р.
перебував на стаціонарному лікуванні.

Як вбачається з свідоцтва про смерть
від 21.09.2007р., актовий запис №43, ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_7

З довідки-характеристики Стрийського
МБТІ №4547 вбачається, що по АДРЕСА_1
розташовані: житловий будинок «А-3»,
сарай «Б», сарай «В», огорода №1, №2,
ворота №3.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 про
прийняття спадщини за заповітом, 27
вересня 2001р. він звернувся з такою в
Моршинську державну нотаріальну
контору про прийняття спадкового
майна, яке залишилось після смерті його
батька ОСОБА_7 - кімнат, розташованих на
2 поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 та
автомобіля марки Ваз 21013.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 про
прийняття спадщини, 17.12.2002р. він
звернувся з такою в Стрийську державну
нотаріальну контору і просить видати
йому свідоцтво про право на спадщину на
спадкове майно його батька ОСОБА_7 -
житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль
марки Ваз 21013.

Відповідно до заяви ОСОБА_3, про
прийняття спадщини, ОСОБА_3 просить
видати їй свідоцтво про право на
спадщину за законом на спадкове майно:
житловий будинок АДРЕСА_1, та на грошові
вклади в банку. На видачу свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя не претендує.

Відповідно до поданої 24.07.2003р. заяви до
Стрийської ДНК ОСОБА_6 та ОСОБА_4, таким
відомо про відкриття спадщини після
смерті їхнього батька ОСОБА_7 і вони від
належної їм частки у спадковому майні
відмовляються.

Із виданого Стрийською ДНК свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
17.12.2002р., зареєстрованого в реєстрі за
№1-5063, вбачається, що спадкоємцем майна
ОСОБА_7, а саме автомобіля марки Ваз 21013,
1984 року випуску, є його син ОСОБА_6
Видача даного свідоцтва свідчить про
прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_6
після смерті спадкодавця ОСОБА_7, тому
суд не приймає до уваги подану ОСОБА_6
заяви про відмову від спадщини на
частину спадкового майна, а саме
спірного будинку, оскільки така заява
суперечить вимогам ст. 553 ЦК України
1963р.

Як вбачається з свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11.09.2003р.,
зареєстрованого в реєстрі за №1-3737,
спадкоємцем майна ОСОБА_7, а саме
житлового будинку разом із належними
до нього господарськими спорудами по
АДРЕСА_1, є його дружина ОСОБА_3

З витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 15.10.2003р.
та з витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 02.08.2007р. вбачається,
що будинок АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_3, і
складається з житлового будинку «А-2»,
сараю «Б», сараю «В», огороди №1, №2,
воріт №3.

З договору дарування житлового будинку
від 07.08.2007р., зареєстрованого в реєстрі
за №2596, вбачається, що ОСОБА_3
подарувала ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1.

З витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 03.09.2008р.
вбачається, що будинок АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_4.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про
прийняття спадщини від 01.11.07р., вона
звернулася з такою 01.11.2007р. в Стрийську
державну нотаріальну контору від свого
імені та від імені неповнолітнього
сина ОСОБА_2 і просить видати свідоцтво
про право на спадщину на спадкове майно
чоловіка ОСОБА_6 - частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та автомобіль марки
Ваз 21013.

Як вбачається з довідки ПЖКГ
Моршинської міської ради від 01.08.2008р.
№2164, ОСОБА_6 на день своєї смерті
ІНФОРМАЦІЯ_7 проживав і був
зареєстрований в АДРЕСА_1.

Як вбачається з довідки ПЖКГ
Моршинської міської ради від 01.08.2008р.
№596, ОСОБА_7 зареєстрований в АДРЕСА_1.

Як вбачається з листа Стрийської
державної нотаріальної контори на ім'я
ОСОБА_1 від 05.08.08р. №548/01-11, на частину
житлового будинку взагалі не можуть
видати свідоцтво про право на спадщину
в зв'язку з тим, що згідно даних, які є в
нотаріальній конторі, ОСОБА_6 частина
будинку не належала.

Як вбачається з довідки від 25.03.2009р. №786,
виданої ОСОБА_1 на запит адвоката
Мельник Б.М., згідно даних технічного
архіву Стрийського МБТІ право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстровано на ОСОБА_4 на підставі
договору дарування, посвідченого
07.08.2007р. Дутко О.В. приватним нотаріусом
Стрийського районного нотаріального
округу, реєстр №2596.

З довідок ПЖКГ Моршинської міської
ради від 01.09.2011р. №1613 та 13.03.2012р. №1155,
вбачається, що ОСОБА_2 дійсно проживає,
зареєстрований в АДРЕСА_1.

Як вбачається з довідки відділу
архітектури та містобудування
Моршинської міської ради від 12.03.2012р.
№6, будинок гр. ОСОБА_7 знаходиться по
АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку судової
інженерно-технічної експертизи
№3987/3988/3989 від 28.01.2014р., дійсна вартість
будинковолодіння №8 (житловий будинок
літ. «А» загальною площею 206,80 кв.м,
сарай з цегли літ. «Б», навіс з дощок
літ. «В», огорожа з металевої сітки № 1-2,
ворота металеві № 3) по АДРЕСА_1 з
врахуванням вартості земельної
ділянки на час проведення експертизи
становить: 862783 грн. без ПДВ. Дійсну
ринкову вартість будинковолодіння №8
станом на 19 вересня 2007р. (день відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_6)
визначити зараз неможливо. Можна
досить вірогідно припустити, що
вартість будинковолодіння №8 станом на
19 вересня 2007року (день відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_6 приблизно
рівна вартості будинковолодіння №8 на
час проведення експертизи. Кімнати
другого поверху за даними експлікації
будинку 12.01.1984 року відношенню до
цілого будинку становлять ~1/4 ідеальну
частку по відношенню цілого будинку, їх
вартість на даний час становить 194015,72
грн. Вартість приміщень 2-го поверху, як
і будинковолодіння №8 в цілому, станом
на ІНФОРМАЦІЯ_3 (день відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_6 визначити
зараз неможливо. Можна досить
вірогідно припустити, що вартість
приміщень 2-го поверху,. і
будинковолодіння №8 в цілому, станом на
ІНФОРМАЦІЯ_3 (день відкрит спадщини
після смерті ОСОБА_6) приблизно рівна
вартості цих приміщень на час
проведення експертизи.

Як вбачається з заяви ОСОБА_4 від
04.07.2014р., посвідченого Швед І.В.
приватним нотаріусом Стрийського
районного нотаріального округу
Львівської області, зареєстрованої в
реєстрі за №1492, він передав ОСОБА_1 в
приміщенні банку ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в смт. Рожнятів 10000 доларів США,
яка в його присутності ці кошти
поставила на депозитний рахунок,
відкритий на її ім'я. Ці гроші були
передані як компенсація синові за його
частку у спадковому майні після смерті
його батька.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 524 ЦК України в
редакції 1963р. Спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України в
редакції 1963р. часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК України в
редакції 1963р. при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилася
після його смерті. Онуки і правнуки
спадкодавця є спадкоємцями за законом,
якщо на час відкриття спадщини немає в
живих того з їх батьків, хто був би
спадкоємцем; вони успадковують порівну
в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю.

Відповідно до ст. 534 ЦК України в
редакції 1963р. кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його (не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям. Заповідач
може у заповіті позбавити права
спадкоємства одного, кількох або всіх
спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 535 ЦК України в
редакції 1963р. неповнолітні або
непрацездатні діти спадкодавця (в тому
числі усиновлені), а також
непрацездатні дружина, батьки
(усиновителі) і утриманці померлого
успадковують, незалежно від змісту
заповіту, не менше двох третин частки,
яка належала б кожному з них при
спадкоємстві за законом (обов'язкова
частка). При визначенні розміру
обов'язкової частки враховується і
вартість спадкового майна, що
складається з предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в
редакції 1963р. визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини. Особи, для яких право
спадкоємства виникає лише у випадку
неприйняття спадщини іншими
спадкоємцями, можуть заявити про свою
згоду прийняти спадщину протягом
строку, що залишився для прийняття
спадщини. Якщо строк, що залишився,
менше трьох місяців, він продовжується
до трьох місяців.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Якщо
виникнення у особи права на
спадкування залежить від неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
іншими спадкоємцями, строк для
прийняття нею спадщини встановлюється
у три місяці з моменту неприйняття
іншими спадкоємцями спадщини або
відмови від її прийняття. Якщо строк, що
залишився, менший як три місяці, він
продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1272 ЦК України
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини нотаріусу за
місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1278 ЦК України
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 №7
«Про судову практику у справах про
спадкування», відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом

Відповідно до п.16 постанови частина
спадщини, що не охоплена заповітом,
спадкується на загальних підставах
спадкоємцями за законом, до їх числа
входять і ті спадкоємці відповідної
черги за законом, яким інша частина
спадщини була передана за заповітом.

З п.19 постанови вбачається, що перелік
осіб, які мають право на обов'язкову
частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є
вичерпним і розширеного тлумачення не
потребує. При визначенні розміру
обов'язкової частки в спадщині
враховуються всі спадкоємці за законом
першої черги, увесь склад спадщини,
зокрема, право на вклади в банку
(фінансовій установі), щодо яких
вкладником було зроблено
розпорядження на випадок своєї смерті,
вартість речей звичайної домашньої
обстановки та вжитку, вартість
заповідального відказу. Той зі
спадкоємців, який має право на
обов'язкову частку у спадщині та
проживав разом із спадкодавцем на день
його смерті, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо у визначеному
законом порядку не відмовився від неї.
Якщо той зі спадкоємців, хто має право
на обов'язкову частку та не проживав зі
спадкодавцем на день його смерті, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

Як вбачається з п.25 постанови відмова
від прийняття спадщини на користь
інших спадкоємців допускається лише
протягом строку для прийняття
спадщини. Після закінчення цього
строку частка у спадщині не може бути
збільшена з тих підстав, що хто-небудь
зі спадкоємців відмовляється від
спадщини на користь інших спадкоємців.
У таких випадках особа, яка прийняла
спадщину, має право розпорядитись усім
або частиною майна, отриманого в
порядку спадкування, шляхом відчуження
її іншому спадкодавцеві за договором
купівлі-продажу, дарування, міни тощо. У
разі відкликання спадкоємцем своєї
відмови від прийняття спадщини
протягом строку, встановленого для її
прийняття, він відновлює своє право на
спадкування.

Таким чином, дослідженими у судовому
засіданні обставинами справи
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Моршині
помер ОСОБА_7 Після його смерті
відкрилась спадщина на спадкове майно,
а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 та
автомобіль марки Ваз - 21013.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 по
заповіту на заповідане майно, а саме 14
частини будинку по АДРЕСА_1 та
автомобіль марки Ваз - 21013 є син ОСОБА_6

Спадкоємцями по закону після смерті
ОСОБА_7 на не заповідане майно, а саме на
34 частини житлового будинку по АДРЕСА_1
є його дружина ОСОБА_3 та сини ОСОБА_4 та
ОСОБА_6

Враховуючи вимоги ст. 535 ЦК України 1963р.
право на обов'язкову частку в спадщині
дружини спадкодавця ОСОБА_3, яка на час
відкриття спадщини була пенсіонером,
та спадкування сина ОСОБА_6 маси
спадкового майна по заповіту та по
закону, його право на спірне спадкове
майно після смерті спадкодавця ОСОБА_7
становить 42100 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1, із відповідною
часткою господарських будівель.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 Після його
смерті відкрилась спадщина на 42100
частини. житлового будинку по АДРЕСА_1,
із відповідною часткою господарських
будівель. Спадкроємцями після смерті
ОСОБА_6 є позивачі по справі дружина
ОСОБА_1, син ОСОБА_2, та відповідач по
справі мати спадкодавця ОСОБА_3 в
рівних частках кожен.

Таким чином частка права на спадщину
позивачів на спірне майно а саме на
житловий будинок по АДРЕСА_1, та
господарських будівель після смерті
ОСОБА_6 становить по 14100 частини
кожному, тому позовні вимоги в цій
частині підлягають до задоволення.

Документально підтверджені судові
витрати, понесені позивачами, а саме:
витрати на правову допомогу в розмірі
500 грн. (Т.1 а.с.49), витрати по сплаті
судового збору в розмірі 265,10 грн. (Т.1
а.с.50), сплачені витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн. (Т.1
а.с.51), витрати по сплаті судового збору
в розмірі 629,64 грн. (Т.1 а.с.205), витрати на
правову допомогу в розмірі 2400 грн. (Т.2
а.с.22), витрати по сплаті судової
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 5888,00 грн. (Т.2 а.с.23), витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1679,25
грн. (Т.2 а.с.36) та 250,00 грн. (Т.2 а.с.37), а
всього 11731,99 грн. підлягають стягненню
солідарно з відповідачів в користь
позивача ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.
88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 525, 529, 534, 535, 549 ЦК України
в редакції 1963р., ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК
України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане Стрийською державною
нотаріальною конторою 11.09.2003р., реєстр.
№1-3737.

Визнати частково недійсним договір
дарування житлового будинку,
посвідчений приватним нотаріусом
Стрийського районного нотаріального
округу від 07.08.2007р., реєстр. №2596.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
14/100 частини будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною господарських
будівель.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
14/100 частини будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною господарських
будівель.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 11731
(одинадцять тисяч сімсот тридцять одну)
грн. 99 коп. сплачених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Стрийський міськрайонний суд
Львівської області.

Рішення виготовлене в одному
примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя В. М.
Бораковський