КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2322/14-ц
Провадження № 2/488/1216/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.08.2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючої у справі судді -
Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання -
Спільній Ю. В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору:
Реєстраційна служба Миколаївського
міського управління юстиції, про
визнання права власності на земельну
ділянку,

У С Т
А Н О В И В :

У травні 2014р. ОСОБА_3 звернувся до
суду із вказаним позовом та просив
визнати за ним право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування індивідуального жилого
будинку, площею 0,0800га, кадастровий
номер: :07:098:0071, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтовування заявленого
позову позивач вказує, що 18.12.1998 р. його
мати ОСОБА_5 подарувала йому земельну
ділянку, площею 0,0800 га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, на підставі
договору дарування, посвідченого
16.12.1998р. державним нотаріусом П'ятої
Миколаївської державної нотаріальної
контори, р.№1-2071, а 21.12.1998р. земельна
ділянка зареєстрована в
Миколаївському міжміському бюро
технічної інвентаризації за № 3288.

Раніше земельна ділянка належала
матері позивача ОСОБА_5 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого Жовтневою
районною Радою народних депутатів
Миколаївської області, відповідно до
рішення 20 сесії 21 скликання від 26.11.1993
року, зареєстрованого 19.04.1994р. у Книзі
записів державних актів на право
власності на землю за № 240.

Незважаючи, що при укладанні
договору дарування йому було
роз'яснено зміст статті 22 ЗК України, в
редакції що діяла на той момент, він
фактично прийняв в дар земельну
ділянку, однак не виготовив на своє
ім'я Державного акту на право приватної
власності на землю і ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 померла. Єдиним спадкоємцем
після смерті матері є його батько
ОСОБА_4.

Він звернувся до реєстраційної
служби з заявою про реєстрацію спірної
земельної ділянки. Однак рішенням про
відмову у державній реєстрації прав та
обтяжень № 12271119 від 08.04.2014р. йому було
відмовлено у державній реєстрацій
права власності на земельну ділянку на
підставі того, що ним не надано службі
державного акту на право власності на
земельну ділянку. На теперішній час ним
у встановленому законом порядку
оформлена технічна документація для
виготовлення державного акту на право
приватної власності на землю.

Згідно з висновком експерта про
вартість земельної ділянки від 02.06.2014
року нормативно-грошова оцінка
земельної ділянки складає 38810грн.

У відповідності до копії витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку земельна ділянка
площею 0,0800 га для будівництва та
обслуговування індивідуального жилого
будинку, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_5,
кадастровий № :07:098:0071.

Згідно з витягом із Державного
земельного кадастру спірна земельна
ділянка відноситься до земель житлової
та громадської забудови, її цільове
призначення: для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, форма
власності- приватна.

08.04.2014р., рішенням реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції за №12271119, йому відмовлено у
державній реєстрації права власності
на спірну земельну ділянку.
Оскільки на теперішній час йому
відмовлено у державній реєстрації
земельної ділянки, він вимушений
звернутися до суду. Посилаючись на
викладене, просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач не
з'явився, однак звернувся з заявою про
слухання справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав.

Представник позивача позов
підтримала на підставах, викладених у
заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача до суду
не з'явився, однак направив заяву про
слухання справи у його відсутності,
позовні вимоги визнав та проти
задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився, надав
заяву про розгляд справи в його
відсутність, проти задоволення позову
не заперечував.

Заслухавши пояснення сторони,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.2 розділу 7 «Прикінцевих
та перехідних положень» Закону України
«Про державний земельний кадастр» від
07.07.2011р. земельні ділянки, право
власності (користування) на які виникло
до 2004 року, вважаються сформованими
незалежно від присвоєння їм
кадастрового номеру. А пунктом 10
вказаного Закону визначено, що
документи, якими було засвідчено право
власності або право користування
земельною ділянкою, і які видані до
вступу в силу цього Закону, є дійсними.

У відповідності до Закону України
«Про державний земельний кадастр» та
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012
року за № 1051, на підставі якого 01.01.2013
року втратила силу Постанова Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
порядку ведення Поземельної книги та
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельні ділянки і на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди» від 09.09.2009 року за №
1021, здійснення державної реєстрації
майнових та інших прав, внесення
записів про відмову державної
реєстрації прав не відноситься до кола
повноважень територіальних органів
Дежземагенства, а можливо у
відповідності до Закону України «Про
державну реєстрацію майнових прав на
нерухоме майно і їх обтяження» на
органи державної реєстрації прав, а
саме Державну реєстраційну службу
України та їх територіальні органи.

З положень ст. 126 ЗК України
вбачається, що право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється на підставі вимог,
передбачених Законом України «Про
державну реєстрацію майнових прав на
нерухоме майно та їх обтяження».

У відповідності до Закону України
«Про державну реєстрацію майнових прав
на нерухоме майно і їх обтяження»
державна реєстрація майнових прав на
земельну ділянку здійснюється після
реєстрації земельної ділянки у
Державному земельному кадастрі.

Із п.10 ст. 79-1 ЗК України
вбачається, що після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі
здійснюється державна реєстрація
майнових прав на земельну ділянку.

Згідно з ч.5 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію майнових прав
на нерухоме майно і їх обтяження»
державна реєстрація майнових прав є
публічною та здійснюється органом
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державної реєстрації прав (Державна
реєстраційна служба України).

Як вбачається з рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 11.10.2013 року, державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управляння юстиції
Миколаївської області позивачу було
відмовлено в державній реєстрації прав
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель і
споруд, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий № :07:098:0071. у
зв'язку з відсутністю у позивача
правовстановлюючого документу на
земельну ділянку- Державного акту на
право приватної власності на землю, при
цьому йому було рекомендовано вирішити
це питання у судовому порядку. Тому
позивач звернувся до суду з таким
позовом.

Відповідно до приписів ч.1 ст.19
Закону України «Про державну
реєстрацію майнових прав на нерухоме
майно і їх обтяження» вбачається, що
державна реєстрація здійснюється на
підставі таких документів, а саме:
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом; свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданих на підставі вимог цього Закону;
свідоцтва про право власності ,
виданого органами приватизації
наймачам жилих приміщень у державному
і комунальному жилому фонді; державних
актів про право власності або
постійного користування на земельну
ділянку у випадках, встановлених
законом; рішень судів, які набули
законної сили; інших документів, які
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно ,
пред'явлених органу державної
реєстрації прав сумісно з заявою.

Судом встановлено, що згідно з
договором дарування, посвідченого
18.12.1998р. державним нотаріусом П'ятої
Миколаївської державної нотаріальної
контори, р.№ 1-2071, та 21.12.1998р.
зареєстрованого в Миколаївському
міжміському бюро технічної
інвентаризації за № 3288, ОСОБА_5
подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку,
площею 0,0800 га, для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий № :07:098:0071.

На день укладання угоди від
18.12.1998р. спірна земельна ділянка,
належала ОСОБА_5, на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого Жовтневою
районною Радою народних депутатів
Миколаївської області, згідно рішення
20 сесії 21 скликання від 26.11.1993 року,
зареєстрованого 19.04.1994р. у Книзі
записів державних актів на право
власності на землю за № 240. Незважаючи,
що при укладанні договору дарування
сторонам було роз'яснено зміст статті 22
ЗК України, в редакції що діяла на той
момент, позивач фактично прийняв в дар
земельну ділянку, однак не виготовив на
своє ім'я Державного акту на право
приватної власності на землю.

Як встановлено судом, позивачем
не було отримано правовстановлюючого
документу на земельну ділянку-
Державного акту на право приватної
власності на землю, однак на теперішній
час, ним у встановленому законом
порядку оформлена технічна
документація для виготовлення
державного акту на право приватної
власності на землю.

У відповідності до витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку № НВ-014 від
13.02.2014р. земельна ділянка, площею 0,0800га
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_5,
кадастровий № :07:098:0071.

Згідно з витягом із Державного
земельного кадастру від 13.02.2014р. спірна
земельна ділянка відноситься до земель
житлової та громадської забудови, її
цільове призначення: для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, форма
власності- приватна.

З урахуванням вищевикладеного,
суд дійшов висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст.ст.373,374, 392 ЦК України,
ст.ст.79-1, 126 ЗК України, ст.ст. 3, 19 Закону
України ««Про державну реєстрацію
майнових прав на нерухоме майно і їх
обтяження», ст. 24 Закону України «Про
державний земельний кадастр» суд,

В И
Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції, про визнання права
власності на земельну ділянку -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку, площею 0,0800 гектарів
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий № :07:098:0071,
яка належала ОСОБА_5 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого виданого
Жовтневою районною Радою народних
депутатів Миколаївської області,
згідно з рішенням 20 сесії 21 скликання
від 26.11.1993 року, зареєстрованого 19.04.1994р.
у Книзі записів державних актів на
право власності на землю за № 240.

На рішення суду може бути надана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
В. Г. Циганок