22-ц/775/1200/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Гноєвой С.С.
Доповідач: Гаврилова Г.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Гаврилової
Г.Л.

суддів Сороки Г.П.,Мироненко
І.П.

при секретарі - Бельченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
24 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1, яка діє в особистих інтересах
та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа-Орган
опіки та піклування
Орджонікідзевськолї районної
адміністрації Маріупольської міської
ради про усунення перешкод в праві
користування жилим приміщенням,
вселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, яка діє в особистих
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2,ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року позивач ОСОБА_1, яка діє
в особистих інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,
звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4
про усунення перешкод в праві
користування жилим приміщенням,
вселення. В обґрунтування позову
зазначила, що ОСОБА_4 є власницею
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, в якій
вона з вересня 1999 року за згодою
відповідачки проживає та
зареєстрована у якості членів сім'ї. В
травні 2012 року вона черговий раз
намагались вселитись в спірну квартиру
, однак ОСОБА_4 відмовила їм у наданні
примірника ключів від квартири, чим
створює перешкоди позивачам у
реалізації їх права на користування
житловим приміщенням, у зв'язку з чим
просили суд вселити їх в квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_4 звернулась із
зустрічним позовом, та посилаючись та
тривалий час не проживання в належній
їй квартирі ОСОБА_1 з її дітьми:
неповнолітньою ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
відсутністю родинних відносин просить
визнати їх такими , що втратили право
користування жилим приміщенням.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 24 червня 2014 року
у задоволені позову ОСОБА_1 яка діє в
особистих інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в праві
користування жилим приміщенням,
вселення в квартиру відмовлено.
Позовні вимоги зустрічного позову
ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням задоволено. Визнано
ОСОБА_1, неповнолітню ОСОБА_2 та ОСОБА_3
такими що втратили право користування
жилим приміщенням, а саме: квартирою
АДРЕСА_1. Вирішено питання про судовий
збір.

Не погодившись з рішенням суду позивач
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати рішення суду та
задовольнити її вимоги в повному
обсязі, провадження по зустрічному
позову ОСОБА_4 закрити.

ОСОБА_3 судове рішення не оскаржує.

Сторони, належним чином повідомлені
про час та місце розгляду справи, до
суду 23.09.2014 року не з'явились,
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ОСОБА_1,
третя особа надали клопотання про
розгляд справи за їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 які
просили апеляційну скаргу
задовольнити, заперечення
представника ОСОБА_4 ОСОБА_5( у судовому
засіданні 16.09.2014 року), дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи,
двохкімнатна квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_4 на праві власності,
набутим на підставі договору
купівлі-продажу від 03.04.1997р.

З вересня 1999 року в квартирі
зареєстровані: ОСОБА_1 із зазначенням
родинного відношення щодо наймача і
власника ОСОБА_4 - невістка, ОСОБА_3 -
онук, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - онука.
Відповідачі наділені правом на це
житло у зв'язку із створенням ОСОБА_1
сім'ї із ОСОБА_7, який згодом
(ІНФОРМАЦІЯ_2) помер. ( а.с. 9 т.2)

Відповідачі згідно із актом ЖКП «Новий
Східний» у зазначеній квартирі не
проживають з березня 2005 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та
відмовляючи у позові ОСОБА_1, суд
виходив з того, що відповідачі ОСОБА_1
та її неповнолітня дочка є тимчасовими
мешканцями та не довели суду
поважність причин своєї тривалої
відсутності у спірній квартирі.

З такими висновками не можна
погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у
разі тимчасової відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними
зберігається займане жиле приміщення у
випадках і в межах строків,
установлених частиною першою, пунктами
1 і 5 частини третьої і частиною
четвертою статті 71 цього Кодексу.

За змістом спеціальної, в даною
випадку, норми - ст. 405 ЖК України: член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 09
лютого 2012 року у задоволені позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах і інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 -
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 03 травня 2012 року вказане
рішення суду залишено без змін,
апеляція ОСОБА_4 відхилена.

Судом встановлені обставини, згідно
яких з 1999 року ОСОБА_1, її неповнолітня
дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3(
ІНФОРМАЦІЯ_3) набули права на житло у
квартирі АДРЕСА_1 з надання їм певного
статусу як членів сім'ї із зв'язком з
наймачем і власником ОСОБА_4, що
відзначено в копії особистого рахунку.

Суд вважав доведеними обставини що
ОСОБА_1 і неповнолітня ОСОБА_2 з березня
2005 року не проживали у спірному
приміщенні з поважних причин у зв'язку
із вкрай неприязних стосунках в сім'ї,
сварок, що тягло тимчасове перебування
відповідачів у сусідів. Дані обставини
унеможливили проживання відповідачів
у спірному помешканні. (а.с.8-9)

Отже, станом на 03.05.2012 року (час набрання
чинності судового рішення) обставини
щодо поважності причин не проживання в
спірній квартирі ОСОБА_1 та її
неповнолітньої дитини ОСОБА_2 з 1995 року
по травень 2012 року, як колишніх членів
сім'ї наймача ОСОБА_7 та ОСОБА_4, були
встановлені судом при ухвалення
рішення від 09.02.2012 року, та у суду при
ухваленні рішення, яке переглядається,
не було підстав переоцінювати докази
та, незважаючи на встановлені
обставини,вважати ОСОБА_1 та її
неповнолітню дочку тимчасовими
мешканцями, які без поважних причин не
проживають у спірній квартирі з 2005
року.

ОСОБА_1 пояснила апеляційному суду , що
з травня 2012 року безрезультатно
черговий раз намагалась вселитись в
спірну квартиру, проте їй перешкоджали
у різний спосіб. Сторони не
заперечували, що ключі від спірної
квартири у ОСОБА_1 дотепер відсутні.

Крім того, 02 липня 2012 року ухвалою
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 02 липня 2012 року затверджена мирова
угода між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, згідно якої
ОСОБА_4 визнає за ОСОБА_9 право
власності на належну їй квартиру
АДРЕСА_1 у рахунок погашення грошового
зобов'язання. Ухвалою Апеляційного
суду Донецької області від 19.11.2012 року
дана ухвала скасована. 06.02.2013 року
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Маріуполя повторно затверджена мирова
угода між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, згідно якої
ОСОБА_4 визнає за ОСОБА_9 право
власності на належну їй квартиру
АДРЕСА_1 у рахунок погашення грошового
зобов'язання. Ухвалою Апеляційного
суду Донецької області від 05 червня 2013
року дана ухвала скасована. 18.02.2013 року
ОСОБА_9 на підставі мирової угоди
зареєструвала право власності на
спірну квартиру на своє ім'я . Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя від 09.2013 року дана реєстрація
права власності за ОСОБА_9 була
скасована.

Отже, дані обставини свідчать про те, що
з травня 2012 року по червень 2013 року (
день звернення до суду ) ОСОБА_1 також з
поважних причин не проживала у спірній
квартирі.

За таких обставин, судове рішення в
частині визнання ОСОБА_1 та
неповнолітньої ОСОБА_2 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1 та
відмови у задоволені позову ОСОБА_1 про
усунення перешкод в праві користування
жилим приміщенням , вселенні підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення про задоволення позову ОСОБА_1
та вселення її з неповнолітньою ОСОБА_2
у спірну квартиру та відмови у
задоволені позову ОСОБА_4 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням.

Судове рішення в частині визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1 у зв'язку відсутністю
апеляційної скарги та згідно з ч.1 ст. 303
ЦПК України не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л
А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 24 червня 2014 року в частині визнання
ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та
відмови у задоволені позову ОСОБА_1
про усунення перешкод в праві
користування жилим приміщенням ,
вселенні -скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
яка діє в особистих інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
відмовити.

Позов ОСОБА_1, яка діє в особистих
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в праві користування
жилим приміщенням, вселення
-задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та неповнолітню ОСОБА_2
в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді