У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства комерційного банку «Надра»,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, міський відділ
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міського управління
юстиції Київської області, про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню та
визнання недійсним, за касаційною
скаргою ОСОБА_5, яка діє від імені
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду
Київської області від 24 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із
указаним позовом. Зазначала, що 16
травня 2008 року між нею та ПАТ
комерційний банк «Надра» був укладений
кредитний договір № 344/П/33/2008/840,
відповідно до умов якого вона отримала
кредит у розмірі 55944 доларів США. На
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором укладено договір
іпотеки, предметом якого є
однокімнатна квартира АДРЕСА_1. У
вересні 2013 року позивач дізналась, що у
міському відділі державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
відкрито виконавче провадження за
виконавчим написом приватного
нотаріуса ОСОБА_4 від 16 квітня 2013 року,
яким пропонується задовольнити вимоги
стягувача - ПАТ Комерційний банк
«Надра» на загальну суму
заборгованості - 785481 грн 82 коп. за
рахунок коштів отриманих від
реалізації квартири. Оскільки вважає,
що такий напис вчинено з порушенням
положень чинного законодавства,
просила задовольнити позов.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 грудня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано таким, що не
підлягає виконанню виконавчий напис
вчинений 16 квітня 2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований у реєстрі № 409, про
звернення стягнення на нерухоме майно,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке
належить на праві власності ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 24 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_3,
звернулася до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що
письмова вимога про погашення
заборгованості надіслана на адресу
боржника відповідно до вимог закону та
позивачем надано докази, що
підтверджують безспірність
заборгованості, у зв'язку з чим
підстави для визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, відсутні.

Проте повністю з таким висновком
апеляційного суду погодитися
неможливо.

Як встановлено судами, 16 травня 2008 року
між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» був
укладений кредитний договір №
344/П/33/2008/840, терміном до 13 травня 2033 року
за умовами якого позивачу було надано
кредит у розмірі 55944 доларів США, з
річною ставкою 14,99 % на споживчі цілі -
придбання квартири, зі щомісячним
мінімально необхідним платижем 724,34
долари США.

На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 16 травня 2008 року
укладено договір іпотеки за умовами
якого позичальник передала в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 46,4
кв.м, визначеною вартістю - 64464 долари
США, що за курсом НБУ станом на 16 травня
2008 року становить 325543 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання в цілому або в тій чи іншій
його частині, а також у випадку
порушення іпотекодавцем будь-яких
зобов'язань за цим договором або
будь-яких гарантій та запевнень,
наданих іпотекодержателю договором.

Відповідно до п. 5.3 договору іпотеки -
звернення стягнення на предмет іпотеки
відбувається на підставі: рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса,
домовленості сторін на передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому ст. 37 Закону України «Про
іпотеку».

Відповідно до п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 Розділу
11 Порядку

вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок)
вчинення виконавчого напису в разі
порушення основного зобов'язання та
(або) умов іпотечного договору
здійснюється нотаріусом після спливу
тридцяти днів з моменту надісланих
іпотекодержателем повідомлень -
письмової вимоги про усунення порушень
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року
(п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу 11 Порядку)

З матеріалів справи вбачається, що із
вимогою про погашення заборгованості
за кредитним договором банк звернувся
до ОСОБА_3 3 грудня 2012 року.

Із заявою про видачу виконавчого
напису ПАТ КБ «Надра» звернулося 16
квітня 2013 року. Згідно заяви строк за
який проводився розрахунок
заборгованості і на погашення якої
вчинено виконавчий напис про звернення
стягнення на предмет іпотеки складає
період із 16 травня 2008 року по 17 січня 2013
року.

Враховуючи те, що за виконавчим написом
звернуто стягнення на предмет іпотеки
на погашення заборгованості, яка
визначена за період, що перевищує три
роки, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
позову, оскільки право вимоги про
звернення стягнення на предмет іпотеки
виникло у банку з моменту утворення
заборгованості, і такою датою, як
вказав сам стягував та нотаріус є 16
травня 2008 року. З цієї дати до вчинення
виконавчого напису 16 квітня 2013 року
минуло більше трьох років.

На ці обставини посилалась і позивач в
обґрунтування заявлених вимог.

При встановленні зазначених обставин
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права й скасоване
апеляційним судом помилково.

Ураховуючи наведене погодитись з
ухваленим судом апеляційної інстанції
рішенням неможливо, воно підлягає
скасуванню із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції,
ухваленого згідно із законом, що було
помилково скасовано апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від
імені ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 24 лютого 2014 року скасувати,
залишити в силі рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 18 грудня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук