Справа №333/5102/14-ц
Провадження №2/333/2173/14
Ухвала

Іменем України

25 червня 2014
року

м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про встановлення юридичного факту,
зміну черговості одержання права на
спадкування, визнання права власності
на майно у порядку спадкування за
законом, –

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду
м.Запоріжжя надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення юридичного факту, зміну
черговості одержання права на
спадкування, визнання права власності
на майно у порядку спадкування за
законом, в якій позивач просить суд
встановити факт її спільного
проживання з ОСОБА_4 однією сім’єю без
реєстрації шлюбу з січня 2007 року по 08
грудня 2013 року, змінити черговість
одержання права на спадкування за
законом та надати їй право на
спадкування у другій черзі спадкоємців
за законом після смерті ОСОБА_4, який
помер 08.12.2013 року, визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, який помер
08.12.2013 року.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
передбачених ст.ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява, ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі, зміст
позовних вимог, ціну позову щодо вимог
майнового характеру, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування, перелік
документів, що додаються до заяви.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Так, згідно вимог ст.80 Цивільного
процесуального кодексу України у
позовах про визнання права власності
на майно ціна позову складається з
дійсної (ринкової) вартості майна на
час звернення до суду.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що позовна
заява оплачується судовим збором
залежно від ціни позову, яка
визначається виходячи з вартості
відшукуваного майна. Відповідно до
підпункту «а» пункту 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №20 від
22.12.1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» вартість
спірного майна визначається за
погодженням сторін, а за його
відсутністю – за дійсною вартістю
майна на час розгляду спору.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України в
позовній заяві щодо вимог майнового
характеру обов’язково повинна бути
зазначена ціна позову, тобто тягар
доказування вартості спірного майна
несе позивач, тому він повинен
обґрунтувати у позовній заяві ціну
позову та надати суду відповідні
докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в
порушення зазначених вимог позивач
ніяких доказів вартості спірного майна
на час звернення до суду не надав.

Таким чином, позивачу в позовній заяві
треба вказати ціну позову – ринкову
вартість 1/2 частини спірної квартири
(для чого звернутися до суб’єкта
оціночної діяльності, який надасть
висновок про вартість зазначеного
майна) та згідно ст.4 Закону України
«Про судовий збір» сплатити судовий
збір, виходячи з реальної вартості
спірної частини квартири на час
звернення до суду. У разі неможливості
встановити точну ціну позову (ринкову
вартість спірного майна) позивач
повинен надати суду відповідні докази
та клопотання про визначення судом
попереднього розміру судового збору.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119
Цивільного процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, що підтверджують сплату
судового збору.

На підставі статті 3 Закону України
«Про судовий збір» за подання до суду
позовної заяви справляється судовий
збір.

Згідно ст.6 Закону України «Про судовий
збір» судовий збір перераховується у
безготівковій або готівковій формі
виключно через установи банків чи
відділення зв'язку. На підставі ст.9
Закону України «Про судовий збір»
судовий збір сплачується за місцем
розгляду справи та зараховується до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Однак, в порушення зазначених вимог
законодавства позивачем не надано
документів, що підтверджують сплату
судового збору.

Також відповідно до ч.3 ст.6 Закону
України «Про судовий збір» за подання
позовної заяви, що має одночасно
майновий і немайновий характер,
судовий збір сплачується за ставками,
встановленими для позовних заяв
майнового та немайнового характеру.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» визначено
ставку судового збору за подання
позовної заяви немайнового характеру
– 0,2 розміру мінімальної заробітної
плати. Підпунктом 2 пункту 1 частини 2
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено ставку судового збору
за подання заяви майнового характеру –
у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, – у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» станом на
01.01.2014 року встановлено мінімальну
заробітну плату у розмірі 1218 гривень,
тобто ставка судового збору за подання
заяви майнового характеру на
сьогоднішній день не може бути меншою,
ніж 243,60 гривень, а за подання заяви
немайнового характеру – 243,60 гривень.

Крім того, з позовної заяви вбачається,
що позивач ставить питання про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, що підлягає розгляду в порядку
окремого провадження відповідно до
ст.234 ЦПК України, а інші позовні вимоги
підлягають розгляду в порядку
позовного провадження. При цьому
жодних обставин, які б свідчили про
наявність між сторонами спору, позивач
в позовній заяві не наводить.

Оскільки позивач не зрозуміло навів
обставини порушення своїх прав, що
призвело до звернення в суд, а також не
зазначив причини неможливості
вирішення питання в позасудовому
порядку, виникає необхідність надати
позивачу можливість, більш детально
викласти обставини з зазначенням
доказів, які підтверджують кожну із
обставин звернення до суду з
вищезазначеною позовною заявою та
вказати, яким саме чином відповідачами
було не визнано, порушено або оспорено
її право.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави.

Відповідно до ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у ст.ст.119-121
Цивільного процесуального кодексу
України, підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про встановлення юридичного факту,
зміну черговості одержання права на
спадкування, визнання права власності
на майно у порядку спадкування за
законом – залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків позовної заяви – три дні з
дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у
встановлений строк не усуне зазначені
недоліки, то позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя

С.С. Тучков