АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/5730/2014
1-ї інстанції: Погасій О.Ф.
Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Трішкової І.Ю.,

суддів: -
Пилипчук Н.П., Кірсанової Л.І.,

при секретарі
- Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє
в своїх інтересах та інтересах
малолітнього сина ОСОБА_5, на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 01 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах малолітнього
сина ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
третя особа - Служба у справах дітей
Московського району м.Харкова про
визнання права користування квартирою,
визначення порядку користування
квартирою та за зустрічним позовом
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя
особа - Служба у справах дітей
Московського району м.Харкова про
визначення порядку користування
квартирою та вселення,

ВСТАНОВИЛА:

30.08.2013 року позивачка звернулась з
зазначеною позовною заявою, в якій
просила визнати право користування нею
та малолітнім сином ОСОБА_5 житловим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1
а також визначити порядок користування
житловими приміщеннями таким чином:
кімнату площею 17 кв. метрів надати в
особисте користування ОСОБА_4 з сином, а
другу кімнату площею 11,9 кв. метрів,
кухню, ванну кімнату, вбиральню,
вбудовану шафу, лоджію, тощо залишити у
спільному користуванні.

В лютому 2014 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 подали
зустрічний позов, в якому просили
встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 згідно якому
виділити їм, як співвласникам в
спільне користування житлову кімнату
№2 площею 17,0 кв. метрів (з балконом).
Відповідачу ОСОБА_6 виділити в
користування житлову кімнату №3 площею
11,9 кв. Метрів. Кухню, коридор, ванну,
вбиральню, вбудовану шафу залишити в
спільному користуванні усіх
співвласників.

Також просили усунути перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 і
вселити їх у вказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_6 заперечував проти
задоволення позову ОСОБА_4, а
зустрічний позов визнав та не
заперечував проти його задоволення.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 01 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 повністю
відмовлено.

Позов ОСОБА_7 і ОСОБА_8 задоволений.

Визначений порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, в користування
співвласникам ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виділено
в спільне користування житлову кімнату
№ 2 площею 17 кв. метрів (з балконом); в
користування ОСОБА_6 та малолітньому
ОСОБА_5 виділено житлову кімнату № 3
площею 11,9 кв.м..

Кухню, коридор, ванну кімнату,
вбиральню, вбудовану шафу, вхід в
квартиру залишено в спільному
користуванні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги повністю, а в зустрічних
позовних вимогах відмовити,
посилаючись на порушенням судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, на те, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені
надані докази, дана їм належна оцінка,
визначені правовідносини сторін та
закон, їх регулюючий, і згідно
встановленого ухвалене рішення, яке
відповідає вимогам ст.ст.10,11,60.212-215 ЦПК
України.

В судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про
право власності на житло від 29 січня 1999
року належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_8.

Відповідно ч.І ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Співвласники ОСОБА_7 та ОСОБА_8
запропонували визначити порядок
користування спільною власністю, а
саме: надати їм в спільне користування
житлову кімнату №2 площею 17,0 кв. метрів
(з балконом). Відповідачу ОСОБА_6
виділити в користування житлову
кімнату №3 площею 11,9 кв. Метрів. Кухню,
коридор, ванну, вбиральню, вбудовану
шафу залишити в спільному користуванні
усіх співвласників.

Оскільки зазначений порядок
користування квартирою не порушує
права всіх співвласників, суд першої
інстанції обгрунтовано прийшов до
висновку про можливість задоволення
позовних вимог у цій частині.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Тому рішення суду в частині вселення
співвласників квартири у свою
власність є законним.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4, як член сім'ї власника, набула
право користування жилим приміщенням,
спростовуються матеріалами справи.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право зайняти, визначається його
власником.

Згідно довідки № 31 від 13 січня 2014
року, виданої КП «Жилкомсервіс»
дільницею № 34, в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5.
ОСОБА_4 проживає у квартирі без
реєстрації.

Оскільки співвласники
визначились, що ОСОБА_6 займає разом із
сином кімнату №3 площею 11,9 кв.м, то
ОСОБА_4 не вправі користуватись іншою
кімнатою без згоди всіх співвласників.

Та обставина, що співвласниця
ОСОБА_7 має на праві власності іншу
квартиру і на цей час не проживає у
спірній квартирі, не позбавляє її права
власності на спірну квартиру, а також
на користування цією квартирою.

Доводи ОСОБА_4, що порушуються
житлові права її малолітнього сина
ОСОБА_9, спростовуються матеріалами
справи, а також поясненнями сторін.

Як вже зазначалось, ОСОБА_5
зареєстрований у спірній квартирі, має
право користування тією частиною
квартири, якою користується його
батько ОСОБА_6 як співвласник квартири.

Відповідач ОСОБА_6 не заперечує,
що син проживає з ним у кімнаті площею
11,9 кв.м і права його не порушуються.

Судом обгрунтовано відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_4 щодо
визнання за нею права користування
усією квартирою, оскільки статтею 65 ЖК
України передбачена письмова згода
усіх повнолітніх осіб, які проживають у
квартирі, крім того, відсутня згода
співвласників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
проживання ОСОБА_4

З огляду на наведене, рішення суду
першої інстанції є законним і
обгрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду. Підстав
для зміни чи скасування рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 314,319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє
в своїх інтересах та інтересах
малолітнього сина ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 01 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності ухвалою.

Головуючий:

Судді: