Справа №487/2682/14-ц 16.09.2014 16.09.2014 16.09.2014
Провадження №22-ц/784/1902/14
Головуючий у першій інстанції :
у апеляційній інстанції: Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання
- Яценко Л.В.

за участю: позивача - ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_4,

представника відповідачки - ОСОБА_5,

представника ДВС - Звіревич Д. Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні заяву державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про роз'яснення рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 24 червня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про
звільнення від сплати аліментів на
утримання дитини, -

В
С Т А Н О В И Л А

У березні 2014 року ОСОБА_3
звернувся з позовом до ОСОБА_7 про
звільнення від сплати аліментів.

Рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 16
травня 2014 року позов задоволено.
Постановлено звільнити ОСОБА_3 від
сплати аліментів, що стягуються за
рішенням Заводського районного суду
м. Миколаєва від 03 вересня 2011 року на
користь ОСОБА_7 на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, 1997 року
народження та ОСОБА_9, 2006 року
народження в розмірі 1/3 частки всіх
видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку,щомісяця.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 24 червня 2014
року вищевказане рішення суду першої
інстанції щодо звільнення від сплати
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_9 скасовано
та в цій частині ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_7 про звільнення від сплати
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено. В решті
рішення суду залишено без змін.

28 серпня 2014 року державний
виконавець відділу ДВС звернувся до
суду з заявою про роз'яснення рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 24 червня 2014 року, оскільки
не зрозуміло чи повинен ОСОБА_3 взагалі
сплачувати аліменти на утримання сина
ОСОБА_9, а якщо повинен, то з якого
періоду та в якому розмірі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника відділу ДВС,
позивача та його представника,
представника відповідачки, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що заява про
роз'яснення рішення суду підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК
України якщо рішення суду є
незрозумілим для осіб, які брали участь
у справі, або для державного виконавця,
суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення,
не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», де зазначено, що
відповідно до статті 221 ЦПК України
роз'яснення рішення суду, можливе тоді,
коли воно не містить недоліків, що
можуть бути усунені лише ухваленням
додаткового рішення, а є незрозумілим,
що ускладнює його реалізацію.
Зазначене питання розглядається судом,
що ухвалив рішення, і в ухвалі суд
викладає більш повно та ясно ті частини
рішення, розуміння яких викликає
труднощі, не вносячи змін у суть
рішення і не торкаючись питань, які не
були предметом судового розгляду.
Роз'яснення рішення не допускається,
якщо воно виконане або закінчився
установлений законом строк, протягом
якого рішення може бути пред'явлене до
виконання.

Як вбачається із матеріалів
справи, заочним рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 29
липня 2011 року з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання
неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_8,1997
року народження та сина ОСОБА_9, 2006 року
народження в розмірі 1/3 частки всіх
видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, починаючи з 15 червня
2011 року і до їх повноліття ( а.с.23).

Рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 16
травня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7
про звільнення від сплати аліментів на
дитину, задоволено. ОСОБА_3 звільнено
від сплати аліментів, що стягуються за
вищевказаним рішенням суду першої
інстанції на користь ОСОБА_7 на
утримання неповнолітніх дітей.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині звільнення ОСОБА_3
від сплати аліментів на утримання
ОСОБА_9, 2006 року народження та
відмовляючи у їх задоволенні, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що дитина продовжує проживати з
матір'ю, а обставини, які впливають на
визначений розмір платежу змінилися
лише стосовно неповнолітньої ОСОБА_8,
яка на теперішній час проживає з
батьком.

За такого ОСОБА_3 повинен
виконувати свої обов'язки щодо
утримання неповнолітнього ОСОБА_9 з
врахуванням заочного рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 29 липня 2011 року.

За приписами ч.1 ст.10 СК України
якщо певні сімейні відносини не
врегульовані цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами або
домовленістю ( договором) сторін, до них
застосовуються норми цього Кодексу,
які регулюють подібні відносини (
аналогія закону)

Відповідно до ч. 3 ст.183 СК України
якщо після досягнення повноліття
найстаршою дитиною ніхто із батьків не
звернувся до суду з позовом про
визначення розміру аліментів на інших
дітей, аліменти стягуються за
вирахуванням тієї частки, що припадала
на дитину, яка досягла повноліття.

Але, оскільки правовідносини щодо
зміни розміру аліментів в зв'язку зі
звільненням від їх сплати не
врегульовані нормами чинного
сімейного законодавства, то в силу ч.1
ст.10 СК України до них слід застосувати
положення ч.3 ст.183 СК України.

Відповідно до ст.223 ЦПК України
рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення або ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту
їх проголошення ( ст.319 ЦПК України).

З врахуванням вищевикладеного,
заочне рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 29 липня 2011 року за
яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7
стягнуто аліменти на утримання
неповнолітніх дітей підлягає
виконанню щодо неповнолітнього
ОСОБА_9, 2006 року народження з
вирахуванням частки, яка припадала на
ОСОБА_8, 1997 року народження.

Тобто, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7
підлягають стягненню аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9,
2006 року народження на підставі
заочного рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 29 липня
2011 року у розмірі 1/6 частки з усіх видів
заробітку, починаючи з 24 червня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 221,223, 304,319 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Заяву державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
роз'яснення рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 24 червня 2014
року задовольнити.

Роз'яснити рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 24
червня 2014 року.

Частка аліментів, яку має
сплачуватися ОСОБА_3 на утримання
неповнолітнього ОСОБА_9, 2006 року
народження на підставі заочного
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 29 липня 2011 року
визначається з вирахуванням частки,
яка припадала на ОСОБА_8, а саме - 1/6
частку з усіх видів заробітку,
починаючи з 24 червня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, і
з цього часу може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: