Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2301/14
Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„22" травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 02 квітня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розподіл майна, яке є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про розподіл майна, яке є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.

У позові зазначав, що з 29 серпня
1981 по 12 березня 2009 року перебував у
шлюбних відносинах з відповідачем.

В період шлюбу за спільні кошти,
на підставі договору купівлі-продажу
від 13.06.1996 року, сторони придбали
квартиру АДРЕСА_1, право власності на
яку було зареєстровано на ім'я ОСОБА_2
На теперішній час відповідач
користується спірною квартирою
одноособово.

Оскільки це майно, а саме, спірна
квартира, була набута подружжям за час
шлюбу, то 1/2 частка зазначеної квартири
належить йому.

Посилаючись на те, що згоди на
оформлення права власності на належну
йому частку квартири відповідач не дає,
просив суд визначити належну йому
частку у спільному майні подружжя -
АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 частки та визнати
за ним право власності на 1/2 частку
зазначеної квартири.

Рішенням Заводського районного
суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2014 року
позовні вимоги задоволені.

Визначено ОСОБА_3 належну частку в
спільному сумісному майні подружжя -
квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 частки
зазначеної квартири.

Визнано за ОСОБА_3 право власності
на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати, а
позовну заяву ОСОБА_3 залишитибез
розгляду.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1981
року(а.с.72).

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 05
грудня 2008 року шлюб між сторонами був
розірваний(а.с.43).

30 червня 1996 року року ОСОБА_2 уклала
договір купівлі-продажу двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 ( а.с.73).

Ухвалюючи рішення , суд першої
інстанції виходив з доведеності того,
що зазначена квартира є спільною
сумісною власністю сторін, оскільки
була придбана ними у період шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 22 КпШС України,
чинного на час купівлі спірної
квартири, майно, нажите подружжям за
час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 КпШС
України в разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
їх частки визнаються рівними.

Аналогічні положення містяться і у
ст.ст. 60, 70 СК України.

Названі норми матеріального права
припускають існування факту спільної
сумісної власності подружжя, доки не
доказано інше кимось із подружжя.

Згідно з п.9 постанови Пленуму
Верховного суду України від 12.06.1998 року
„Про застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім"ю України", яка
діяла на час укладання договору
купівлі-продажу спірної квартири,
відповідно до ст.ст.22, 25, 27-1 КпШС
спільною сумісною власністю подружжя є
нажите ними в період шлюбу рухоме і
нерухоме майно, яке може бути об"єктом
права приватної власності (крім майна,
нажитого кожним із подружжя під час їх
роздільного проживання при фактичному
припиненні шлюбу).

Доводи ОСОБА_2 щодо застосування
позовної давності, як на підставу для
відмови у задоволенні позову, суд
обгрунтовано не прийняв до уваги,
оскільки вони не узгоджувалися з
фактичними обставинами справи.

Розглядаючи справу по суті, суд
правильно виходив з того, що відповідно
до ч.2 ст. 72 СК України перебіг строку
позовної давності щодо вимоги про
поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, починається не з
часу, коли припинено шлюб, а з часу, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права
власності.

Встановивши обставини справи та
надавши оцінку наданим сторонами
доказам у відповідності до вимог ст. 212
ЦПК України, суд ухвалив рішення
відповідно до фактичних прав та
обов"язків сторін і норм матеріального
права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
правильність судового висновку не
спростовують.

Безпідставними є вимоги апеляційної
скарги і щодо скасування судового
рішення та залишення позовної заяви
ОСОБА_3 без розгляду з підстав того, що
остання була подана без додержання
вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишення
заяви без розгляду з підстав,
визначених ст.ст. 205, 207 ЦПК України.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд до
завершення розгляду справи
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо провадження у справі
відкрито за заявою, поданою без
додержання вимог, викладених у ст.ст. 119
і 120 ЦПК, та не було сплачено судовий
збір і позивач не усунув цих недоліків
у встановлений судом строк.

Відповідно до ч.3 ст. 208 ЦПК України
судовий розгляд закінчується, зокрема,
ухваленням рішення суду.

Частиною 1 ст. 304 ЦПК України
передбачено, що справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими цією
главою.

Із роз"яснень п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2008
року № 12 „Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку" вбачається, що відповідно до
ст. 304 ЦПК України суд апеляційної
інстанції при розгляді справи
керується правилами розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою І
„Апеляційне провадження" розділу У
ЦПК.

Таким чином, ст. 310 ЦПК України, яка
відсилає до ст. 207 ЦПК України,
застосовується лише з тих підстав, які
спеціально передбачені в главі І
„Апеляційне провадження".

Аналіз цих норм дає підстави для
висновку, що відповідно до ст. 310 ЦПК
України, якою передбачена можливість
закриття провадження у справі та
залишення позову без розгляду, позов не
може бути залишений без розгляду з
передбачених п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України
підстав, оскільки він вже вирішений по
суті шляхом ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 02 квітня 2014 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: