УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна
спільною власністю подружжя, про
розподіл спільної власності, про
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 6 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом. Зазначала, що
перебувала з ОСОБА_4 у шлюбі з 1994 року по
2008 рік. Відповідачу в користування для
будівництва жилого будинку була надана
земельна ділянка, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. За час спільного
проживання на земельній ділянці
сторонами було побудовано жилий
будинок з надвірними будівлями та
придбано в кредит два автомобілі:
«Шевролет Ніва» та «Хюндай Туссон».
Позивач просила визнати жилий будинок,
який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, легкові автомобілі «Шевролет
Ніва» та «Хюндай Туссон» спільною
власністю подружжя. Визнати за нею
право власності на Ѕ частину жилого
будинку. Стягнути з ОСОБА_4 на її
користь грошову компенсацію Ѕ частки
вартості автомобіля «Шевролет Ніва» в
сумі 39 720 грн, Ѕ частку платежів,
внесених за кредитним договором на
придбання автомобіля «Хюндай Туссон» в
сумі 67 502 грн, а всього: 107 222 грн.

Рішенням Совєтського районного суду м.
Макіївки від 24 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 6 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову. Поновлено ОСОБА_3
строк позовної давності. Визнано, що
жилий будинок, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, легкові автомобілі
«Шевролет Ніва» та «Хюндай Туссон», є
спільною власністю подружжя - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_3 право
власності на Ѕ частину жилого будинку,
загальною площею 260,9 кв.м, житловою
площею 104,9 кв.м, з господарськими
спорудами, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію Ѕ частини
вартості автомобіля «Шевролет Ніва»,
2006 року випуску, в сумі 26 647 грн 50 коп.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію Ѕ частини внесених
платежів по кредитному договору № 5045252
від 18 жовтня 2006 року, укладеному між
ОСОБА_4 та ЗАТ «Перший Українській
міжнародний банк», за період з моменту
укладання договору до 1 вересня 2008 року
в сумі 67 502 грн. Вирішено питання про
відшкодування судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що сторони
перебували у фактичних шлюбних
відносинах з 1994 року. 10 січня 1997 року
вони зареєстрували шлюб. У серпні 2008
року між сторонами були припинені
шлюбні відносини, а 18 травня 2009 року на
підставі рішення Совєтського
районного суду м. Макіївки шлюб
розірвано. Під час розірвання шлюбу
питання про розподіл сумісного майна
не вирішувалося.

З матеріалів справи вбачається, що
власником будинку АДРЕСА_1, є ОСОБА_4,
згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 1 квітня 2013 року.
Відповідно до технічного паспорту на
домоволодіння АДРЕСА_1 - рік побудови
житлового будинку зазначений 2004.

Встановивши, що спірний будинок був
побудований під час перебування сторін
у шлюбі, суд апеляційної інстанції
правильно визнав його спільною
сумісною власністю та визнав за ОСОБА_3
право власності на Ѕ його частину.

З огляду на те, що рішення апеляційного
суду в цій частині ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування і задоволення
касаційної скарги в цій частині
відсутні.

Судом встановлено, що згідно договору
№ Н 06.10.08/к від 7 жовтня 2006 року та
кредитного договору № 5045252 від 18 жовтня
2006 року ОСОБА_4 придбав у власність
автомобіль «Хюндай Туссон» за 144 900 грн.

Також на ім'я відповідача в період
шлюбу в 2006 році було придбано
автомобіль марки «Chevrolet Niva», що не
оспорюється ним.

Отже, спірні автомобілі були придбані
сторонами в період шлюбу, тому вони є
спільною сумісною власністю сторін.

Згідно повідомлення Макіївського РЕВ
ДАІ від 2 липня 2013 року автомобілі марки
«Chevrolet Niva» та «Хюндай Туссон» належали
ОСОБА_4 та зняті з обліку для реалізації
по заяві власника відповідно 10 березня
2009 року і 29 вересня 2010 року.

Встановивши, що вони були відчужені
відповідачем і перебувають у власності
інших осіб, апеляційний суд помилково
вказав у резолютивній частині рішення
про визнання їх спільною сумісною
власністю сторін.

Крім того, апеляційний суд, стягуючи з
ОСОБА_4 на корить ОСОБА_3 Ѕ частину
внесених платежів по кредитному
договору від 18 жовтня 2006 року, не
врахував того, що автомобіль «Хюндай
Туссон» був придбаний за кредит,
отриманий в період шлюбу.

Отже обов'язок по поверненню кредиту
лежав на кожному з подружжя як
солідарному боржнику. Чинним
законодавством не передбачена
можливість стягнення на користь одного
з подружжя Ѕ частини внесених за
рахунок спільних коштів грошей на
погашення кредиту.

Таке право виникає у солідарного
боржника в разі виконання ним
солідарного обов'язку особисто (ст. 544
ЦК України). Однак на такі обставини, в
обґрунтування вимог про стягнення
сплачених на погашення кредиту коштів,
позивач не посилалась.

З огляду на викладене, при вирішенні
спору суд мав визначити вартість
автомобіля на момент розпорядження ним
відповідачем без згоди позивача,
стягнути з нього Ѕ його вартості та
врахувати, що у разі доведення
відповідачем погашення спільного
боргу подружжя за рахунок особистих
коштів, розмір компенсації підлягає
зменшенню на цю суму.

Таке може вплинути і на проведення
остаточного розрахунку між сторонами
при вирішенні спору в частині поділу
іншого автомобіля.

Зазначені обставини при вирішенні
спору судом апеляційної інстанції не
враховані.

Наведені порушення норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
рішення апеляційного суду у частині
вирішення вимог про поділ автомобілів
не можна визнати законним та
обґрунтованим, у зв'язку з чим воно
підлягає скасуванню з передачею справи
в цій частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 6 лютого 2014 року у частині
вирішення позову про поділ автомобілів
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до цього
суду.

В іншій частині рішення апеляційного
суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук