Провадження № 4-с/522/177/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.

при секретарі – Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» на дії державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник 12.08.2014 року звернувся до
Приморського районного суду м.Одеси зі
скаргою на дії держаного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_1,
зацікавлена особа ОСОБА_2 та просить
визнати незаконними дії державного
виконавця Другого Приморського ВДВС
ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого
листа № 2/1522/5295/11 виданого 23.11.2012 року
Приморським районним судом м.Одеси про
стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ
«УкрСиббанк» заборгованості у сумі 672
513,59 грн.. а постанову державного
виконавця про повернення виконавчого
листа від 12.03.2014 року прийняту в межах
виконавчого провадження № 38855961 –
скасувати.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що 11.07.2013 року
державним виконавцем Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ було відкрито
виконавче провадження №В-11/483. 22.11.2013
року на адресу АТ «УкрСиббанк»
надійшов лист від 13.10.2013 року від
державного виконавця Другого
Приморського ДВС, яким було
запропоновано в строк до 05.12.2013 року
надати згоду на авансування витрат
пов’язаних з підготовкою документів,
що характеризують об’єкти
нерухомості. На виконання листа ДВС –
АТ «УкрСиббанк» листом від 28.11.2013 року
надав згоду авансувати витрати, просив
повідомити строк проведення
авансування, реквізити для
перерахування коштів на рахунок та
необхідну суму авансового внеску.
Однак на адресу банку надійшла
постанова від 12.03.2014 року про
повернення виконавчого документу на
підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме
стягувачем не виконано вимоги
державного виконавця щодо надання
технічних документів, що
характеризують об’єкт нерухомості.

В судовому засіданні представник АТ
«УкрСиббанк» ОСОБА_4 , яка діє на
підставі довіреності від 20.12.2013 року,
просила скаргу задовольнити, визнати
дії державного виконавця Другого
Приморського ВДВС ОСОБА_1 незаконними
та скасувати постанову від 12.03.2014 року
про повернення виконавчого листа по
виконавчому провадженню № 38855961.

Представник Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
у судове засідання не з'явився, надав до
суду заперечення в яких просив у
задоволенні скарги відмовити та
розглядати скаргу за його відсутності.

В судове засідання ОСОБА_2ОЛ. не
з’явилася, про день та час розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

Згідно з ч.2 статті 386 ЦПК неявка в
судове засідання державного виконавця
або іншої посадової особи виконавчої
служби, яким повідомлено про час і
місце його проведення, не перешкоджає
розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до положень статті 386 ЦПК
суб'єктом оскарження є державний
виконавець або інша посадова особа ДВС,
рішення, дія чи бездіяльність якої
оскаржуються.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 09.10.2012 року по цивільній
справі № 2/1522/5295/11 за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, судом
23.11.2012 року виданий виконавчий лист про
стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
суми заборгованості у розмірі 670693,59
грн. та витрат по оплаті державного
мита у розмірі 1700 грн. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі 120 грн. (а.с. 29)

Постановою державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_5
від 11.07.2013 року відкрито виконавче
провадження № 38855961 по виконанню
виконавчого листа № 2/522/5295/11 від 23.11.2012
року. (а.с. 38)

Статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
перелік виконавчих документів за
рішеннями, що підлягають примусовому
виконанню державною виконавчою
службою.

Згідно ч.1 ст.17 вказаного Закону
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Статтею 19 Закону регламентовані
підстави для відкриття виконавчого
провадження.

Згідно ч.1 ст.19 Закону державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону: 1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення; 2) за заявою прокурора у
випадках представництва інтересів
громадянина або держави в суді; 3) у разі
якщо виконавчий лист надійшов від суду
на підставі ухвали про надання дозволу
на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; 4) в інших
передбачених законом випадках.

Боржником вимоги виконавчого
документу самостійно виконані не були.

Постановою №В-11/483/38855961 від 11.07.2013 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження державним
виконавцем Стояновим Ю.Д. було
накладено арешт на все майно, що
належить боржниці – ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах суми стягнення –
672513,59 грн. (а.с. 43).

Згідно довідки з КП «БТІ» Одеської
міської ради від 22.07.2013 року за
боржницею зареєстрована квартира
ІНФОРМАЦІЯ_2; квартира АДРЕСА_1; 1/3
частина квартири АДРЕСА_2.(а.с. 62)

Як вбачається з копії виконавчого
провадження № 3885596, державним
виконавцем були виконані виконавчі дії
направлені на отримання інформації
щодо наявності майна, яке
зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а
також було здійснено вихід за адресою
провул.Сеченова, 9 кв.6., з метою
виявлення у боржника майна, що
підтверджується актом державного
виконавця від 30.07.2013 року. (а.с. 50)

При цьому, боржницею ОСОБА_2 було надано
до виконавчого провадження копію
іпотечного договору, копію довідки з
банку та кредитний договір, що
підтверджується заявою боржниці від
06.08.2013 року. (а.с. 53).

Згідно листа Другого Приморського
відділу ДВС ОМУЮ від 13.10.2014 року, ПАТ
«УкрСиббанк» було запропоновано в
строк до 05.12.2013 року надати згоду на
авансування витрат пов’язаних з
підготовкою документів, що
характеризують об’єкти нерухомості: а
саме квартира АДРЕСА_3 ; квартира № 6 по
провулку Сеченова.9; 1/3 частина квартири
11 по вул.Троїцька.36 в м.Одесі, або надати
такі документи до відділу ДВС. (а.с. 63).
Вказаний лист був отриманий АТ
«УкрСиббанк» 22.11.2013 року. (а.с. 8)

АТ «УкрСиббанк», своїм листом від 28.11.2013
року, надав згоду авансувати витрати,
пов’язані з підготовкою документів, що
характеризують об’єкти нерухомості та
просив повідомити строк проведення
авансування, реквізити для
перерахування коштів на рахунок та
необхідну суму авансового внеску.
Вказаний лист був отриманий відділом
ДВС - 29.11.2013 року(а.с. 64)

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження № 38855961, Другим Приморським
відділом ДВС на адресу ПАТ
«УкрСиббанк» направлено листа від
23.12.2013 року, в якому запропоновано
банку в строк до 08.01.2014 року надати до
Другого Приморського відділу ДВС копію
договору іпотеки на квартиру АДРЕСА_4,
що належить ОСОБА_2, копію технічного
паспорту на вищевказаному квартиру та
копію витягу про реєстрацію права
власності. (а.с. 66) При цьому в листі було
вказано, що у разі ненадання згоди на
авансування витрат на підготовку
документів, що характеризують об’єкти
нерухомості або ненадання таких
документів арешт з нерухомого майна
належного боржнику буде знято, а
виконавчий документ повернуто
стягувачу на підставі пункту 4 статті 47
Закону України «про виконавче
провадження».

З пояснень представника АТ
«УкрСиббанк» в судовому засіданні
вбачається, що лист від 23.12.20113 року до
банку на надходив. Також відсутні
докази щодо отримання такого листа і в
надісланих матеріалах виконавчого
провадження № 38855961.

Постановою державного виконавця
Скорохватова Г.О. № В-11/60 від 12.03.2014 року
виконавчий документ № 2/1522/5295/11
Приморського районного суду м.Одеси
повернуто стягувачеві на підставі п. 4
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження». (а.с. 68)

Відповідно до п. 4 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа.
Копія постанови у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.7 Закону державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Згідно вимог Закону «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначений
виконавчим документом.

Суд враховує те, що принципом
цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, а у статті
14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості
судових рішень. Крім того, виконання
рішення суду є елементом справедливого
судового розгляду, передбаченого
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод.

Відповідно до роз’яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення у цивільній справі»
держаний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом. Таким чином, державний
виконавець є не окремим суб’єктом, а є
представником влади, який здійснює
свої повноваження від імені держави в
системі органів державної влади -ДВС,
що обумовлює відповідне визначення
суб’єкта оскарження.

Згідно до ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження», копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

За умови авансування стягувачем у
порядку, передбаченому цим Законом,
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій документи виконавчого
провадження можуть надсилатися його
учасникам рекомендованими листами. За
письмовою заявою учасників
виконавчого провадження документи
виконавчого провадження можуть
надсилатися адресатам каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою. Документи виконавчого
провадження, надіслані каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою, вважаються врученими за
наявності належного підтвердження їх
одержання адресатами.

Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Державним виконавцем не представлено
суду доказів щодо спростування підстав
вимог скарги, та докази щодо
обґрунтованості прийнятої постанови.

При цьому суд не приймає до уваги
доводи державного виконавця, вказані в
запереченні на скаргу, так як суду не
додані належних письмових доказів щодо
отримання належним чином стягувачем
листа державного виконавця від 23.12.2013
року та копії постанови про повернення
виконавчого документу.

За таких обставин суд дійшов до
висновку про обґрунтованість скарги та
наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 07.02.2014, № 6 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», судові витрати, пов'язані з
розглядом скарги, покладаються судом
на заявника, якщо було постановлено
рішення про відмову в задоволенні його
скарги, або на відділ державної
виконавчої служби, якщо було
постановлено ухвалу про задоволення
скарги заявника (стаття 388 ЦПК).
Розподіл таких судових витрат
здійснюється судом незалежно від того,
чи оскаржуються рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, оскільки відповідно
до частини другої статті 4 Закону
України "Про державну виконавчу службу"
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом.

За таких підстав суд вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1, 3, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 17, 18, 19, 20, 31, 32, 47, 82
Закону України «Про виконавче
провадження»; ч.1 ст. 6 Конвенції «Про
захист прав людини та основоположних
свобод», ст.ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 64, 88, 169,
208-210, 218, 385 ч.2, 386, 387, 388 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк» на дії
державного виконавця Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_1, зацікавлена
особа: ОСОБА_2 Олексіївна- задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого
листа №2/1522/5295/11 виданого 23.11.2012 року
Приморським районним судом м.Одеси про
стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ
«УкрСиббанк» заборгованості у сумі 672
513,59 грн.

Постанову державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_1
про повернення виконавчого листа
стягувачу від 12.03.2014 року, прийняту в
межах виконавчого провадження № 38855961
про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі
672513,59 грн. – скасувати.

Зобов’язати начальника Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції вжити заходи щодо
поновлення прав Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
шляхом поновлення виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 09.10.2012 року за виконавчим
листом № 2/1522/5295/11 виданого 23.11.2012 року.

Стягнути з Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
в дохід держави судовий збір у розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали,
згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.