Провадження № 22-ц/779/922/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого- судді Фединяка
В.Д.

суддів:
Девляшевського В.А., Меленко О. Є.

секретаря
Яковин М.Я.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, треті особи
без самостійних вимог на стороні
позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення
перешкод в користуванні загальним
коридором за апеляційними скаргами
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
06 березня 214 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_2
звернулась в суд з указаним позовом і з
урахуванням уточнених вимог,
зазначала, що вона проживає у
приватизованій квартирі АДРЕСА_1 ЇЇ
сусід ОСОБА_3, який проживає у квартирі
№20 цього ж будинку, самовільно
встановив цегляну перегородку з
металевими дверима у коридорі
загального користування, захопивши
частину коридору загального
користування, на якій розміщений
загальна електрощитова, належний їй
електролічильник, телефонний зв'язок і
позбавив доступу до зазначеного майна.
Посилаючись на те, що квартиру АДРЕСА_2
ОСОБА_3 11.10.2012 року продав ОСОБА_4,
просила зобов'язати відповідачів
знести збудовану перегородку,
повернути самовільно зайняту частину
коридору загального користування та
привести цей коридор в належний стан
для користування.

Ухвалою Івано-Франківського
міського суду від 19 вересні 2013 року до
участі у розгляді справи як
співвідповідача притягнуто ОСОБА_4.

Рішенням Івано-Франківського
міського суду від 06 березня 214 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_4 знести перегородку, яка
знаходиться на четвертому поверсі
дев'ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 в
коридорі загального користування
поруч з квартирою №20, повернути
самовільно зайняту частину коридору
загального користування та привести
коридор в належний стан.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
ставить питання про питання про
скасування оскаржуваного рішення з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позову, вказуючи на те, що
суд неповно з'ясував обставини справи,
дав неправильну оцінку поданим
доказам, допустив порушення норм
матеріального і процесуального права й
ухвалив незаконне рішення. На думку
апелянта, суд не врахував того, що
квартира АДРЕСА_2 з врахуванням спірної
частини коридору 1993 році
приватизована попереднім власником з
видачею йому 25.11.1993 року свідоцтва про
право власності на зазначену квартиру.
Відповідно договору купівлі-продажу
вищевказана квартира із спірним
коридором нею 11.10.2012 року придбана на
законних підставах, тому її право
власності на цю квартиру не може бути
порушеним.

У своїй скарзі ОСОБА_7
посилається на неправильність
висновків суду фактичним обставинам
справи і не враховано судом того, що
спірний коридор площею 1,1 кв.м., в якому
знаходиться загальна електрощиток,
електролічильник позивачки та щиток
телефонного зв'язку не відноситься до
коридору загального користування,
належить до квартири АДРЕСА_2, що
підтверджується технічним паспортом
на вказану квартиру.

У судовому засіданні ОСОБА_4 і
ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційних
скарг, просить задовольнити їх скарги.

ОСОБА_2 апеляційні скарги не
визнала, вважає рішення суду законним
та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення скарги ОСОБА_4 та
відхилення апеляційної скарги ОСОБА_8
апеляційні скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 і
зобов'язуючи ОСОБА_4 знести
перегородку, яка знаходиться на
четвертому поверсі дев'ятиповерхового
будинку АДРЕСА_1 в коридорі загального
користування поруч з квартирою №20,
повернути самовільно зайняту частину
коридору загального користування та
привести коридор в належний стан, суд
першої інстанції виходив з того, що
зазначена квартира належала ОСОБА_7,
який самовільно встановив перегородку
у коридорі загального користування,
приєднав частину коридору загального
користування до зазначеної квартири і
позбавив позивачку доступу
електрощитової, належний їй
електролічильника, і телефонного
щитка. Оскільки ОСОБА_7 за договором
купівлі-продажу від 11.10.2012 року
вищевказану квартиру продав ОСОБА_4 то
останню зобов'язав знести самовільно
встановлену перегородку у коридорі
загального користування.

З висновком суду повністю
погодитись не можна.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 368, ч.ч. 1,2 ст. 369
, ст.382 ЦК України спільна власність
двох або більше осіб без визначення
часток кожного з них у праві власності
є спільною сумісною власністю.

Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути фізичні
особи, юридичні особи, а також держава,
територіальні громади, якщо інше не
встановлено законом.

Співвласники майна, що є у
спільній сумісній власності, володіють
і користуються ним спільно, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників.

Згідно ст.382 ЦК України квартирою
є ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання.

Власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачка та відповідачі
проживають відповідно в квартирах
АДРЕСА_1 вхідні двері до яких
передбачений з коридору загального
користування в якому знаходяться у
спільному користуванні електрощитова,
належний позивачці електролічильник і
телефонний щиток.

Зазначені обставини визнані
сторонами та відповідно ч.1ст.61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_7
самовільно встановив цегляну
перегородку з металевими дверима у
коридорі загального користування і
приєднав до належної йому в минулому
квартири №20 на четвертому поверсі
дев'ятиповерхового будинку АДРЕСА_1
частину коридору загального
користування в якому знаходяться у
спільному користуванні електрощитова,
належний позивачці електролічильник і
телефонний щиток і позбавив позивачку
доступу до зазначеного майна.

Даний факт підтверджується актом
комісії від 19.17.2012 року (а.с.4), площею
приватизованої ним квартири (а.с.10),
даними, які містяться в довідці ДНІ
«Дніпромісто» (а.с.32,витягом плану
четвертого поверху вищевказаного
будинку (а.с.64).

Суд обгрунтовано відхилив доводи
ОСОБА_7 про те, що ним правомірно
приватизована належна йому квартира, в
тому числі 1.1 м.кв. коридору загального
користування, оскільки відповідно до ч.
1 ст. 1 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" суть
приватизації державного житлового
фонду полягає у відчуженні на користь
громадян України, тобто у їх власність,
як квартир (будинків), кімнат у
квартирах та одноквартирних будинках,
де мешкають два і більше наймачів, так і
належних до них господарських споруд і
допоміжних приміщень (підвалів, сараїв
тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення
відповідно до ч. 2 ст. 10 указаного Закону
стають об'єктами права спільної
власності співвласників будинків
одночасно з приватизацією квартир, що
засвідчується свідоцтвом про право
власності на квартиру.

Крім цього, у Рішенні
Конституційного Суду України N 4-рп/2004
від 2 березня 2004 року (справа про права
співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків) зазначено,
що допоміжні приміщення (підвали,
сараї, кладовки, горища, колясочні і т.
ін.) передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир
багатоквартирних будинків,
підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього (п. 1.1).

Згідно договору купівлі-продажу
від 11.10.2012 року ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4
купила квартиру № 20 на четвертому
поверсі дев'ятиповерхового будинку
АДРЕСА_1 (а.с.40).

Разом з тим, ухвалюючи рішення і
зобов'язуючи ОСОБА_4 демонтувати
самовільно встановлену перегородку,
суд першої інстанції не врахував, що
саме ОСОБА_7 самовільно встановив
цегляну перегородку з металевими
дверима у коридорі загального
користування і приєднав до належної
йому в минулому квартири №20 на
четвертому поверсі дев'ятиповерхового
будинку АДРЕСА_1 частину коридору
загального користування в якому
знаходяться у спільному користуванні
електрощитова, належний позивачці
електролічильник і телефонний щиток і
позбавив позивачку доступу до
зазначеного майна, тому й зобов'язаний
усунути зазначені порушення.

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що вирішуючи
даний спір суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тому
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з підстав встановлених
п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_2

Згідно зі змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат. На
підставі наведеного, керуючись ст.ст.
307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити. Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити. Рішення
Івано-Франківського міського суду від
06 березня 214 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
треті особи без самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
загальним коридором задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 знести
самовільно встановлену перегородку,
яка знаходиться на четвертому поверсі
дев'ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 в
коридорі загального користування
поруч з квартирою №20, повернути
самовільно зайняту частину коридору
загального користування та привести
коридор в належний стан.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 233,60 грн. судового збору та 10 грн.
судового збору в дохід держави.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з часу набрання
законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:
В.А.Девляшевський

О.Є.Меленко