Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/8107/14-ц
Провадження № 2/520/5150/14
Київський районний суд м. Одеси у
головуючого - судді Літвінової І.А.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири,
ОСОБА_1 подала до Київського районного
суду м. Одеси позовну заяву та просить
ухвалити рішення, яким визнати дійсним
договір купівлі-продажу нерухомого
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Позивач аргументує заявлені вимоги
тим, що придбавши квартиру за біржовим
договором, вона не може повністю
реалізувати свої права, як власник
майна, оскільки цей договір не
визнається дійсним, незважаючи на
повне виконання умов договору між
сторонами. З метою захисту своїх
цивільних прав, ОСОБА_1 звернулась з
вказаним позовом до суду.
Під час розгляду справи представник
позивача заявлені вимоги підтримав та
позов просив задовольнити, при цьому
зазначив, що проти заочного розгляду
справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи сповіщався належним чином,
причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України,
за згодою позивача, судом постановлено
ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні докази, встановивши
усі необхідні обставини суд вважає, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09 листопада 1995
року між ОСОБА_3, яка діяла від імені
продавця - ОСОБА_2, та ОСОБА_1, у якості
покупця, на Одеській товарній біржі
було укладено договір купівлі-продажу
договору виступала квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 35,10 кв.м. Договір
посвідчений заступником директора
товарної біржи та зареєстрований в КП
Згідно довідок відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області станом на
липень 2014 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстрована ОСОБА_1, відповідач за
цією адресою не зареєстрований.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Згідно з ч. 4 ст. 656 ЦК України до
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.
Дотримуючись ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу квартири укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди за усіма істотними
З пояснень позивача, викладених в
позовній заяві, вбачається, що сторони
виконали усі істотні умови договору, а
саме позивач сплатив обумовлені
договором грошові кошти, а відповідач
надав ключі від квартири та документи,
виселився й знявся з реєстраційного
обліку. З дня укладення договору й по
сьогоднішній день ОСОБА_1 вільно й
відкрито володіє та користується
квартирою. Однак, у зв'язку з тим, що
договір не було нотаріально посвідчено
вона не може розпоряджатися належним
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», зокрема угода
вважається укладеною з моменту її
реєстрації на біржі.
Згідно з ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за
договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцю, а покупець
зобов'язується прийняти майно та
сплатити за нього визначену грошову
суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963
року право продажу майна належить
У відповідності до ст. 47 ЦК УРСР якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах при визнання угод
недійсними», суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК
УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка
виконала угоду вправі визнати угоду
дійсною. Це правило не може бути
застосовано, якщо сторонами не було
досягнуто згоди з істотних умов угоди
або для укладення її були в наявності
передбачені законом обмеження.
Оскільки згода щодо істотних умов між
сторонами була досягнута, суд вважає,
що договір купівлі-продажу нерухомого
укладений на Одеській товарній біржі є
дійсним, та підтверджує законне
набуття права власності позивачем на
За положеннями ч. 2 ст. 220 ЦК України,
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.
Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
Отже, суд вважає, що позивач надав суду
достатні докази, на які він посилається
для застосування ст. 220 ЦК України та
позовні вимоги цілком доведені.
Враховуючи заочний розгляд справи, суд
вважає за необхідне зазначити, що
інститут заочного провадження
призначений впливати на відповідачів,
які не вчиняють дій щодо участі у
розгляді справи, про що вказано в
Узагальненнях судової практики у
справах цивільної юрисдикції щодо
практики ухвалення та перегляду судами
заочних рішень у цивільних справах,
станом на 05 липня 2012 року.
Верховний Суд України також вказав, що
інститут заочного провадження
відповідає положенням та спрямований
на реалізацію Рекомендації № R (84) 5
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам стосовно принципів
цивільного судочинства, що направлені
на вдосконалення судової системи. Для
досягнення цієї мети необхідно
забезпечити доступ сторін до спрощених
і більш оперативних форм судочинства
та захистити їх від зловживань та
затримок, зокрема, надавши суду
повноваження здійснювати судочинства
Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 41, 42, 47, 227, 241, 242 ЦК
Української РСР (в ред. 1963 року), ст. 220 ЦК
України, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»,
ст. ст. 10, 11, 27, 31, 60, 157, 209, 212-215, 217, 224-225 ЦПК
України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири -
Визнати дійсним договір
укладений 09 листопада 1995 року на
Одеській товарній біржі між ОСОБА_3, яка
діяла від імені продавця - ОСОБА_2, та
ОСОБА_1, у якості покупця, предметом
якого виступала квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 35,10 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача шляхом звернення із
заявою про перегляд заочного рішення
протягом десяти днів з дня отримання
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Суддя