Справа № 307/3672/14-ц
Провадження № 2/307/1616/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді
Гримут
В.І.

при секретарі

Тиводар В.І.

з участю представників позивача
ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника Топчинської сільської
ради
Дан М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Топчинської сільської ради та
Тячівської районної державної
нотаріальної контори про визнання
права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною
заявою про визнання за ним права
власності на будинок у порядку
спадкування. Посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_5,
яка за життя спорудила житловий
будинок, який розташований в АДРЕСА_1.
Довідкою Топчинської сільської ради
від 17.09.2014 р. стверджено, що вказаний
будинок був побудований в 1994 році та
відповідно до погосподарської книги
значиться за ОСОБА_5 по обліку № 472.
16.12.2010 р., у виконкомі Топчинської
сільської ради, баба склала заповіт,
згідно якого все своє майно заповіла
йому. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина і в межах встановленого
законом строку він звернувся до
Тячівської нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Однак через те, що
будинок не був зареєстрований в РПТІ
державний нотаріус не може видати йому
свідоцтво на спадщину.

Представник Топчинської сільської
ради позов визнав.

Представник Тячівської районної
державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився. Надіслав
до суду заяву, у якій просить справу
розглядати у його відсутності.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку що позов слід
задовольнити виходячи з наступного. У
судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що
стверджується свідоцтвом про смерть №
11 від 01.04.2013 р. (а. с. 5). Згідно довідки №
307 від 17.04.2014 р., виданої Топчинською
сільською радою, будинок в АДРЕСА_1,
значиться за покійною ОСОБА_5,
побудований в 1964 році та
зареєстрований в по господарській
книзі під номером № 472 (а. с. 11).
Відповідно до виписки з рішення
Топчинської сільської ради № 16 від
10.01.2007 р. виконком вказаної сільської
ради вирішив передати у приватну
власність земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого господарства
ОСОБА_5, площею 0.25 га., в АДРЕСА_1 (а. с. 12).
16.12.2010 р. ОСОБА_5 склала заповіт, яким все
своє майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалось, і взагалі все те, що
на день смерті їй буде належати, і нащо
вона за законом буде мати право,
заповіла ОСОБА_4 (а с. 6). Згідно заяви від
03.07.2013 р. ОСОБА_4 звернувся в Тячівську
держнотконтору про прийняття спадщини
за заповітом. З повідомлення Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області
вбачається, що ОСОБА_5 не зверталася до
інспекції щодо введення в експлуатацію
житлового будинку в АДРЕСА_1, і
правовстановлюючі документи на
вказаний будинок не видавалися (а. с. 10).
Згідно довідки Тячівського РПТІ № 07/232
від 12.07.2013 р., станом на 31.12.2012 р. за
адресою АДРЕСА_1, право власності на
нерухоме майно в РПТІ не зареєстровано
(а с. 13).

На даний час позивачем виготовлено
технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, який складається з веранди
загальною площею 11.70 м.кв., комори - 4.90
м.кв., коридору 12.90 м.кв., кухні (їдальні) -
18.50 м.кв., житлової кімнати - 17.10 м.кв. та
житлової кімнати - 16.70 м.кв. (а. с. 8, 9).

У відповідності із вимогами листа
Міністерства Юстиції України за №19-32319
від 21.02.2005 року згідно якого у разі
смерті власника нерухомого майна,
первинна реєстрація права власності на
яке не була проведена і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися у
судовому порядку. Згідно п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року №7 «Про практику у справах
про спадкування» у разі відмови
нотаріуса в оформлені права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК
України, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом. Статтею 1217 ЦК України
передбачено, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. У відповідності до статті 1216
ЦК України спадкування є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК
України, входять усі права та обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. За змістом ст.
1223 ЦК України право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.

За змістом положень ст. 25 ЦК України
цивільна правоздатність фізичної
особи виникає у момент її народження і
припиняється у момент її смерті.

Згідно Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31 січня
1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 року №
7/5 і зареєстрованого в Мін'юсті 18 лютого
2002 року за № 157/6445 (з подальшими
змінами), до 2002 року державна
реєстрація права власності на житлові
будинки, споруди регулювалася цими
підзаконними нормативними актами.
Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 01 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин, враховуючи, що
будинок був зареєстрований у
погосподарській книзі за спадкодавцем,
що на момент його будівництва (1964 рік)
прирівнювалося до його реєстрації,
ОСОБА_4 являється спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_5,
цивільна правоздатність якої
припинилася, прийняв спадщину шляхом
подання заяви у нотаріальну контору, в
померлої відсутні правоустановлюючі
документи на належний їй житловий
будинок, які б дозволяли видати
свідоцтво про спадщину, що перешкоджає
позивачеві оформити право власності на
спадкове нерухоме майно через
нотаріальну контору, то суд вважає за
можливе позов задовольнити та визнати
за позивачем право власності на
будинок.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209,
213, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 25, 328, 1216, 1217,
1218, 1223 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати
за ОСОБА_4 право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1, в цілому.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий:

Гримут В.І.