У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до державного підприємства
«Донецька залізниця», Володарської
районної державної адміністрації
Донецької області, треті особи:
Кальчицька сільська рада
Володарського району Донецької
області, відділ Держземагенства у
Володарському районі Донецької
області, про визнання частково
недійсними розпорядження, державного
акта на право власності на земельну
ділянку та визнання права користування
земельною ділянкою, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, який діє від імені
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду
Донецької області від 17 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що 8
листопада 2002 року він на підставі
договору купівлі-продажу придбав у
ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці, що
належала ОСОБА_5 на підставі рішення
виконкому Кальчицької сільської ради
народних депутатів № 43 від 26 жовтня 1995
року. Після придбання будинку у 2009 році
почав займатися оформленням
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку на своє ім'я та
дізнався, що без його відома та згоди,
розпорядженням Володарської
райдержадміністрації № 580 від 15 грудня
2008 року, земельна ділянка, на якій
розташований його будинок, у складі
загальної земельної ділянки площею 224,24
га була передана в постійне
користування ДП «Донецька залізниця».
Вважає, що розпорядження і державний
акт на право постійного користування
земельною ділянкою у частині передачі
його земельної ділянки є недійсними,
оскільки цими актами фактично, без
вилучення у нього, земельна ділянка
площею 0,18 га, яка розташована під його
житловим будинком та прибудинковими
господарськими спорудами, передана
іншій особі, тому просив задовольнити
позов.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 21 листопада 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано
частково недійсним розпорядження
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області № 580
від 15 грудня 2008 року та державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою в частині передачі
у постійне користування ДП «Донецька
залізниця» земельної ділянки, площею
0,18 га, розташованої по АДРЕСА_1. Визнано
за ОСОБА_3 право користування земельною
ділянкою, площею 0,18 га, яка розташована
по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 17 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції у частині
задоволення позову ОСОБА_3 про визнання
права користування земельною ділянкою
скасовано, у задоволенні позову у цій
частині відмовлено. У іншій частині
рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що 8 листопада 2002
року ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_6, яка діяла
від імені ОСОБА_5, договір
купівлі-продажу, за умовами якого він
придбав у останньої житловий будинок
АДРЕСА_1 та розташований на земельній
ділянці належній ОСОБА_5

Вказаним нерухомим майном та земельною
ділянкою для його обслуговування
колишній мешканець цього господарства
ОСОБА_5 постійно користувався з 1995 року,
а в подальшому з 2002 року і по даний час
користується позивач.

Згідно архівної копії рішення
виконкому Кальчицької сільської ради
народних депутатів № 43 від 26 жовтня 1995
року «Про передачу земельних ділянок в
приватну власність» на підставі
декрету Кабінету Міністрів України від
26 грудня 1992 року та заяв жителів с.
Кальчик, с. Kipoво, с. Кирилівка сільської
ради вирішено передати безкоштовно у
приватну власність відповідно до
додатку (який додається) 3,75 га
присадибних земель для будівництва та
обслуговування житлового будинку, для
ведення власного підсобного
господарства.

Відповідно до архівного витягу додатку
до рішення виконкому Кальчицької
сільської ради № 43 від 26 жовтня 1995 року
ОСОБА_5 передана в приватну власність
земельна ділянка загальною площею 0,18
га, для обслуговування та будівництва
житлового будинку.

Згідно із розпорядженням Володарської
районної державної адміністрації вія 15
грудня 2008 року № 580 ДП «Донецька
залізниця» передані в постійне
користування земельні ділянки,
загальною площею 358,24 га, в тому числі
224,24 га із земель промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення
Кальчицької сільської ради для
обслуговування перегонів Волноваха -
Маріуполь.

Відповідно до державного акта на право
постійного користування земельною
ділянкою серії ЯЯ № 060954, виданого 27
січня 2009 року на підставі
розпорядження Володарської
райдержадміністрапії № 580 від 15 грудня
2008 року, ДП «Донецька залізниця» має
право постійного користування
земельною ділянкою, площею 224,24 га, яка
розташована на території Кальчицької
сільської ради Володарського району
Донецької області та цільове
призначення якої - обслуговування
об'єктів залізничного транспорту
перегону Волноваха - Маріуполь.

Дійшовши висновку, що за
розпорядженням Володарської
райдержадміністрації від 15 грудня 2008
року № 580 земельна ділянка площею 0,18 га,
на якій розташований житловий будинок,
з належними до нього господарським та
побутовими будівлями та спорудами, що
належить на праві власності позивачу
згідно договору купівлі-продажу
житлового будинку від 8 листопада 2011
року, перейшла до ДП «Донецька
залізниця» незаконно, суд першої
інстанції задовольнив позов, визнав
частково недійсним розпорядження
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області та
державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою у
частині передачі у постійне
користування ДП «Донецька залізниця»
земельної ділянки, площею 0,18 га та
визнав за ОСОБА_3 право користування
вказаною земельною ділянкою.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
районного суду в частині визнання за
ОСОБА_3 право користування вказаною
земельною ділянкою, та ухвалюючи у цій
частині нове рішення, виходив із того,
що позивачем не вирішено питання про
оформлення права на спірну земельну
ділянку у встановленому законом
порядку.

Однак повністю з такими висновками
апеляційного суду погодитися не можна.

З долучених до матеріалів справи
документів вбачається, що будинок
АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_5 у ОСОБА_7

У цьому договорі не вказано на якій
земельній ділянці він розміщений та
правова підстава її набуття у
власність (користування) попереднім
власником.

Рішення про передачу у власність
земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,18 га
було прийняте, як зазначено, рішенням
виконкому Кальчицької сільської ради
народних депутатів № 43 від 26 жовтня 1995
року.

Згідно ст. 22 ЗК України від 18 грудня 1990
року право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Приступати до
використання земельної ділянки, в тому
числі на умовах оренди, до встановлення
меж цієї ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує право власності або право
користування землею, забороняється.

Відповідно до ст. 120 ЗК України від 25
жовтня 2001 року (у редакції на час
укладення договору купівлі-продажу між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3) при переході права
власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди.

Доказів про те, що ОСОБА_5 були
встановлені межі переданої йому у
власність земельної ділянки та ним
одержувався документ, що посвідчує це
право, не подано.

Отже, відсутні підстави вважати, що
спірна земельна ділянка на законних
підставах належала йому та могла
перейти до позивача у зв'язку з
набуттям ним права власності на
будинок.

Апеляційний суд при вирішенні спору на
вказані норми права уваги не звернув,
залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін в частині визнання
недійсними державного акта та
розпорядження, з тих підстав, що права
позивача на користування вказаною
земельною ділянкою, які він набув у
зв'язку з придбанням домоволодіння,
порушені їх видачею, скасував його у
частині визнання за ОСОБА_3 права
користування вказаною земельною
ділянкою, виходячи з того, що питання
про набуття ним права на земельну
ділянку відповідними компетентними
органами не вирішене.

Такі висновки є суперечливими та
взаємовиключними. Крім того, при
відсутності у особи права неможливо
вважати, що воно порушується.

Апеляційний суд у своєму рішенні не
навів норми права, на підставі якої у
позивача виникло право на користування
земельною ділянкою площею 0,18 га у
зв'язку із придбанням будинку.

Посилання та ст. 120 ЗК України
безпідставні, оскільки дані про
укладення ОСОБА_3 договору оренди,
відповідно до якого при переході права
власності на будинок переходить право
користування земельною ділянкою,
згідно цієї норми, відсутні.

Допущені апеляційним судом порушення
норм процесуального права (ст. ст. 10, 60,
179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, тому рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий розгляд
до цього суду.

При цьому суд касаційної інстанції
виходить за межі доводів касаційної
інстанції на підставі положень ст. 335
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від
імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 17 лютого 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук