Номер провадження: 22-ц/785/3269/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Л.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Счастлівцевої
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 14 січня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої їй протиправною діяльністю
ОСОБА_4.

Позивачка посилалася на те, що вона
працює на «Ізмаїльському центральному
ринку» реалізатором в орендованому
контейнері № НОМЕР_1, а відповідачка
працює у контейнері за № НОМЕР_2 на
цьому ж ринку.

14.04.2013 року приблизно о дев'ятій годині
ранку відповідачка, прийшовши до свого
робочого місця, відкрила контейнер та
почала виносити рекламний щит, щоб
розташувати його на фасадній частині
контейнеру. У той час, коли
відповідачка намагалась пройти через
вузький прохід, який розділяє їх
контейнери, вона навмисно з силою
штовхнула двері її контейнеру,
внаслідок чого вдарила її клієнта -
покупця, у свою чергу вона почала
висловлюватись нецензурною лайкою на
її адресу.

Відповідачка продовжувала її ображати
і на далі таким чином, що почали
збігатись люди - інші продавці ринку. На
фоні таких подій у неї піднявся тиск.
Вона почала дуже погано себе почувати і
була змушена негайно звернутись до
приймального покою районної лікарні у
відділення кардіології, де їй надали
невідкладну медичну допомогу.

Після відпочинку та нормалізації
самопочуття вона негайно звернулась
до Відділу міліції для подачі заяви про
виниклий із ОСОБА_4 інцидент.

Позивачка посилається на те, що в
результаті сварки вона знаходилась на
лікуванні в лікарні та за період з
14.04.2013 року по 26.04.2013 року на лікування
нею було витрачено 2 115 грн., які вона
просить стягнути з відповідачки.

Оскільки через неправомірні дії
відповідача вона зазнала фізичного
болю, було порушено нормальний спосіб
її життя, вона була вимушена докладати
додаткові зусилля для захисту своїх
прав і для лікування у закладі охорони
здоров'я, просила стягнути з
відповідачки також моральну шкоду в
розмірі 25 000 грн.

Відповідачка в судовому засіданні
обставини справи визнала частково,
посилаючись на те, що вона та ОСОБА_3
дійсно працюють на «Ізмаїльському
центральному ринку» в контейнерах №№
НОМЕР_2 та НОМЕР_1. 14.04.2013 року між нею та
ОСОБА_3 стався інцидент, в результаті
якого вони посварилися між собою.

Представник відповідачки у судовому
засіданні зазначив, що оскільки обидві
сторони по справі: і позивач, і
відповідач були притягнуті до
адміністративної відповідальності за
скоєння правопорушення, передбаченого
ст. 173 КУпАП, має місце обоюдна вина, у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити. Крім того, зазначив, що
госпіталізація позивачки була
викликана не внаслідок сварки, а мала
місце планова госпіталізація, тим
більше, що вже декілька років ОСОБА_3 є
інвалідом.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 січня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди - 317,25
грн. та у відшкодування моральної шкоди
- 150 грн.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 16 квітня 2014
року виправлено описку в рішенні суду
від 14.01.2014 року, замість зазначення в
тексті " ст. 440 ЦК України", правильно
вказано " ч. 1 ст. 1166 ЦК УКраїни".

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати, тому що
воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідачка рішення суду не
оскаржує.

В суді апеляційної інстанції
справа розглянута на підставі ч. 2 ст. 305
ЦПК України у відсутності
відповідачки, котра належним чином
повідомлена про час та місце судового
розгляду, що підтверджується розпискою
про отримання судової повістки про
виклик.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення на неї, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню підлягають:
наявність майнової шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою й протиправними діяннями
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується особою,
яка її завдала, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 14.04.2013 року
приблизно дев»ятої години ранку на
території ринку м. Ізмаїл Одеської
області виникла сварка між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 квітня 2013 року ОСОБА_4 визнано
винною у вчиненні правопорушення, що
сталося 14.04.2013 року, передбаченого ст. 173
КУпАП, та застосовано до неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 51 грн.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 квітня 2013 року ОСОБА_3 визнано
винною у вчиненні правопорушення, що
сталося 14.04.2013 року, передбаченого ст. 173
КУпАП, та з урахуванням особи
правопорушника: пенсійний вік, стан
здоров»я, характеру правопорушення,
обставини його вчинення, його
малозначність та щире розкаяння
правопорушниці, оголошено догану.

Обидві постанови не оскаржені та є
чинними.

При встановлених обставинах суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про наявність вини обох
сторін у конфлікті, який стався між
ними 14.04.2013 року.

Посилання апеляційної скарги на те, що
ОСОБА_4 повинна відповідати за
спричинену матеріальну та моральну
шкоду в повному обсязі позовних вимог
не може бути підставою для скасування
рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці події та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням того, що відповідачка
першою почала сварку суд першої
інстанції оцінив надані докази та за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
прийшов до висновку про часткове
задоволення позову.

ОСОБА_4 судове рішення не оскаржила.

Колегія суддів не вправі погіршувати
процесуальне становище ОСОБА_3 в
результаті розгляду її апеляційної
скарги при наявності постанов про
притягнення обох сторін до
адміністративної відповідальності за
правопорушення, що сталося 14.04.2013 року.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які знаходяться в
матеріалах справи, належність та
допустимість яких перевірена судом та
їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 14 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П. Мартинова
Судді
Ю.І.
Кравець

О.В. Оверіна