Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/2466/14 Головуючий у 1
інстанції: Бредун Д.С.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 28» травня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго»

на ухвалу судді Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2014 року
про повернення позовної заяви по
справі

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» в
особі Правобережного районного
відділення електричних мереж до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за спожиту
електроенергію, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного районного відділення
електричних мереж звернулось до суду з
позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за спожиту
електроенергію.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що на підставі відкритого
особистого рахунку № НОМЕР_1 постачає
електричну енергії на об'єкт,
розташований за адресою АДРЕСА_1.
Особистий рахунок відкритий на ім'я
ОСОБА_5, який, згідно з довідкою МКП
«Основаніє» від 15 лютого 2014 р. № 2941, за
даною адресою не зареєстрований.
Відповідно до вказаної довідки за
даною адресою зареєстровані
відповідачі по справі, які із заявою
про укладення договору та відкриття
особистого рахунку на їх ім'я не
звертались, проте споживали електричну
енергію та здійснювали часткову оплату
спожитої електричної енергії.

Відповідачі не виконують свої
обов'язки належним чином, у зв'язку з
чим виникла заборгованість за спожиту
електричну енергію у кількості 1425 кВт.
год. на суму 399 грн. 53 коп., що виникла з
причини несплати виставлених рахунків,
починаючи з 25 липня 2012 р. по 03 січня 2014 р.
(електрична енергія спожита у період
між 14 березня 2012 р. та 31 грудня 2013 р.).

На підставі ст.ст. 16, 202, 218, 509, 526 ЦК
України, п.п. 1, 19, 21, 22, 42 ПКЕЕН просило
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь 399 грн. 53 коп. за спожиту
електричну енергію та витрати по
оплаті судового збору у розмірі 243 грн.
60 коп.

Ухвалою судді Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2014 року
позовну заяву повернуто позивачу.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ВАТ
«Запоріжжяобленерго».

В апеляційній скарзі ВАТ
«Запоріжжяобленерго», посилаючись на
невірне застосування судом першої
інстанції норм ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. 1
Закону України «Про
електроенергетику», порушення норм п.3
ч. 1 ст. 96, ч.3 ст 118 ЦПК України, просить
скасувати ухвалу судді та передати
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження по справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Пунктом 3 частини 1 статті 312 ЦПК України
передбачено, що, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Суддя, повертаючи позовну заяву,
виходив з того, що останню подано без
дотримання порядку, встановленого ч. 3
ст. 118 ЦПК України.

Проте висновок судді про повернення
позовної заяви не ґрунтуються на
нормах процесуального права.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі
Правобережного районного відділення
електричних мереж заявило позов до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за спожиту ними
електроенергію в сумі 399 грн. 53 коп.

Частиною 1 ст. 96 ЦПК України
встановлено, що судовий наказ може бути
видано у разі, якщо, зокрема, заявлено
вимогу про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України
позовна заява щодо вимог, визначених у
частині першій статті 96 цього Кодексу,
може бути подана тільки в разі відмови
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

Закон України «Про житлово-комунальні
послуги» визначає, що предметом його
регулювання є правовідносини, що
виникають між виробниками,
виконавцями, споживачами у процесі
створення, надання та споживання
житлово-комунальних послуг. Суб'єктами
цього Закону є органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування,
власники, виробники, виконавці та
споживачі житлово-комунальних послуг
(ст. 3).

Згідно зі ст.1 вказаного Закону,
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.
Комунальні послуги - це результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Закон України «Про електроенергетику»
регулює відносини, що виникають у
зв'язку з виробництвом, передачею,
постачанням і використанням енергії,
державним наглядом за безпечним
виконанням робіт на об'єктах
електроенергетики незалежно від форм
власності, безпечною експлуатацією
енергетичного обладнання і державним
наглядом за режимами споживання
електричної і теплової енергії (ст. 2).

Відповідно до ст.1 цього Закону,
постачання електричної енергії -
господарська діяльність, пов'язана з
наданням електричної енергії
споживачу за допомогою технічних
засобів передачі та розподілу
електричної енергії на підставі
договору. Енергопостачальники - це
учасники оптового ринку електричної
енергії України, які купують
електричну енергію на цьому ринку з
метою її продажу та/або постачання
споживачам або з метою її експорту
та/або імпорту; постачання електричної
енергії - це господарська діяльність,
пов'язана з наданням електричної
енергії споживачу за допомогою
технічних засобів передачі та
розподілу електричної енергії на
підставі договору; споживачі енергії -
це суб'єкти господарської діяльності
та фізичні особи, що використовують
енергію для власних потреб на підставі
договору про її продаж та купівлю.

Пунктом 3 Правил користування
електричною енергією для населення
передбачено, що споживання електричної
енергії здійснюється на підставі
договору про користування електричною
енергією між споживачем і
енергопостачальником.

Предметом спору, що виник, є стягнення
заборгованості за спожиту
електроенергію, а не стягнення
заборгованості зі сплати за
житлово-комунальні послуги, як
зазначено в ухвалі судді першої
інстанції.

Таким чином, норми Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» не
поширюються на правовідносини, що
склалися між сторонами, оскільки ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного районного відділення
електричних мереж не є підприємством
житлово-комунального комплексу, є
суб'єктом господарювання, діяльність
якого направлена на отримання прибутку
від продажу електроенергії, а не на
забезпечення потреб населення, тобто
заявлені вимоги не підпадають під дію
норми п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

Ухвала судді на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312
ЦПК України підлягає скасуванню з
передачею питання про відкриття
провадження у справі на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» задовольнити.

Ухвалу судді Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2014 року
скасувати, питання про відкриття
провадження у справі передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: