Єдиний унікальний номер 258/2096/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5273/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Смєлік С.Г.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1 на рішення
Кіровського районного суду м. Донецька
від 15 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
честі та гідності і стягнення
моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернулась
позивачка ОСОБА_1 з апеляційною скаргою
на рішення суду, яким їй було
відмовлено у задоволенні її позовних
вимог.

Суд першої інстанції установив, що між
сторонами у справі, які проживають в
одному під»їзді, склались неприязні
стосунки.

Проаналізувавши звернення
відповідачок зі скаргою на позивачку
за місцем її роботи, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
відповідачки мали право на таке
звернення, а викладені у листі
обставини не зачіпають честь та
гідність позивачки у розумінні вимог
закону.

Позивачка ОСОБА_1 просить вказане
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги повністю, оскільки вважає, що
рішення суду не відповідає вимогам
закону, бо судом не повно були
з»ясовані фактичні обставини справи,
неповно та неналежним чином досліджені
надані у справі докази, порушені та
неправильно застосовані норми
матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції
безпідставно не прийняв до уваги
пояснення свідків з її боку та визнав
ті відомості, що виклали свідки,
неналежними доказами.

Крім того, суд вийшов за межі своїх
повноважень та за межі позовної заяви,
піддавши аналізу акт службового
розслідування від 30 січня 2014 року за
фактом звернення відповідачок за
місцем її роботи та визнавши цей акт
необ»єктивним та необґрунтованим, а
пояснення свідків, які були допитані в
межах цього службового розслідування,
були судом безпідставно та бездоказово
спростовані.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об"єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те, що вимоги
позивачки не ґрунтуються на законі.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких суд його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони у справі є сусідами: позивачка
проживає у квартирі АДРЕСА_1, а
відповідачки - на першому поверсі: у
квартирі АДРЕСА_2 проживає
відповідачка ОСОБА_2 зі своєю сім»єю, а
у квартирі АДРЕСА_3 - відповідачка
ОСОБА_3 зі своєю родиною.

Судом встановлено - і це підтверджують
сторони у справі, що між ними на
побутових підставах виникли неприязні
стосунки, внаслідок чого сторони
звертались зі скаргами у різні органи
та інстанції.

Зокрема, позивачка зверталась зі
скаргами до ТОВ «Горняк-2005» та
державного пожежно-рятувального
загону з приводу обладнання
відповідачками у їхньому під»їзді
комори (а.с.16, 17), а відповідачка ОСОБА_2
подавала заяви до Кіровського
районного відділу Донецького міського
управління ГУМВС України стосовно
неналежної поведінки батька позивачки
ОСОБА_4 та членів його сім»ї: 09
листопада 2012 року, 21 грудня 2013 року та 24
січня 2014 року.

За цими заявами, як вбачається з листа
керівника вказаного відділу міліції
від 03 березня 2014 року, була проведена
відповідна перевірка та з ОСОБА_4 і
членами його сім»ї проведена
профілактична бесіда щодо недопущення
порушень громадського порядку та
дотримання норм моралі (а.с.37).

Крім того, відповідачка ОСОБА_2 також
зверталась зі скаргою на сусідів
ОСОБА_4 до Кіровської районної у м.
Донецьку ради. З наданої відповіді
заступника голови ради від 02 листопада
2012 року вбачається, що з мешканцями
квартири АДРЕСА_4 проведена бесіда з
приводу благоустрою прилеглої до
будинку території, конфліктна ситуація
була вирішена (а.с.41).

Справа також містить висновок органів
міліції про відмову у порушенні
кримінального провадження за заявою
відповідачки ОСОБА_2 стосовно
позивачки ОСОБА_1 (а.с.68, 69).

14 січня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулась зі скаргою на позивачку
ОСОБА_1 до керівника управління
Донецької облдержадміністрації, де
працює позивачка (а.с.19).

У цій скарзі вони вказали, що між ними
та родиною ОСОБА_4 тривалий час існують
неприязні стосунки, що ОСОБА_1 і сама
провокує конфлікти та поглиблює ту
неприязнь, що виникла між
відповідачками та батьками позивачки,
погрожує їм, користуючись своїм
службовим становищем тощо.

За місцем роботи позивачки по фактах,
викладених у цій скарзі, було проведене
службове розслідування (а.с.13-15), а
відповідачкам надана відповідь, з якої
вбачається, що факти, викладені
відповідачками у їхній скарзі, не
підтвердились, а той конфлікт, що існує
між сторонами, є сугубо побутовий
(приватний), не пов»язаний з виконанням
ОСОБА_1 її службових обов»язків (а.с.88-89).

Отже, судом першої інстанції було
встановлено, що між сторонами у справі
існують стійки неприязні стосунки, які
виникли з побутових підстав та
відносин. Цей факт підтвердили і
сторони у справі.

Відмовляючи позивачці у задоволенні її
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачки згідно з
Конституцією України мають право на
свободу думки та слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань,
мають право направляти свої письмові
звернення до органів державної влади
та посадових осіб.

Суд також установив, що судження
відповідачок, викладені ними у їхній
скарзі до керівника управління, де
працює ОСОБА_1, не виходять за межі
їхньої моральної та легальної
поведінки.

Відповідно до ст.40 Конституції України
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоуправління та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов»язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно з роз»ясненнями, які містяться у
п.16 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», при зверненні особи
до компетентних органів із заявою, у
якій міститься певна інформація, в
разі, якщо у ході перевірки наведена
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може бути сама по собі підставою для
задоволення позову, оскільки у даному
разі має місце реалізація особою свого
конституційного права, передбаченого
ст.40 Конституції України, а не
поширення недостовірної інформації.

Зі справи вбачається, що на своє
звернення за місцем роботи позивачки
ОСОБА_1 відповідачки отримали
відповідь про те, що викладені у скарзі
факти не підтвердились та що той
конфлікт, що виник між сторонами, є суто
побутовим, приватним.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
висновок суду першої інстанції про
відсутність законних правових підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
є обґрунтованим, тому підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Апеляційний суд не може прийняти
доводи апеляційної скарги, оскільки на
правильність висновків суду вони не
впливають, зроблених судом висновків
не спростовують, тому апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити як безпідставну, рішення
суду як таке, що відповідає вимогам
закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 15 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: