Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
Комісарчук Оксана Василівна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Якухно О.М.

суддів
Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання
Черниш М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 25 листопада 2013 року, -

встановила:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулося з вказаним
позовом, в якому просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором від 24.10.2005 року в
сумі 22200,82 грн.. Зазначало, що 24 жовтня
2005 року між ним та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір та відповідач
отримала кредит у розмірі 1400,00 грн..
Позичальник умови кредитного договору
тривалий час не виконувала і станом на
31.08.2013 року виникла заборгованість в
сумі 22200,82 грн..

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 25 листопада 2013 року в
задоволені позову відмовлено у зв'язку
із пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. Посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Зокрема,
посилається на те, що позивачем не
пропущено строк позовної давності,
оскільки договір діє до даного часу.

Апелянт просить справу розглянути без
участі представника.

Відповідач за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її проживання не проживає, а тому
вважається повідомленою відповідно до
ч.5 ст.74 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2005 року
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, яка в
послідуючому змінила прізвище на
ОСОБА_2 (а.с.18), укладено кредитний
договір, за яким відповідач отримала
кредит в розмірі 4100,00 грн. зі сплатою
відсотків у розмірі 36,00% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Умови кредитного договору ОСОБА_2 не
виконувала і станом на 31.08.2013 року
утворилася заборгованість в сумі 22200,82
грн., з яких : 3966,99 грн. заборгованість за
кредитом, 16700,46 грн. заборгованість по
процентам за користування кредитом, 500
грн. штраф (фіксована частина), 1033,37 грн.
штраф (процентна складова).

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи у задоволенні позову з
підстав пропуску строку позовної
давності, суд виходив з того, що
останній платіж здійснено 31.01.2007 року, а
тому строк позовної давності
розпочався з 28.02.2007 року і він підлягав
застосуванню.

Судом вірно визначено правовідносини,
що виникли між сторонами.

Однак, висновок суду про початок
перебігу строку позовної давності та
можливість його застосування не
відповідає обставинам справи.

Так, відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України).

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення.

Згідно заяви ОСОБА_2 (а.с.5) остання
погодилася, що ця Заява разом із
Умовами та Правилами надання
банківських послуг (далі - Умови), а
також Правилами користування
кредитною карткою та Тарифами складає
між нею та банком договір про надання
банківських послуг. Ознайомлення з
вказаними документами ОСОБА_2
засвідчила своїм підписом.

Згідно з п.9.12 Умов договір діє протягом
12 місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично продовжується на такий
само строк.

Порядок нарахування процентів та
наслідки невиконання умов договору
визначено у п.8.6 розділу І та п.5.5
розділу ІІ Умов.

У вищевказаній заяві визначено, що
строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії картки. За даними інформації
про картку це січень 2009 року.

Крім того, пунктом 5.4 Умов встановлено,
що погашення по Кредиту процентів
відбувається щомісячно за попередній
місяць, а тіла кредиту - в повному
об'ємі, не пізніше останнього дня
місяця, вказаного на платіжній картці.

Тобто, окрім загального строку дії
Договору, ним визначено і конкретні
строки виконання зобов'язань.

За таких обставин, термін виконання
зобов'язання по сплаті тіла кредиту
визначено останнім днем місяця терміну
дії платіжної картки - 31 січня 2009 року, а
по сплаті процентів - наступним
місяцем, тобто 28 лютого 2009 року.

Доказів про видачу іншої платіжної
картки із зазначенням другого терміну
її дії, позивачем не надано.

Згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання, а тому з 01 лютого 2009 року
розпочався строк позовної давності до
вимоги про стягнення тіла кредиту і з 01
березня 2009 року - по стягненню
процентів.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК
України).

Останні платіж проведений
відповідачем у вересні 2007 року в межах
строку дії платіжної картки.

Позов подано до суду 16 вересня 2013 року,
а тому на час звернення до суду минуло
більше ніж три роки.

Як зазначив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.2 постанови «Про внесення змін
і доповнень до постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
№ 7 від 07 лютого 2014 року при
застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Суд дійшов правильного висновку про
пропуск строку позовної давності,
однак помилково послався на п.7 ч.11 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яка стосується
позасудового вирішення спору.

Відповідач заперечень до суду не
надавала і про сплив строку позовної
давності не заявляла, а тому
застосування останнього неможливе.

За вказаних обставин судове рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового - про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 25 листопад 2013 року
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (рах. № 3111, , МФО 305299) заборгованість за
кредитним договором від 24 жовтня 2005
року в сумі 22200,82 грн. з них : 3966,99 грн.
заборгованості за кредитом, 16700,46 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 500 грн. штрафу
(фіксована частина), 1033,37 грн. штрафу
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (рах. № 0001, , МФО 305299) судові витрати в
сумі в сумі 229,4 грн..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : Судді: