АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 6-20/11
Номер провадження 22-ц/786/1377/14
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К.
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Бондаревської С.М., Дорош А.І.

при секретарі: Коваль А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Карлівського районного суду
Полтавської області від 10 травня 2011
року

у справі за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Карлівського
районного управління юстиції
Полтавської області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року державний
виконавець ВДВС Карлівського РУЮ
звернувся із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_1 У поданні
зазначено, що на виконанні ВДВС
Карлівського РУЮ знаходиться на
виконанні судовий наказ №2н-142/2010 від
09.04.2010 року, виданий Київським районним
судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості в розмірі 18806, 73 грн.

Боржником судовий наказ в
добровільному порядку не виконується.
Посилаючись на викладене, державний
виконавець просив суд тимчасово
обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до повного виконання ним
судового рішення без вилученням
паспортного документа

Ухвалою Карлівського районного
суду Полтавської області від 10 травня
2011 року подання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Карлівського районного управління
юстиції Полтавської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України - задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням по справі
№1609/2-н-142/10.

Виконання даної ухвали покладено
на Державну прикордонну службу
України.

Не погодившись з зазначеною
ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в
апеляційному порядку, просивши ухвалу
скасувати, а у задоволенні подання
державної виконавчої служби відмовити.
Вважає, що ухвала постановлена судом з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», підставою для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 90 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачена
відповідальність за невиконання
законних вимог державного виконавця та
порушення вимог цього закону.

За змістом пункту 18 частини третьої
статті 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець під
час здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи до виконання
зобов'язань за рішенням.

Задовольняючи подання державного
виконавця ВДВС Карлівського РУЮ про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, суд першої
інстанції, керуючись ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
виходив із того, що ОСОБА_1 ухиляється
від сплати боргу по судовому наказу
Київського районного суду м.Полтави у
справі №2-н-142/10, заборгованість складає
18806,73 грн. і залишається несплаченою, а
тому подання є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками
місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Карлівського районного управління
юстиції Полтавської області
знаходиться виконавче провадження за
судовим наказом Київського районного
суду міста Полтави у справі № 2-н-142/10
щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості в розмірі 18806 грн. 73 коп.
Дане виконавче провадження відкрито
20.08.2010 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи державним виконавцем не надано
суду доказів того, що боржник
відмовляється виконувати
розпорядження державного виконавця
щодо проведення виконавчих дій. Так, у
справі відсутні докази того, що ОСОБА_1
був повідомлений про відкриття
виконавчого провадження, відомостей
про те, що ОСОБА_1. була направлена копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 20.08.2010 року у справі
також немає, як відсутні і відомості
того, що він отримував копію цієї
постанови та був попереджений про
наданий добровільний строк для
виконання судового рішення.

Окрім того, у поданні державного
виконавця не наведено, які заходи з
примусового виконання судового
рішення здійснювались державним
виконавцем в ході виконавчого
провадження, зокрема, отримання
відомостей про наявність у боржника
ОСОБА_1 банківських рахунків, рухомого
та нерухомого майно, на яке може бути
звернуто стягнення з метою повного
виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Суд першої інстанції не мотивував та не
обґрунтував ухилення ОСОБА_1 від
виконання зобов'язань за судовим
наказом, державним виконавцем не
доведено ухилення ОСОБА_1 від сплати
боргу, а тому подання є необґрунтованим
і задоволенню не підлягає.

Оскільки судом першої інстанції
допущені порушення норм
процесуального права, ухвалу
Карлівського районного суду
Полтавської області від 10 травня 2011
року слід скасувати, з постановленням
нової ухвали про відмову в задоволенні
подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.2, 315
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Карлівського районного суду
Полтавської області від 10 травня 2011
року - скасувати.

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Карлівського
районного управління юстиції
Полтавської області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та підлягає оскарженню
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
В.М. Триголов

Судді: (підписи)
С.М. Бондаревська

А.І. Дорош

ВІРНО: