АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4532/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ушакова Н. Є. Доповідач - Каратаєва
Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Васильківського районного суду
Дніпропетровської області від 20
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Васильківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, треті особи: Чаплинська
селищна рада Васильківського району
Дніпропетровської області, відділу
Держземагенства у Васильківському
районі Дніпропетровської області про
усунення перешкод у користуванні
присадибною земельною ділянкою,
відновлення межі земельної ділянки,
повернення частини земельної ділянки,
визнання недійсним Державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку, -

в с т а н о в и л а:

20 березня 2014 року
Васильківським районним судом м.
Дніпропетровська ухвалено рішення про
відмову у задоволені позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Васильківської
державної адміністрації
Дніпропетровської області, треті
особи: Чаплинська селищна рада
Васильківського району
Дніпропетровської області, відділу
Держземагенства у Васильківському
районі Дніпропетровської області про
усунення перешкод у користуванні
присадибною земельною ділянкою,
відновлення межі земельної ділянки,
повернення частини земельної ділянки,
визнання недійсним Державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги,
а саме зобов'язати відповідачів ОСОБА_5
та ОСОБА_6, не займати земельну ділянку,
яка їм не належить - встановивши межу по
приватизованій земельній ділянці
ОСОБА_6. шириною 43,1 м по кінці городу.
Зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4
близько 170 кв.м землі, яку вона
захватила неправомірно, відновивши
первісну суміжну межу між нашими
присадибними земельними ділянками,
довжиною 46,6 м. і шириною 19,5 м. по кінцю
огороду буд.№28. визнати недійсним
Державний акт на право приватної
власності на землю, що розташований по
АДРЕСА_2 які видані на ім»я ОСОБА_6

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав. Питання
пов'язані з правом власності на
земельну ділянку регулюються
загальними нормами ЦК України та
спеціальними нормами, передбаченими ЗК
України.

Відповідно до ст.125 ЗК право
користування земельною ділянкою
виникає після одержання її власником
або землекористувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування, їх державної
реєстрації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі(на
місцевості).

Громадяни зберігають право на
земельні ділянки (п.7 розділ Х
«Перехідні положення» ЗК), одержані
ними до 1 січня 2002 року у власність, у
тимчасове користування в розмірах, що
були раніше передбачені чинним
законодавством.

Згідно ст.119 ЗК передача
громадянину у власність або в
користування земельної ділянки, якою
він добросовісно, відкрито і
безперервно користується протягом 15
років за відсутності документів про
право на цю земельну ділянку,
здійснюється у порядку, встановленому
ЗК.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4, згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 16
травня 2011 року є спадкоємицею майна
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року .
Об'єктом спадкування є домоволодіння
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20,
21, 67).

У судовому засіданні, в суді
першої інстанції, встановлено, що в
свідоцтві про право на спадщину за
законом від 16 травня 2011 року, помилково
вказано що «земельна ділянка
приватизована», про вказаний факт
позивач не заперечувала.

Суд першої інстанції
обґрунтовано не прийняв до уваги і з
цим погоджується колегія суддів,
посилання представників позивача на
рішенням виконавчого комітету
Чаплинської селищної ради,
Васильківського району,
Дніпропетровської області №31 від
19.06.2003 року, оскільки «земельна ділянка
виділена із фонду Чаплинської селищної
ради, Васильківського району,
Дніпропетровської області в розмірі
0,0812 га та приєднана до генерального
плану ОСОБА_8», який взагалі не
являється власником домоволодіння
розташованого в АДРЕСА_1. ( а.с.4).

Згідно матеріалів справи, позивач
ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом 16 травня 2011 року,
тому виключно вона є спадкоємицею та
власником домоволодіння розташованого
за адресою АДРЕСА_1 з моменту державної
реєстрації - 16.05.2011 року (а.с.20,21, 67).

На час розгляду справи в суді
першої інстанції позивач ОСОБА_4 не
мала документів, що посвідчують її
право на земельну ділянку розташовану
в АДРЕСА_1.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що на момент отримання
державного акту на право приватної
власності на землю серія І-ДП № 011708
відповідачем ОСОБА_6 уповноважені
органи діяли в межах передбачених
законом повноважень. Технічна
документація на земельну ділянку
відповідача ОСОБА_6, а також визначена в
ній конфігурація, відповідає умовам на
місцевості. Факт відповідності
конфігурації спірних земельних
ділянок на місцевості підтверджується
планами меж земельних ділянок (за
фактом використання), державним актом
на право приватної власності на землю
на ім'я ОСОБА_6 поясненнями
відповідачів ,третіх осіб.

Позивач ОСОБА_4 у встановленому
порядку права власності на спірну
земельну ділянку не набула.

Доказів, які б стверджували
протилежне ні позивачем, ні її
представниками суду не надано, не
здобуто таких і в процесі судового
розгляду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, або
заперечень, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За вказаних підстав, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог через їх недоведеність.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновку
суду першої інстанції, оскільки не
доводять право позивача на звернення в
вказаним позовом через відсутність у
останній права власності на спірну
земельну ділянку.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити .

Рішення Васильківського
районного суду Дніпропетровської
області від 20 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді