Справа № 373/933/14-ц Головуючий у І
інстанції Залеська А.О.Провадження №
22-ц/780/5804/14 Доповідач у 2
інстанції КулішенкоКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 01 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення невиплачених сум при
звільненні з роботи,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
невиплачених сум при звільненні з
роботи, в якому просив стягнути з
відповідача 400 гривень заробітної
плати за жовтень 2013 року та 3968,64 гривень
компенсації за невикористану
відпустку у 2011, 2012 та 2013 роках.

В обґрунтування позову зазначав, що з 27
квітня 2004 року він працював у ФОП
ОСОБА_2 за трудовим договором та 08
жовтня 2013 року звільнився з роботи, але
не отримав розрахункових при
звільненні. Також просив стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі
5000 гривень, мотивуючи тим, що відмова
відповідача виплатити йому кошти
призвела до душевних переживань та
додаткових зусиль, спрямованих на
захист своїх прав.

Заочним рішенням
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 01 вересня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 995 гривень 92
копійки, як суму належну працівникові
при звільненні.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 гривні 60
копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
та ухвалити в цій частині нове, яким, в
зв'язку з порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, в
порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до
ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в
мотивувальній частині рішення суд має
зазначити встановлені судом обставини
і визначити відповідно до них
правовідносини, мотиви, з яких суд
вважає встановленою наявність чи
відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення, бере до уваги чи відхиляє
докази, застосовує зазначені у рішенні
нормативно-правові акти.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 квітня 2004 року ОСОБА_1 був прийнятий
на постійну роботу до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на посаду
водія експедитора з погодинною оплатою
праці, але не менш ніж у встановленому
розмірі мінімальної заробітної плати
щомісяця, що підтверджуються копією
трудового договору від 27.04.2004 року та
додатковою угодою до нього від 01.09.2004
року, які зареєстровані в
Переяслав-Хмельницькому центрі
зайнятості.

08 жовтня 2013 року трудовий договір між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано за
згодою сторін, про що зроблено запис у
п. 17 цього договору. Цього ж дня
трудовий договір знято з реєстрації у
Переяслав-Хмельницькому центрі
зайнятості.

З індивідуальної відомості про
застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5
вбачається, що за 8 календарних днів
роботи у фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 позивачу нараховано 995,92 гривні.
Страхові внески до пенсійного фонду з
них не сплачувались.

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції вірно встановив,
що відповідач повинен був виплатити
позивачу розрахункові при звільненні,
сума яких згідно індивідуальної
відомості Пенсійного фонду про
застраховану особу форми ОК-5 за
жовтень 2013 року становить 995,92 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення моральної шкоди,
суд першої інстанції вірно визначив, що
на момент звільнення ОСОБА_1 працював в
Національному історико-етнографічному
заповіднику «Переяслав» та працює там
водієм на час розгляду справи.
Посилання позивача на моральні
страждання не підтверджені належними
доказами та спростовуються
матеріалами справи.

З висновками суду першої інстанції
колегія погоджується.

Посилання апелянта на невідповідність
висновків суду обставинам справи і на
те, що відповідачем не дотримано вимог
трудового законодавства - безпідставні
та висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу, а рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 01 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: