________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/2-1449/11
Провадження № 2/520/3463/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
Одеської міської ради, ОСОБА_2, третя
особа КП "Бюро технічної
інвентаризації" Одеської міської ради
про скасування рішення, свідоцтв та
розпорядження, визначення часток та
визнання права власності та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності на
частину жилого будинку,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом, який у подальшому був
уточнений та доповнений, до
відповідачів про скасування рішення,
свідоцтв та розпорядження, визначення
часток та визнання права власності, в
якому відповідно до останньої редакції
(т.2, а.с. 54-56) просила:

скасувати частково рішення
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів №679
від 1.12.1989 року "Про оформлення права
особистої власності на житлові будинки
членам ДЖБК "Червоний боєць", що
розташовані на земельній ділянці по
вул. Новгородській і Чорноморській
дорозі", в частині затвердження
розрахунку ідеальних часток по
житловому будинку АДРЕСА_1 та видачі
ОСОБА_3 свідоцтва про право особистої
власності на 27/50 частин житлового
будинку з надвірними спорудами та
видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право
особистої власності на 23/50 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами, що передбачено пунктами 34 та
36 зазначеного Рішення;

скасувати свідоцтво про право
особистої власності на 23/50 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Київської
ради народних депутатів 25 січня 1990
року;

скасувати розпорядження Київської
районної адміністрації №770 від 05.07.2006
року "Про виділ із домоволодіння
АДРЕСА_1 в одне самостійне ОСОБА_2";

скасувати свідоцтво про право
власності на домоволодіння по АДРЕСА_2,
видане ОСОБА_2 Виконавчим комітетом
Одеської міської ради 31 жовтня 2006 року;

змінити розмір часток у праві спільної
часткової власності на житловий
АДРЕСА_1, визначивши частку ОСОБА_1 в
праві власності в розмірі 73/100 частин,
яка складається з приміщень загальною
площею 155,2 кв.м., житловою 82,7 кв.м., а
частку ОСОБА_2 - у розмірі 27/100, яка
складається з приміщень загальною
площею 52.1 кв.м., житловою - 29,8 кв.м.

визнати за ОСОБА_1 право власності на
73/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1, що
складаються в цілому з квартири №2
загальною площею 74,5 кв.м., житловою 42,8
кв.м., а саме 2-1 коридор площею 6,2 кв.м.; 2-2
житлова площею 14,2 кв.м.; 2-3 житлова
площею 19,1 кв.м.; 2-4 житлова площею 9,5
кв.м.; 2-5 веранда площею 10,4 кв.м.; 2-6 ванна
площею 5,2 кв.м.; 2-7 кухня площею 9,9 кв.м;
квартири НОМЕР_1 загальною площею 27,9
кв.м., а саме 3-1 коридор площею 4,7 кв.м.; 3-2
кухня площею 18,5 кв.м.; 3-3 санвузол площею
4,7 кв.м., а також мансарди загальною
площею 52,8 кв.м., житловою 39,9 кв.м., а саме
3-4 коридор площею 12,9 кв.м.; 3-5 житлова
площею 10,1 кв.м.; 3-6 житлова площею 19,9
кв.м.; 3-7 житлова площею 9,9 кв.м.; та
надвірних споруд - літня кухня, сарай,
навіс, погріб, вбиральня, гараж, огорожа
та мостіння; відображені в технічному
паспорті від 20.11.2003 року.

Рішенням суду від 06.02.2012 року позовні
вимоги позивача були задоволенні
повністю.

04.10.2013 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4
звернулась до суду з заявою, в якій
просила суд скасувати рішення
Київського районного суду м. Одеси від
06.02.2012 року по справі № 2-1449/11 року у
зв'язку з нововиявленими обставинами
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1- відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 27.02.2014 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
06.02.2012 року було скасовано та
призначено справу до розгляду в
загальному порядку.

27 лютого 2014 року до канцелярії суду
надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
частину жилого будинку, в якому позивач
просить суд визнати за ним право
власності на 27/50 частин домоволодіння з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1 житловою площею 29,8 кв.м.,
загальною площею 52,1 кв.м., які
складаються з 1-3 жила - площею 19,5 кв.м., 1-5
жила площею 10,3 кв.м., 1-4 веранда площею 8,9
кв.м., 1-2 кухня площею 5,3 кв.м., 1-1 веранда
площею 8,1 кв.м., 18 літня кухня, 20
вбиральня, № 21-23а огородження, ІV-VІІ
мостіння, Vводопровідна яма, VІ вигрібна
яма, розташованих на земельній ділянці
розміром 1631 кв.м.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 21.03.2014 року зустрічний позов
прийнято до провадження суду та
об`єднано її в одне провадження з
первісним позовом.

25.09.2014 року від позивача до канцелярії
суду надійшло клопотання про
відкладення судового розгляду у
зв`язку з необхідністю забезпечення їй
правової допомоги. Однак, суд не
приймає до уваги такі твердження
позивача, так як справа знаходиться в
провадженні суду вже майже 1 рік!, що є
недопустимим. Крім того, матеріали
справи містять довіреності від ОСОБА_1
на ОСОБА_5 (т.2, а.с.109), ОСОБА_6 (т.2, а.с.122),
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.2, а.с.246), ордер та
витяг з договору про надання
адвокатської допомоги адвоката ОСОБА_9
(т.2, а.с.165,166). Таким чином, за умови
добросовісного здійснення позивачем
наданих їй прав, дані особи могли б бути
присутніми в засіданні з метою захисту
прав ОСОБА_1 Також слід зазначити, що
доказів скасування вищезазначених
довіреностей чи розірвання договору
про надання правової допомоги
позивачем суду надано не було, що дало
суду право продовжити розгляд справи у
відсутності представників позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
поданий позов підтримала, проти
задоволення зустрічного позову
заперечувала.

Представник відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у судовому
засіданні зустрічний позов підтримала,
проти задоволення первісного позову
заперечувала.

Представник Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
позов ОСОБА_1 в частині, що стосується
Київської РА не визнав, проти його
задоволення заперечував, в іншій
частині позовні вимоги первісного
позову та вимоги зустрічного позову
залишив на розсуд суду.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та надані докази, суд
прийшов до висновку про те, що вимоги за
первісним позовом підлягають
частковому задоволенню, а зустрічний
позов слід задовольнити повністю,
виходячи з наступного.

Як вбачається з виписки з протоколу №6
загальних зборів членів ДБК «Червоний
боєць» від 03.08.1961 року, ОСОБА_10 - батько
ОСОБА_1 був прийнятий в члени
кооперативу на пів будинку, що
складається з двох кімнат 29,8 кв.м.,
земельна ділянка 650 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_3 (т.1, а.с.88).

Згідно виписки з протоколу загальних
зборів членів ДСК «Червоний боєць» від
20.05.1963 року ОСОБА_10 була передана
звільнена квартира по АДРЕСА_1 з 3-х
житлових кімнат, а квартиру по АДРЕСА_3
він передав кооперативу (т.1, а.с.89).

Розпискою попереднього члена
кооперативу ОСОБА_11 від 20.05.1963 року
підтверджується повна виплата ОСОБА_10
пайового внеску за отриману половину
будинку (т.1, а.с.87).

У зв`язку з проведенням батьком
позивачки великого капітального
ремонту, 30 вересня 1975 року голова
кооперативу «Червоний боєць»
звернувся до інвентаризаційного бюро
м. Одеси з проханням провести
інвентаризацію будинку АДРЕСА_1 (т.1,
а.с.90).

Виписками з протоколу №57 від 27.06.1976
року підтверджується прийняття ОСОБА_1
в члени кооперативу «Червоний боєць» з
передачею їй половини паю її батька та
двох житлових кімнат з окремим входом
за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.91).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер, однак, за
життя ще у 1975 році ним був складений
заповіт, яким належний йому пай у
розмірі 2/3 частин заповів своїй доньці
ОСОБА_1, а 1/3 його частину - ОСОБА_12 (т.1.
а.с.50).

Документальні відомості щодо
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_10 в матеріалах справи відсутні.

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів від 05.10.1988 року за №729 було
встановлено, що ОСОБА_1 належить
квартира АДРЕСА_1, корисною площею 74,5
кв.м. (4 житлові кімнати площею 49,0кв.м.),
приміщення мансарди літнього типу
площею 50 кв.м. з надвірними спорудами:
літня кухня -2,75*3,85м, сарай - 3,95*3,9м, навіс
- 1,4*1,5м, погріб (т.1, а.с.93).

Як вбачається з довідки Одеського
міжміського бюро технічної
інвентаризації від 06.04.1989р., в
користуванні ОСОБА_1 знаходились в літ.
Р: 2-1-житлова, 2-2 - житлова, 2-3 - житлова, 2-4
- житлова, прибудови Р1, Р2, мансарда Р3,
літня кухня - 14, сарай - 15, погріб - 16,
вбиральня - 17, частина огорожі та
мостіння, що складає 23/50 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1, а.с.98-99).

У судовому засіданні 26.09.2014 року ОСОБА_1
підтвердила, що на той час у неї в
користування знаходились саме такі
приміщення, однак, пояснила, що ще був і
гараж, однак, жодних документів на
нього надати суду не змогла.

В користуванні співвласника ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 на час складання вказаної
довідки перебували в літ. Р: 1-2-кухня, 1-5 -
житлова, 1-3 - житлова, веранда, літня
кухня -18, погріб - 19, гараж - 17-а, теплиці -
1Х, Ха, вбиральня -20, частина огорожі та
мостіння, що складає 27/50 частин
зазначеного домоволодіння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не
заперечувала, що саме такі приміщення
перебували станом на 1989 рік в
користуванні ОСОБА_3, однак,
заперечувала проти розміру часток.

Зазначені обставини відображені у
технічному паспорті, виготовленому
06.04.1989 року, де квартира НОМЕР_1, яка, як
стверджувала позивач, перебувала у її
користуванні у той час, взагалі
відсутня (т.2, а.с.8-11).

Більш того, жодних документів, які
підтверджували б існування квартири
НОМЕР_1 на час видачі свідоцтва про
право власності позивача - у 1989 - 1990
роках- суду надані не було.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази наявності згоди
співвласника ОСОБА_3 на проведення
ОСОБА_1 будь-яких робіт з добудови,
прибудови чи реконструкції належної їй
частини будинку.

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів від 01.12.1989 року №679 був
затверджений зазначений розрахунок
ідеальних часток по домоволодінню
АДРЕСА_1 та вирішено видати свідоцтва
про право приватної власності ОСОБА_3 -
на 27/50, а ОСОБА_1 на 23/50 частини спірного
домоволодіння (т.1, а.с.205-210).

25 січня 1990 року виконавчим комітетом
Київської районної ради народних
депутатів позивачеві було видано
Свідоцтво про право власності на 23/50
частини домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1,
а.с.96).

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_1 зазначала, що зазначений в
рішеннях виконавчого комітету КРР
народних депутатів №729 від 05.10.1988р. та
№679 від 01.12.1989року перелік усіх
приміщень, що знаходились в її
користуванні на той час, є неповним, так
як до нього не увійшли приміщення
квартири 3, а саме: 3-1 - коридор площею
4,7кв.м., 3-2 - кухня площею 18,5 кв.м., 3-3 -
санвузол площею 4,7 кв.м., що разом
складає 27,9 кв.м., що і стало підставою
для проведення невірного розрахунку
часток.

Однак, суд не може погодитись з такими
твердженнями позивача, так як в
первісних документах, яким є технічний
паспорт, виданий на ім`я співвласників
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 06.04.1989 року (т.2, а.с.8)
квартира під НОМЕР_1 взагалі відсутня, а
є лише мансарда літнього типу.

Крім того, висновками
будівельно-технічної експертизи,
призначеної судом у даній справі за
клопотанням сторін, встановлено, що
приміщення 3-1, 3-2, 3-3 (номери згідно
техпаспорту 20.11.2003року) житлового
будинку АДРЕСА_1 станом на жовтень 1988
року не існували. Зміна
функціонального призначення
(переобладнання) приміщень 2-7, 3-1, 3-2, 3-3- з
житлових кімнат на 2-7 - кухня, 3-1 -
коридор, 3-2 - кухня, не здійснювалось.
Використання ОСОБА_1 приміщень 2-7, 3-1, 3-2,
3-3 в якості житлових кімнат було не
можливо.

Суд приймає даний експертний висновок
у якості належного та допустимого
доказу, так як в установленому законом
порядку відводів експертам заявлено не
було і з клопотанням про призначення
повторної чи додаткової експертизи
позивач до суду не зверталась.

Викладене також підтверджується
свідченнями допитаних у судовому
засіданні свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15

Разом з тим, суд не може прийняти у
якості належних та допустимих доказів
свідчення допитаних у судовому
засіданні свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17,
так як вони суперечать іншим доказам у
справі.

Крім того, суд погоджується з
твердженням представника відповідача
за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_4
щодо пропуску позивачем строку
звернення до суду з вимогами щодо
скасування рішення виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів №679 від 1.12.1989 року
"Про оформлення права особистої
власності на житлові будинки членам
ДЖБК "Червоний боєць", та свідоцтва про
право особистої власності на 23/50 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1, виданого
ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Київської
ради народних депутатів 25 січня 1990 року
(т.2, а.с. 120-121).

Так, звертаючись до суду з уточненою
позовною заявою, ОСОБА_1 вказувала на
те, що їй не було відомо про розрахунок
часток домоволодіння між нею та
співвласником ОСОБА_3 і про його
існування їй стало відомо лише у 2006
році. Однак, як стверджує позивач,
технічний паспорт від 20.11.2003 року був
виготовлений на її особисте замовлення
(т.2, а.с.54-56) і саме у вказаному
технічному паспорті зазначені частки,
що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - 23/50 та 27/50
відповідно (т.1. а.с.100-102).

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якої пов'язано його початок.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється у три
роки.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
завою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Таким чином, вищенаведене свідчить про
законність рішення виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів №679 від 01.12.1989 року
"Про оформлення права особистої
власності на житлові будинки членам
ДЖБК "Червоний боєць", що розташовані на
земельній ділянці по вул.
Новгородській і Чорноморській дорозі",
в частині затвердження розрахунку
ідеальних часток по житловому будинку
АДРЕСА_1 та видачі ОСОБА_3 свідоцтва про
право особистої власності на 27/50 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами та видачі ОСОБА_1 свідоцтва
про право особистої власності на 23/50
частин житлового будинку з надвірними
спорудами, що передбачено пунктами 34 та
36 зазначеного Рішення; та унеможливлює
задоволення позову в частині
скасування свідоцтва про право
особистої власності на 23/50 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1, виданого
ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Київської
ради народних депутатів 25 січня 1990 року
та в частині визнання за позивачем
права власності на 73/100 частини
спірного домоволодіння.

Разом з тим, вирішуючи питання про по
суті позовних вимог ОСОБА_1 в частині
скасування розпорядження Київської
районної адміністрації №770 від 05.07.2006
року "Про виділ із домоволодіння
АДРЕСА_1 в одне самостійне ОСОБА_2" та
свідоцтва про право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_2, виданого
ОСОБА_2 Виконавчим комітетом Одеської,
суд приходить до висновку про їх
обґрунтованість та законність,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачеві ОСОБА_2 на підставі
договору дарування від 19.04.2005 року (т.1,
а.с.158) належало 27/50 частин
домоволодіння з надвірними спорудами,
що знаходиться у АДРЕСА_1.

Зазначена частина домоволодіння була
подарована йому ОСОБА_18 і ОСОБА_15, які в
свою чергу набули її на підставі
договору дарування від колишнього
співвласника ОСОБА_3 (т.1, а.с.167).

Розпорядженням Київської районної
адміністрації №770 від 05.07.2006 року "Про
виділ із домоволодіння АДРЕСА_1 в одне
самостійне ОСОБА_2" був затверджений
висновок КП «ОМБТІ та РОН» від 26.06.2006
року про виділ із домоволодіння в одне
самостійне (т.1, а.с.153). Як вбачається з
вказаного висновку в результаті виділу
утворюється домоволодіння АДРЕСА_1 з
змельною ділянкою площею 986 кв.м.
(т.1а.с.7).

На підставі зазначеного розпорядження
ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 (т.1, а.с.165).

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Згідно ч.3 ст. 364 ЦК України договір про
виділ у натурі частки з нерухомого
спільного майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Суд звертає увагу на те, що виділ ОСОБА_2
із домоволодіння АДРЕСА_1 був
здійснений з порушенням чинного
законодавства без попередньої згоди
співвласника домоволодіння ОСОБА_1 та
визначення порядку землекористування
між співвласниками. Більш того,
порядок землекористування до
теперішнього часу сторонами не
погоджений і даний спір перебуває на
розгляді Київського районного суду
м.Одеси.

Розглядаючи вимоги за зустрічним
позовом, суд приходить до необхідності
їх задоволення, враховуючи законність
рішення виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів №679 від 1.12.1989 року "Про
оформлення права особистої власності
на житлові будинки членам ДЖБК
"Червоний боєць", що розташовані на
земельній ділянці по вул.
Новгородській і Чорноморській дорозі",
в частині затвердження розрахунку
ідеальних часток по житловому будинку
АДРЕСА_1 та видачі ОСОБА_3 свідоцтва про
право особистої власності на 27/50 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами. Крім того, суд бере до уваги,
що позивач за зустрічним позовом
позбавлений права іншим шляхом
захистити своє право власності, так як
після скасування рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 06.02.2012 року
свідоцтва про право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не має
правовстановчих документів на належне
йому нерухоме майно та не має іншого
шляху їх відновити.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право
власності набувається в порядку,
визначеному законом, та на підставах не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до чинного законодавства
Україна законодавчо забезпечує
громадянам, організаціям та іншим
власникам рівні умови захисту права
власності.

Враховуючи, що договір дарування від 19
квітня 2005 року, за яким ОСОБА_2 набув
право власності на 27/50 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 недійсним у
судовому порядку визнаний не був та є
чинним, суд приходить до висновку про
необхідність визнання за ОСОБА_2 права
власності на 27/50 частин домоволодіння з
надвірними спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 29,8
кв.м., загальною площею 52,1 кв.м., які
складаються з 1-3 - жила площею 19,5 кв.м., 1-5
- жила площею 10,3 кв.м., 1-4 веранда площею
8,9 кв.м., 1-2 кухня площею 5,3 кв.м., 1-1 -
веранда площею 8,1 кв.м., 18 - літня кухня, 20
- вбиральня, 321-23а огорожа, 1У-У11 -
мостіння, У - водопровідна яма, У1-
вигрібна яма, розташовані на земельній
ділянці 1631 кв.м.

Керуючись ст.ст.252, 253, 256, 257, 321, 328, 358, 364 ЦК
України ст.ст. 208,209, 212-215, 293 ЦПК України,

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради, Одеської
міської ради, ОСОБА_2, третя особа КП
"Бюро технічної інвентаризації"
Одеської міської ради про скасування
рішення, свідоцтв та розпорядження,
визначення часток та визнання права
власності - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Київської
районної адміністрації №770 від 05.07.2006
року "Про виділ із домоволодіння
АДРЕСА_1 в одне самостійне ОСОБА_2".

Скасувати свідоцтво про право
власності на домоволодіння по АДРЕСА_2,
видане ОСОБА_2 Виконавчим комітетом
Одеської міської ради 31 жовтня 2006 року.

В решті позову - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на частину
жилого будинку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
27/50 частин домоволодіння з надвірними
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, житловою площею 29,8 кв.м.,
загальною площею 52,1 кв.м., які
складаються з 1-3 - жила площею 19,5 кв.м., 1-5
- жила площею 10,3 кв.м., 1-4 веранда площею
8,9 кв.м., 1-2 кухня площею 5,3 кв.м., 1-1 -
веранда площею 8,1 кв.м., 18 - літня кухня, 20
- вбиральня, №21-23а огорожа, 1У-У11 -
мостіння, У - водопровідна яма, У1-
вигрібна яма, розташовані на земельній
ділянці 1631 кв.м.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Київський районний
суд м.Одеси.

Суддя
Куриленко О. М.