Справа № 405/3382/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року Ленінський районний суд
м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
подання державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області ОСОБА_1 в
порядку ст.377-1 ЦПК України звернулася
до суду з поданням, погодженим з
начальником відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області ОСОБА_2, про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування подання зазначила, що
постановою про передачу виконавчого
провадження в.о. начальника управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області ОСОБА_4 від 08.02.2014 року передано
на виконання з Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області зведене виконавче провадження,
до складу якого входить 5 виконавчих
документів про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості на загальну суму сто
тисяч гривень на користь фізичних та
юридичних осіб. Державним виконавцем
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ,
з метою належного виконання рішення
суду, направлено запити до реєструючих
органів, а саме: ВГІРФО УМВС України в
Кіровоградській області, МРЕВ ДАІ УМВС
у Кіровоградській області, ОКП
«КООБТІ», Державного комітету України
із земельних ресурсів, Державної
інспекції сільського господарства у
Кіровоградській області,
Кіровоградської ОДПІ, ПФУ в м.
Кіровограді та Кіровоградського
міськрайонного центру зайнятості,
згідно відповідей на які боржник
ОСОБА_3, який був зареєстрований в
ІНФОРМАЦІЯ_2, - 29.09.2011 року знятий з
обліку зареєстрованого у
встановленому законом порядку місця
реєстрації, зареєстрованого
автотранспорту боржник не має,
земельна ділянка на території
Кіровоградської області за останнім не
обліковується, не має боржник і
зареєстрованої в Інспекції
сільськогосподарської техніки, в ОДПІ
боржник не значиться та не має
зареєстрованого майна, в ПФУ в м.
Кіровограді не зареєстрований та на
обліку в Кіровоградському
міськрайонному центрі зайнятості не
перебуває. Згідно з актом державного
виконавця від 11.02.2013 року здійснено
вихід за адресою боржника ОСОБА_3 та
встановлено, що останній за вказаною у
виконавчому документі адресою не
проживає. Згідно з довідкою
Кіровоградської ОДПІ від 25.03.2013 року за
боржником зареєстровано рахунки в
банківських установах, на які 26.03.2013
року накладено арешт та відповідно до
отриманих відповідей з банківських
установ, кошти на рахунках ОСОБА_3
відсутні. Крім того, здійснити привід
боржника не представляється можливим,
оскільки не встановлено місце
проживання боржника. Ухвалою
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 10.09.2013 року боржника
оголошено в розшук. В ході проведення
заходів по розшуку встановлено
місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_3
по вул. Луганській, 8 в м. Кіровограді та
05.10.2013 року відібрано у останнього
пояснення, відповідно до яких він не
переховується від працівників
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ.
03.02.2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області здійснено
виїзд за адресою: м. Кіровоград, вул.
Луганська, 8 та встановлено, що боржник
за вказаної адресою не проживає та
виїхав на проживання до м. Києва. 18.02.2014
року ОСОБА_3 з`явився до відділу та
повідомив, що з вересня 2013 року
працевлаштовується в м. Києві та в
подальшому зобов`язується повідомити
про місце працевлаштування, однак
станом на 27.03.2014 року жодної інформації
щодо свого працевлаштування не надав.
На переконання державного виконавця,
вищенаведені факти свідчать про те, що
боржник ОСОБА_3 ухиляється від
виконання покладених на нього рішенням
суду обов`язків, а саме: ухиляється від
виконання рішення суду.

Державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області ОСОБА_1 в
судове засідання не з’явилася,
повідомлена належним чином про час та
місце розгляду подання.

Зваживши доводи, викладені в поданні,
перевіривши матеріали виконавчого
провадження, додані до подання, суд
вважає, що в задоволенні подання
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3 слід відмовити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої фізична особа має право на
свободу пересування. Фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до
особистих немайнових прав фізичної
особи (кн. друга ЦК), а саме - до
особистих немайнових прав, що
забезпечують природне існування
фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК
України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК
України особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням - до виконання
зобов'язань (п. 5).

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Зміст і форма подання державного
виконавця (начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби) нормативно врегульовані в
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, що набрала чинності з
17 квітня 2012 р. та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5. Зокрема, в розділі XI
"Обмеження у праві виїзду за межі
України та заборона в'їзду в Україну",
передбачено, що подання повинно
містити підтвердження факту ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань.

Із матеріалів, доданих державним
виконавцем до подання, судом
встановлено, що в провадженні відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області знаходиться
зведене виконавче провадження з
примусового виконання виконавчих
листів, виданих Ленінським районним
судом м. Кіровограда про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості на користь
юридичних та фізичних осіб, до складу
якого входять виконавчий лист № 2-513/10
від 21.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
в сумі 67 701 грн. 53 коп. на користь
кредитної спілки «Шанс», виконавчий
лист № 1111/8062/12 від 06.03.2013 року про
стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 35000
грн. та сплачений судовий збір в сумі 350
грн. на користь ОСОБА_5, виконавчий лист
№ 2-2768/11 від 23.03.2012 року про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості за договором від
21.03.2007 року в сумі 50 178 грн. 92 коп.,
понесені витрати зі сплати судового
збору в сумі 501 грн. 79 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120 грн. на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»,
виконавчий лист № 2-990/09 від 14.05.2010 року
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 20000 грн. 00
коп., матеріальної шкоди в сумі 234 грн.
та судовий наказ № 2н-2009/08 від 17.12.2008
року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
Кіровоградської філії ВАТ АБ
«Укргазбанк» непогашеного кредиту в
розмірі 4280 грн. 61 коп., судового збору в
сумі 25 грн. 50 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 15 грн.

Судом також встановлено, що зазначене
зведене виконавче провадження, до
складу якого входить п’ять виконавчих
проваджень, на підставі постанови про
передачу виконавчого провадження від
08.02.2014 року, винесеної в.о. начальником
управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській
області ОСОБА_4 передано з Ленінського
ВДВС на виконання до відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській
області.

Крім того, 12 лютого 2014 року державним
виконавцем винесена постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Згідно з інформаційною довідкою з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 26.02.2014 року, у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відомості відсутні,
згідно з інформаційною довідкою з
Державного реєстру іпотек від 26.02.2014
року відомості відсутні, згідно з
відповіддю УПФ України від 29.10.2012 року
інформації щодо перебування у трудових
відносинах з роботодавцем не
зареєстровано, згідно з відповіддю ДПС
України від 18.10.2012 року інформація щодо
сум доходу відсутня.

На підставі отриманої від УДАІ УМВС
України в Кіровоградській області від
03.11.2012 року, Державної інспекції
сільського господарства в
Кіровоградській області від 11.09.2012
року, ОКП «КООБТІ» від 24.10.2012 року,
реєстраційної служби Кіровоградського
міського управління юстиції
Кіровоградської області від 26.02.2014
року, Головного управління Держкомзему
у Кіровоградській області від 25.10.2012
року інформації державним виконавцем
встановлено, що ОСОБА_3 не має
зареєстрованого права власності на
рухоме та нерухоме майно, на яке може
бути звернуто стягнення.

Також, відповідно до відповіді
Кіровоградського міськрайонного
центру зайнятості від жовтня 2012 року
ОСОБА_3 на обліку не перебуває.

Згідно з довідкою адресно –
довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС
України в Кіровоградській області від
22.03.2013 року: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був
зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 та 23.09.2011
року вибув на пров.Загірний, 5
м.Кіровоград, реєстрації не має.

Відповідно до акту державного
виконавця від 11.02.2013 року боржник
ОСОБА_3 за адресою: м. Кіровоград, вул.
Луганська, 8а не проживає.

24.04.2013 року державним виконавцем
винесена постанова про примусовий
привід боржника ОСОБА_3, який проживає
за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, яка залишилася
не виконаною, у зв’язкуз відсутністю
боржника за вказаною вище адресою.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 10.09.2013 року оголошений
розшук ОСОБА_3

Відповідно до відповіді начальника
Кіровоградського МВ УМВС України в
Кіровоградській області ОСОБА_7 від
07.10.2013 року ОСОБА_3 було розшукано та
встановлено його місцезнаходження за
адресою: м. Кіровоград, вул. Луганська,
8а.

Як вбачається з пояснень боржника
ОСОБА_3 від 05.10.2013 року останній
зазначив, що проживає за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_5 безперервно з 2008 року
разом з донькою та бабусею, місце
мешкання не змінював, від працівників
ВДВС не переховувався, зобов`язувався
з`явитися до відділу ДВС.

09.11.2013 року старшим державним
виконавцем Ленінського ВДВС
Кіровоградського МУЮ ОСОБА_8 винесена
постанова про примусовий привід
боржника ОСОБА_3 до відділу на 18.12.2013
року, оскільки останній на виклики
державного виконавця не з`являється,
рішення суду не виконує.

Згідно з поясненнями боржника ОСОБА_3
від 18.02.2014 року, наданими державному
виконавцю, ОСОБА_3 повідомив, що він
тимчасово не працює, влаштовується на
роботу у м. Києві, після чого
зобов`язується надати юридичну адресу
роботодавця для стягнення з нього
заборгованості, рухомого та нерухомого
майна, належного йому на праві
власності, - не має.

Як на підставу для задоволення подання
державний виконавець зазначила, що
боржник за виконавчим провадженням
ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду.

Разом з тим, суд вважає, що державним
виконавцем не надано достатніх доказів
на підтвердження навмисного ухилення
особи (боржника) від виконання судового
рішення. Додані копії документів про
вчинені державним виконавцем дії
(інформаційні запити до контролюючих
та реєструючи органів) щодо
встановлення відомостей про доходи та
належне боржнику майно, а також
повідомлення про накладення арешту на
майно боржника, не можуть свідчити про
таке ухилення боржника від виконання
своїх зобов'язань. Будь-яких інших
об`єктивних доказів, які б свідчили про
умисне ухилення боржника від виконання
зобов`язань, покладених на нього за
рішенням суду, державним виконавцем не
надано, і під час судового розгляду
подання не встановлено.

В той час, як поняття "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням" варто розуміти як
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що державним виконавцем в поданні не
мотивовано та належними доказами не
підтверджено, більш того, не
обґрунтовано ухилення боржника від
виконання зобов’язання, при цьому
судом під час розгляду подання не
встановлено, що боржник за зведеним
виконавчим провадженням ОСОБА_3 дійсно
свідомо не виконував належні до
виконання зобов'язання в повному
обсязі або частково, маючи всі реальні
можливості для їх виконання, на
підставі чого суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
подання у зв’язку з його
безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України
«Про порядок виїзду з України і в»їзду
в Україну громадян України», керуючись
ст.377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
шляхом подачі протягом п’яти днів з
дня її проголошення апеляційної
скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м.
Кіровограда

Л. А. Іванова