Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1624/14Головуючий у
суді І-ї інстанції Петрова О. Ф.
УХВАЛА

Іменем України

19.06.2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Савченко С.О.,

Суржика М.М.,

при секретареві - Салабай М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства
«Олександрійська фабрика діаграмних
паперів» про стягнення одноразової
матеріальної допомоги та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за апеляційною скаргою
ПАТ «Олександрійська фабрика
діаграмних паперів» на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 29 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_5
звернувся до суду із цим позовом.

Посилався на те, що в порушення п.5.4
контракту про найом на роботу та наказу
від 24.12.2013 року відповідач не виплатив
йому при звільненні одноразову
матеріальну допомогу у розмірі трьох
середніх заробітних плат за останні
три місяці. Просив стягнути з
відповідача 29 903 грн.23 коп. невиплаченої
матеріальну допомогу та середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду від 29 квітня 2014
року позов задоволено: стягнуто з
відповідача на користь позивача 71 224
грн.51 коп., у тому числі: 29 903 грн.23 коп.
одноразової матеріальної допомоги та 41
321 грн.28 коп. середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення через
недоведеність обставин справи, які суд
вважав встановленими, неправильне
застосування норм матеріального права.

Вказує на те, що суд першої
інстанції не взяв до уваги той факт, що
одноразова матеріальна допомога,
передбачена контрактом, могла бути
виплачена лише за рахунок прибутку
підприємства, проте такий прибуток
відсутній. Передбачена п.5.4 контракту
матеріальна допомога не є складовою
заробітної плати позивача, а тому її
невиплата не могла потягнути наслідки,
передбачені ст.117 КЗпП України.

Заслухавши пояснення
представників ПАТ «Олександрійська
фабрика діаграмних паперів»
Ковальчука В.П. та Ісмайлова Р.Н, які
просили задовольнити скаргу,
заперечення ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконав умови п.5.4
укладеного з позивачем контракту щодо
виплати йому у разі дострокового
розірвання з ним контракту з
незалежних від нього причин
одноразової матеріальної допомоги, чим
порушив вимоги ст.116 КЗпП України про
виплату працівнику у день звільнення
усіх сум, що належать йому від
підприємства, що є підставою для
стягнення з відповідача належної
позивачеві суми одноразової допомоги
та середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
згідно із ст.117 КЗпП України.

Рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду без змін.

Не заперечуючи право
позивача на отримання одноразової
матеріальної допомоги у розмірі трьох
середніх заробітних плат за останні
три місяці у випадку дострокового
припинення з ним контракту з
незалежних від нього причин взагалі, що
передбачено п.5.4 контракту від
24.03.2011р.(а.с.5), відповідач, посилаючись
на підпункт 3 пункту 5.5 Колективного
договору ПАТ «Олександрійська фабрика
діаграмних паперів», Дочірнього
підприємства «Друкарня «Діа-Плюс»,
Дочірнього підприємства «Готель
«Дружба», прийнятого на
загальнофабричній профспілковій
конференції 29.03.2012 року, вказує на те, що
така виплата могла бути здійснена
тільки за рахунок прибутку
підприємства, у той час як збитки ПАТ
«ОФДП» на час звільнення позивача
становили 1049,0 тисяч гривень, що
підтверджується копією довідки
головного бухгалтера ПАТ «ОФДП» №2 від
13.03.2014 року.

Проте, з доводами відповідача
щодо залежності виплати передбаченої
контрактом з позивачем одноразової
матеріальної допомоги у разі його
дострокового припинення від наявності
фінансової можливості підприємства не
можна погодитись, оскільки пунктом 5.5
колективного договору передбачено, що
крім виплат, передбачених п.5.4 договору
( виплата винагороди за підсумками
роботи за рік та присвоєння Почесного
звання «Ветеран підприємства») при
наявності фінансової можливості
проводяться виплати одноразових
заохочень: за виконання особливо
важливих виробничих завдань; до
ювілейних та пам»ятних дат; за економію
матеріальних ресурсів та інші.
Передбачена п. 5.4 контракту одноразова
матеріальна допомога не може
розцінюватись як заохочення у
розумінні ст.ст.143, 145, 146 КЗпП України,
оскільки її виплата обумовлена не
успіхами у роботі чи особливими
трудовими заслугами працівника або
успішним і сумлінним виконанням
працівником своїх трудових обов»язків,
а фактом дострокового припинення
контракту з незалежних від працівника
причин.

Згідно із ч.3ст.21 КЗпП України
контракт є особливою формою трудового
договору, в якому строк його дії, права,
обов»язки і відповідальність сторін (
у тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, у тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін.

Отже, у п.5.4 контракту сторони
встановили умови матеріального
забезпечення позивача у разі
дострокового припинення контракту з
незалежних від працівника причин
незалежно від фінансових можливостей
підприємства на час звільнення
працівника.

Крім того, недоведеним з огляду на
допустимість доказів (ст.59 ЦПК України)
є і факт відсутності фінансової
можливості підприємства виплатити
позивачу належну йому суму одноразової
матеріальної допомоги.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що відповідач порушив умови
контракту, вимоги ст.116 КЗпП України
щодо виплати у день звільнення
працівника всіх сум, що належать йому
від підприємства, що тягне за собою
передбачену ч.1ст.117 КЗпП України
відповідальність.

Доводи відповідача про те, що
передбачена контрактом одноразова
матеріальна допомога при звільненні
працівника не є складовою його
заробітної плати, не свідчить про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права
(ч.1ст.117 КЗпП України), оскільки за
змістом цієї статті відповідальність
за затримку розрахунку при звільненні
у разі порушення строків, передбачених
ч.1ст.116 КЗпП України, настає в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу усіх
належних звільненому працівнику сум, а
не лише сум, які входять до складу
заробітної плати.

З огляду на вищенаведене,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність передбачених ст.309 ЦПК
України підстав для скасування рішення
суду першої інстанції та для відмови у
задоволенні позову. Суд належним чином
встановив обставини, які мають
значення для ухвалення рішення,
правильно застосував норми
матеріального права, ухвалив законне і
обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ч.1ст.308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ
«Олександрійська фабрика діаграмних
паперів» відхилити, а рішення
Олександрійського міськрайонного
суду від 29 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: