АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/6917/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Дуда О.О. Провадження №
22-ц/789/999/14 Доповідач - Жолудько
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представника ОСОБА_1-
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
поданої її представником ОСОБА_2, на
рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 19 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_3
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
визнання права власності на ? частину
майна, нажитого під час шлюбу.

13 серпня 2013 року позивач
звернувся до суду із заявою про
уточнення позовних вимог, у якій просив
стягнути з ОСОБА_1 на його користь ?
вартості автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний
знак НОМЕР_1.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 19 червня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

У порядку поділу майна подружжя
стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
кошти в сумі 19879,24 грн., як компенсацію
вартості однієї другої частини
автомобіля RENAULT TRAFIC, кузов НОМЕР_3.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 229,40 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасуватита
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачеві в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що суд вийшов за
межі позовних вимог, оскільки вважає,
що позивачем не ставилось питання про
поділ майна подружжя. Судом не
враховано обставин, які суттєво могли
вплинути на зміст рішення, зокрема,
факт проживання двох неповнолітніх
дітей з відповідачкою, ненадання
позивачем матеріального забезпечення
сім'ї, що є підставою для відступу від
засад рівності часток подружжя.
Наголошує на тому, що спірне майно
придбане відповідачем за власні кошти,
що підтверджується довідкою про доходи
позивача, який на той період понад рік
не працював і не отримував постійних
доходів. Судом не встановлено обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, не з'ясовано джерело і
час його придбання. Вказує на те, що
ОСОБА_3 не доведено у судовому
засіданні, що продаж автомобіля
здійснено всупереч його волі.
Твердження суду про те, що ОСОБА_1 не
доведено факт оплати вартості оренди
квартири, навчання та медичних послуг
для дітей саме за кошти отримані від
продажу спірного авто, вважає
необґрунтованими. Зазначає, що з
моменту продажу минуло більше двох
місяців і витрати проводились в
іноземній валюті за кордоном, що дає
всі підстави вважати, що вказані
витрати здійснювались за кошти від
реалізації автомобіля.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну
скаргу ОСОБА_1, зіславшись на доводи,
викладені в ній, просить її
задовольнити.

Представник ОСОБА_3-ОСОБА_4
апеляційної скарги не визнав і пояснив,
що судом було повно і об'єктивно
встановлені обставини справи й
ухвалено законне та обґрунтоване
рішення. Просить апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

Судом установлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
21.06.2007 року, який розірвано рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 23.01.2012 року.

10 липня 2007 року за ОСОБА_1 було
зареєстровано автомобіль марки RENAULT
TRAFIC, номерний знак НОМЕР_1, 2002 року
випуску, кузов № НОМЕР_2. 08 листопада
2011 року вказаний автомобіль знято з
обліку для реалізації.

Вищезазначене підтверджується
листом управління Державтоінспекції
№ 13/5938 від 23 серпня 2013 року.

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи
Тернопільського відділення КНДІСЕ №
5567/13/-22 від 12.11.2013 року, середня ринкова
вартість спірного автомобіля, станом
на 08.11.2011 року складає 84 420, 64 грн.

Згідно з довідкою-рахунком № 882455
від 08.11.2011 року, вартість автомобіля
RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_2 складає 39
758, 47 грн.

Апеляційним судом установлено, що
рішенням суду міста Удіне (Італія)
покладено обов'язок на ОСОБА_3
виплачувати дружині ОСОБА_1 щомісячно
суму в розмірі 150 євро на утримання
дітей, а також 50% усіх надзвичайних
виплат (лікування, школа та оздоровчі
заходи, які потрібно узгоджувати).

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення учасників
апеляційного розгляду справи, колегія
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід відхилити.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того,
щоспірний автомобіль придбано
сторонами під час перебування їх у
шлюбі, продано відповідачкою без згоди
позивача за короткий проміжок часу до
розірвання шлюбу та не подано належних
доказів про використання коштів від
його продажу на потреби сім'ї. А тому
позивач має право на компенсацію ? від
суми коштів, отриманих ОСОБА_1 від
продажу вказаного автомобіля.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає рішення суду обґрунтованим та
таким, що відповідає вимогам закону.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

У пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" № 11 від 21.12.2007 року роз'яснено,
що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими ст.ст. 69-72 Сімейного
кодексу України та ст. 372 ЦК України.

Вартість майна, що підлягає
поділу, визначається за погодженням
між подружжям, а при недосягненні згоди
- виходячи з дійсної вартості на час
розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 60; 69, ч.1 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Дружина та чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

Згідно з ст. 65, ч. 1, 2 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Як роз'яснено в п. 30
вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ,
у випадку, коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Суд згідно з частинами другою,
третьою статті 70 СК України в окремих
випадках може відступити від засад
рівності часток подружжя, враховуючи
обставини, що мають істотне значення
для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування).

Виходячи з установлених судом
обставин і наведених вимог закону, суд
мотивовано дійшов до висновку про
врахування вартості автомобіля при
поділі спільного майна подружжя,
оскільки відповідачка здійснила його
відчуження проти волі позивача і не
довела, що кошти від продажу автомобіля
були використані в інтересах сім'ї чи
на її потреби.

Колегія не знаходить
передбачених ч.ч.2,3 ст.70 СК України
підстав для збільшення частки
відповідачки в спільній сумісній
власності на автомобіль, оскільки нею
не доведено, що визначений судом міста
Удіне (Італія) розмір щомісячного
утримання дітей та надзвичайних виплат
недостатній для їхнього фізичного,
духовного розвитку та на лікування.

При цьому колегією також
ураховано, що фактична вартість
відчуженого відповідачкою автомобіля
значно перевищує його вартість,
зазначену в довідці-рахунку, а
подружній дім в Удіне, пров. Дуодо,35
призначено судом міста Удіне дружині.

Таким чином, колегія вважає, що
рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги його
висновків не спростовують, у зв'язку з
чим підстав для його скасування не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307,ч.1,п.1; 308; 313; 314;
317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 19 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Л.Д. Жолудько