Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.
Суворовський районний суд міста Одеси
в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
примусове вселення, встановлення
порядку користування житловим
приміщенням, усунення перешкод у
користуванні приміщенням,

За зустрічним позовом -

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності шляхом виселення.

Установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду
(л.с.1-2) з позовними вимогами до ОСОБА_2
про примусове вселення та встановлення
порядку користування квартирою. Свої
вимоги бгрунтовує тим, що 27 лютого 201
року Суворовський районний суд міста
Одеси (справа № 1527/14641/12) ухвалено
рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у
визнанні ОСОБА_1 втратившей право
користування АДРЕСА_1 та виселенні.
Зазначена квартира належить
відповідачці, але позивачка за нею
зареєстрована, та не має іншого
житла.Позивачка посилається на те, що в
неї не має ключей від вхідних дверей,
тому що відповідачка самовільно
змінила замки, а також що відповідачка
впускає незнайомих для неї людей, і
зазначені обставини є порушенням прав
позивачки.Позивачка посилається на те,
що її добровільно відповідачка не
впускає до квартири, та через ОСОБА_2
позивачка не може користуватись , як
вона вказує в позові спірна квартира
належить сторонам на праві власності, а
позивач не може користуватись своєю
власністю через дії відповідачки.

Позивач посилаючись на
норми ст..ст. 150, 155 ЖК України,
ст..ст.391,1167 ЦК України, ст..48 ч2 Закону
України «Про власність», просить позов
задовольнити.

03 березня 2014 року , ухвалою
Суворовського районного суду міста
Одеси ОСОБА_3 залучена в якості
співвідповідача (л.с.25).

12 березня 2014 року
відповідач ОСОБА_3 подала до суду
зустрічну позовну заяву (л.с.38-40), яка
прийнята судом .Свої зустрічні вимоги
ОСОБА_3 мотивує тим, що 25.07.2012 року вона
з ОСОБА_2 уклали договір довічного
утримання (догляду) за ОСОБА_2, згідно
якого ОСОБА_2 передала їй у власність
квартиру АДРЕСА_1.24.04.2013 року проведено
державну реєстрацію даного договору. З
24.04.2013 року законним власником кв.
АДРЕСА_1 є ОСОБА_3. На даний час ОСОБА_3 та
її родина має намір проживати у даній
квартирі, проте ОСОБА_1 чинить
перешкоди у здійсненні права
власності.

ОСОБА_3 вказує на те, що
ОСОБА_1 не мала і не має жодних прав по
відношенню до спірної квартири Одесі,
тобто а ні права користування, а ні
права власності. ОСОБА_1 є племінницею
померлого чоловіка ОСОБА_2, якій помер у
ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2001 році ОСОБА_2
дозволила ОСОБА_1 проживати у даній
квартирі поки вона не придбає собі
житла та зареєструвала за даною
адресою, про що свідчить виписка з
домової книги. ОСОБА_1 ні є родичем
ОСОБА_2, ні коли не була членом її
родини, договорів найму ОСОБА_1 з ОСОБА_2
не укладала, тобто ОСОБА_1 за аналогію
права має статус тимчасового мешканця
у даній квартирі.

Крім того, ОСОБА_3 також жодних
правочинів стосовно проживання у даній
квартирі з ОСОБА_1 не укладала, родинних
зв'язків з нею не маю, вона не є членом
моєї родини, тому вважає підстави
звернення з первісним позовом
позивачки ОСОБА_1 є надумані, а саме
твердження позивача про право
власності на дану квартиру, що свідчить
про намагання позивача ввести суд в
оману. ОСОБА_3 , вважає , що вона як
приватний власник квартири кв. АДРЕСА_1
вимагає усунути перешкоди у здійсненні
права власності, висилити ОСОБА_1 з
квартири АДРЕСА_1 який належить мені -
ОСОБА_3 на праві приватної власності.

В судовому засіданні
представник позивачки ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги, зустрічний
позов не визнав, подав заперечення
л.с.60-61.

В судовому засіданні
представник відповідачів первісний
позов не визнав, зустрічний позов
підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 подала до
суду заяву про розгляд справи за її
відсутністю, зустрічний позов повністю
підтримає, а позов ОСОБА_1 не визнає
повністю, про що є заперечення на
л.с.32-33.

З,ясував обставини , заслухав
пояснення сторін, дослідив та
проаналізував матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, а
зустрічний позов ОСОБА_3 задовольняє в
повному обсязі.

Судом встановлено, що 25.07.2012
року вона з ОСОБА_2 уклали договір
довічного утримання (догляду) за
ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_2 передала їй
у власність квартиру АДРЕСА_1.24.04.2013
року проведено державну реєстрацію
даного договору. З 24.04.2013 року законним
власником кв. АДРЕСА_1 є ОСОБА_3. ( Л.с. 22,
34,41 )

ОСОБА_1 є племінницею
чоловіка ОСОБА_2 - це ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( л.с.36), а ОСОБА_2 тимчасово
її зареєструвала за своєю квартирою за
її проханням , поки вона не придбає собі
житла. ОСОБА_1 не є родичкою ОСОБА_2 , ні
коли не була членом її родини, жодних
договорів найму ОСОБА_2 з ОСОБА_1 не
укладала.

Ствердження позивачки
ОСОБА_1 що вона є власницею квартири,
сплачує комунальні послуги, допомагала
у веденні спільного господарства,
нічим не підтверджуються, проте
спростовуються доказами які надали
відповідачі.

Обгрунтування первісного
позову також спростовується
запереченнями на л.с.60-61, наданими саме
представником позивача ОСОБА_1, де
зазначено , що ОСОБА_1 після смерті
чоловіка ОСОБА_2, який помер в
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишила спірну квартиру
за вимогами відповідачки, поясненнями
представника ОСОБА_1 в судовому
засіданні, що позивачка залишила
спірну квартиру в 2008-2009 роках та чому
раніше не зверталась до суду для
захисту своїх прав і інтересів
представник пояснити не міг, а в позові
і запереченнях це не вказано. Інших
обґрунтувань, чим ті що визначені в
первісному позові і запереченнях від 13
травня 2014 року , позивачкою ОСОБА_1 суду
не надано.

З урахуванням
встановленого, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 такими , що не
ґрунтуються на законі, не підтверджені
жодними доказами, тому суд відмовляє в
їх задоволенні. Навпаки, зустрічні
вимоги ОСОБА_3 є законними,
обґрунтованими, доказаними, тому суд їх
повністю задовольняє.

Відповідно до норм статті
748 ЦК України, - «Набувач стає власником
майна, переданого йому за договором
довічного утримання (догляду),
відповідно до статті 334 цього Кодексу.»
Згідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, - «Права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до
закону.».

Стаття 41 Конституції
України зазначає, що - «Кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.»

Відповідно до ст. 317 ЦК
України, - «Власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна».

Згідно ст. 319 ЦК України, -
«Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.».

За правилами ст. 321 ЦК України,
- «Право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні ».

На підставі ст. 391 ЦК України,-
«Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном» Згідно ст. 818 ЦК України, -
«Тимчасові мешканці не мають
самостійного права користування
житлом».

Згідно ст. 98 ЖК України, -
«Тимчасові жильці на вимогу наймача
або членів сім'ї, які проживають разом з
ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення».

Відповідно до ст. 150 ЖК України, -
«Громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.».

Керуючись ст.ст. 3,10,11,14, 57-64, 77,
88,169, 212-215,218, 294, ЦПК України, ст..12-16 ЦК
України , суд,-

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про примусове вселення,
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, усунення
перешкод у користуванні приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1 - залишити без
задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
виселення - задовольнити.

Усунути перешкоди в
здійсненні права власності ОСОБА_3
шляхом виселення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя