Провадження № 2/522/1388/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_1 про розірвання договору та
стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 та просить розірвати договір
про спільну діяльність від 23 квітня 2013
року, укладений між ним та
відповідачкою, стягнути з ОСОБА_1 на
його користь грошові кошти у сумі 25 000, 00
дол. США, що за курсом НБУ станом на 10
жовтня 2013 рік складає 199 825, 00 грн., а
також суму судового збору у розмірі 1 998,
25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
23 квітня 2013 року між позивачем та
ОСОБА_1 був укладений договір про
спільну діяльність, відповідно до умов
якого сторони зобов'язались
інвестувати по 22 000, 00 дол. США кожний
для ведення спільного готельного
бізнесу. Відповідальною особою за
договором була призначена
відповідачка, яка також зобов'язалась
керувати хостелом в цілому, вести
бухгалтерський облік та всі пов'язані з
ним справи, а також направляти позивачу
щомісячний звіт про діяльність хостелу
та ділити порівну прибуток від такої
діяльності. Загалом ОСОБА_6 було
внесено в готельний бізнес 22 000, 00 дол.
США, а згодом ще 3 000, 00 дол. США
перераховано на рахунок відповідачки
на її особисте прохання.

Проте, зазначає позивач, що всупереч
умовам вищевказаного договору, ОСОБА_1
не інвестувала в діяльність хостелу
необхідної частки у розмірі 22 000, 00 дол.
США, не зареєструвала договір у
встановленому законом порядку, а також
жодного разу не надала позивачу звіт
про діяльність хостелу, що виключало
його можливість брати участь в
управлінні справами. Крім того, в
позивача існує сумнів щодо реального
створення та функціонування хостелу,
передбаченого умовами вказаного
договору.

Представник ОСОБА_6 у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник у судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та
вказали, що діяльність хостелу
виявилась неприбутковою, а його
утримання потребувало значних витрат,
тому подальше існування хостелу
виявилось неможливим і вважається
припиненим з моменту розірвання
договору оренди приміщення від 25 липня
2013 року. Також зазначили, що договором
про спільну діяльність від 23 квітня 2013
року не передбачалось обов'язку ОСОБА_1
зареєструвати договір, а 3 000, 00 дол. США
позивачем були перераховані на
рахунок відповідачки не на виконання
умов вищевказаного договору. Щодо
порушення права позивача на
інформацію, то ОСОБА_1 у судовому
засіданні вказала, що позивач та його
представники жодного разу не
звертались до неї з вимогою надання
інформації стосовно діяльності
хостелу, тому за весь період дії
договору нею не чинились будь-які
перешкоди в доступі до інформації щодо
управління хостелом. Доказом же
функціонування хостелу є договір
оренди приміщення від 01 лютого 2013 року,
роздруківка сайту хостела ІНФОРМАЦІЯ_3,
а також квитанції про оплату за
комунальні послуги орендованого
приміщення.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши докази, що є
наявними у матеріалах справи,
вислухавши думку сторін та їх
представників та пояснення свідків,
повно і всебічно з'ясувавши обставини,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_6 підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 квітня 2013 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 був укладений
договір про спільну діяльність хостелу
(ІНФОРМАЦІЯ_3), відповідно до умов якого
сторони зобов'язались інвестувати по 22
000, 00 дол. США кожний для ведення
спільного готельного бізнесу (а. с. 7).

Згідно умов вищевказаного договору,
підписанням договору ОСОБА_1
підтвердила, що вже отримала 22 000, 00 дол.
США. Крім того, перерахування
відповідачці коштів підтверджується
відповідною заявою на іноземний
вихідний переказ від 18 лютого 2013 року
(а. с. 14).

Також згідно умов договору ОСОБА_1
погодилась надавати позивачу долю
прибутку у розмірі 50 %, що отриманий від
розміщення у хостелі клієнтів.

Крім того, ОСОБА_1 за умовами договору
була визначена уповноваженою особою,
та зобов'язалась щомісячно
підраховувати долю прибутку,
отриманого під час діяльності хостелу,
та щомісячно надсилати ОСОБА_6
бухгалтерський звіт з 1-го по 7-ме число
кожного місяця.

Згідно ст. 1130 ЦК України за договором
про спільну діяльність сторони
(учасники) зобов'язуються спільно діяти
без створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

Відповідно до ст. 1132 ЦК України за
договором простого товариства сторони
(учасники) беруть зобов'язання
об'єднати свої вклади та спільно діяти
з метою одержання прибутку або
досягнення іншої мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 1136 ЦК України
кожний учасник договору простого
товариства має право ознайомлюватися з
усіма документами щодо ведення
спільних справ учасників. Відмова від
цього права або його обмеження, в тому
числі за погодженням учасників, є
нікчемною.

Також судом встановлено, що 02 травня 2013
року ОСОБА_6 було внесено на прохання
відповідачки на її особистий рахунок
ще 3 000, 00 дол. США, що також
підтверджується відповідною заявою на
іноземний вихідний переказ від 02
травня 2013 року (а. с. 16). Проте позивачем
до суду не надано доказів, та не
доведено в подальшому у судовому
засіданні факт того, що дані кошти були
перечисленні на рахунок ОСОБА_1 саме
для забезпечення діяльності хостелу.
Крім того, у вищевказаній заяві на
іноземний вихідний переказ відсутня
відмітка про те, що кошти надсилаються
саме на виконання умов договору про
спільну діяльність.

Таким чином, суд вважає, що загалом
позивачем на підставі договору
сумісного інвестування у діяльність
хостелу від 23 квітня 2013 року було
внесено у готельний бізнес 22 000, 00 дол.
США.

В свою чергу, всупереч вищевказаним
умовам договору відповідачка не
інвестувала в діяльність хостелу
необхідної частки у розмірі 22 000, 00 дол.
США, а також жодного разу не надала
позивачу звіт про діяльність хостелу,
що виключало його можливість брати
участь в управлінні справами.

У судовому засіданні а ні ОСОБА_1, а ні
її представник не надали жодного
доказу того, що відповідачкою були
інвестовані в діяльність хостелу
грошові кошти у розмірі 22 000, 00 дол. США
на виконання умов договору. Крім того,
твердження ОСОБА_1 про те, що позивач
жодного разу не звертався до неї з
вимогою про надання інформації
стосовно діяльності хостелу, є
необґрунтованим, оскільки обов'язок її
по наданню відповідного звіту
передбачений умовами договору від 23
квітня 2013 року.

Також судом встановлено, що 01 лютого 2013
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
договір оренди квартири за адресою:
АДРЕСА_1 (а. с. 43), де, за твердженнями
відповідачки, і був в подальшому
створений хостел ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно умов договору оренди ОСОБА_2 як
орендодавець зобов'язалась оплачувати
всі комунальні послуги за вищевказану
квартиру, що підтверджується
відповідними наданим до суду
квитанціями (а. с. 126-131).

Відповідно до п. 6.1 вищевказаного
договору оплата за орендовану квартиру
складала 1 500, 00 дол. США в місяць. Проте
відповідачкою до суду не було надано
жодних доказів того, що нею
здійснювалась орендна плата за
користування вищевказаною квартиру.

До того ж, до суду також не були надані
докази того, що діяльність хостелу
ІНФОРМАЦІЯ_3 була неприбутковою, і саме
з цих причин відповідачка вимушена
була розірвати договір оренди
приміщення від 25 серпня 2013 року, що
підтверджується заявою ОСОБА_1,
адресованою ОСОБА_2 від 25 липня 2013 року
(а. с. 48).

Суд вважає необґрунтованими доводи
відповідачки щодо припинення дії
договору про спільну діяльність з 25
серпня 2013 року, тобто з дня розірвання
договору оренди приміщення, оскільки
згідно вимог ст. 1135 ЦК України рішення
щодо спільних справ учасників
приймаються учасниками за спільною
згодою, якщо інше не встановлено
договором або законом. Як вбачається з
договору про спільну діяльність, його
умовами також не передбачене право
ОСОБА_1 самостійно приймати рішення про
припинення діяльності хостелу.

У судовому засіданні давали пояснення
свідки зі сторони відповідачки -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Зокрема,
свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні
пояснила, що вона є родичкою ОСОБА_2 -
власниці квартири АДРЕСА_1, де
відповідачка орендувала квартиру під
хостел. Тому свідок бачила, що в
квартирі був адміністратор, і
відпочивали певні люди. Однак договір
оренди вищевказаної квартири був
розірваний 25 серпня 2013 року.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснив, що 14 липня 2013 року в хостелі на
одну ніч заселились чотири особи, які
приїхали до міста на нараду. Свідок
ОСОБА_5, яка є матір'ю відповідачки,
також пояснила у судовому засіданні, що
хостел насправді діяв.

Отже, судом встановлено, що вищевказані
показання свідків підтверджують лише
факт існування хостелу ІНФОРМАЦІЯ_3.
Проте такий факт не має правового
значення для вирішення питання про те,
що істотні умови договору про спільну
діяльність були порушені
відповідачкою, що підтверджується
вищевикладеними обставинами.

У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

У судовому засіданні також доведено, що
ОСОБА_1 як уповноважена особа не
зареєструвала вищевказаний договір
про спільну діяльність хостелу
ІНФОРМАЦІЯ_3 в передбаченому законом
порядку, що є також істотним порушенням
даного договору.

Згідно вимог Положення про порядок
державної реєстрації договорів
(контрактів) про спільну інвестиційну
діяльність за участю іноземного
інвестора затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 30 січня
1997 року №112 державній реєстрації
підлягають договори (контракти) про
виробничу кооперацію, спільне
виробництво та інші види спільної
інвестиційної діяльності, не
пов'язаної із створенням юридичної
особи, укладені відповідно до
законодавства суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
України за участю іноземного
інвестора.

Відповідно до п. 1.7 Порядку обліку
платників податків і зборів,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України №1588 від 09 грудня 2011
року, уповноважена особа за договором
про спільну діяльність - учасник
договору, який є платником податку на
прибуток і уповноважений вести облік
результатів спільної діяльності
іншими сторонами згідно з умовами
договору про спільну діяльність.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 20 серпня 2013 року
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 23 серпня 2011 року та є
платником податку на прибуток (а. с. 17-18).
Тому відповідачка є уповноваженою
особою за вищевказаним договором про
спільну діяльність.

Відповідно до п. 4.6 вищевказаного
Порядку уповноважена особа здійснює
реєстрацію договору про спільну
діяльність у 10-денний строк з моменту
його вступу в силу. Положення п. 153.14
Податкового кодексу України містять
аналогічні положення.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
режим іноземного інвестування»
сторони за договорами (контрактами)
повинні вести окремий бухгалтерський
облік та складати звітність про
операції, пов'язані з виконанням умов
цих договорів (контрактів), та відкрити
окремі рахунки в установах банків
України для проведення розрахунків за
цими договорами (контрактами). Договори
(контракти) повинні бути зареєстровані
у терміни та в порядку, що
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Тому вищевикладені норми спростовують
доводи відповідачки та її представника
щодо відсутності обов'язку ОСОБА_1
зареєструвати договір про спільну
діяльність від 23 квітня 2013 року.

Таким чином, суд вважає, що є всі
підстави для розірвання договору про
спільну діяльність від 23 квітня 2013
року, у зв'язку з істотним порушенням
ОСОБА_1 умов даного договору.

Згідно ст. 598 ЦК України, зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 1141 ЦК України у разі
припинення договору простого
товариства речі, передані у спільне
володіння та (або) користування
учасників, повертаються учасникам, які
їх надали, без винагороди, якщо інше не
передбачено домовленістю сторін. Поділ
майна, що є у спільній власності
учасників, і спільних прав вимоги, які
виникли у них, здійснюється в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України
збитки визначаються з урахуванням
ринкових цін, що існували на день
добровільного задоволення боржником
вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Також суд вважає за можливе стягнути з
відповідачки на користь ОСОБА_6 грошові
кошти у розмірі 22 000, 00 дол. США, що в
еквіваленті по курсу НБУ станом на 15
жовтня 2013 року становить 175 846, 00 грн.,
які були перечислені позивачем на
діяльність хостелу, у зв'язку з
вищевказаними порушеннями ОСОБА_1
істотних умов договору про спільну
діяльність.

Крім того, у судовому засіданні
доведено, що внаслідок порушення
ОСОБА_1 прав позивача, він поніс
додаткові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1 998, 25 грн., які
відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з ОСОБА_1

За ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона має довести ті обставини, на
які вона постилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а згідно
ст. 16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено право на
справедливий суд, зокрема кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо
його прав та обов'язків цивільного
характеру.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
24 Закону України «Про режим іноземного
інвестування», п. 2 Положення про
порядок державної реєстрації
договорів (контрактів) про спільну
інвестиційну діяльність за участю
іноземного інвестора затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 січня 1997 року №112, п. 1.7 Порядку
обліку платників податків і зборів,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 09 грудня 2011 року
№1588, ст. ст. 15, 16, 598, 651, 1130, 1132, 1135, 1136, 1141 ЦК
України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про
розірвання договору та стягнення
грошових коштів, - задовольнити
частково.

Розірвати договір про спільну
діяльність від 23 квітня 2013 року,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
грошові кошти у сумі 22 000 (двадцять дві
тисячі) дол. США, що за курсом НБУ станом
на 10 жовтня 2013 рік складає 175 846 (сто
сімдесят п'ять тисяч вісімсот сорок
шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму
судового збору у розмірі 1 998 (одна
тисяча дев'ятсот дев'яносто вісім) грн.
25 коп.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Ю.Б. Свячена