Справа № 552/2691/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової
О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

В позовній заяві посилалась на те, що
перебуває в шлюбі з відповідачем з 18
листопада 1994 року. Але подружнє життя
не склалося, сім'я перестала існувати.
На примирення вона не згодна. Тому
просила шлюб розірвати, залишити її
прізвище ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала. Просить шлюб розірвати,
миритися не бажає, вважає подальше
спільне життя подружжя, збереження
шлюбу неможливими. Категорично не
згодна на примирення. Наполягає на
розірванні шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечив. Пояснив, що бажає
зберегти сім'ю. Зазначив, що намагався
помиритися з дружиною, на розірвання
шлюбу він не згоден категорично. Тому в
задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у справі, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони з 18
листопада 1994 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З травня 2014 року сторони проживають
окремо.

Відповідач намагався помиритися з
позивачем, але вжиті ним заходи
позитивного результату не дали.

Як на час звернення з даним позовом до
суду, так і на час розгляду справи судом
позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Протягом всього часу окремого
проживання подружжя позиція позивача
залишається постійною та однозначною,
її дії свідчать про відсутність
бажання миритися з відповідачем,
зберегти сім'ю, відновити подружні
стосунки.

Враховуючи, що позивач з відповідачем
миритися не бажає навіть після вжитих
ним до примирення заходів, суд вважає,
що на час розгляду справи примирення є
неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

При вирішенні справи суд також
виходить з того, що з урахуванням
встановлених фактичних взаємин
подружжя відсутні підстави для
надання терміну для примирення
оскільки такі дії не зможуть привести
до збереження сім'ї, а матимуть
виключно формальний характер, що не
допоможе зберегти сім'ю.

Враховуючи, що позивач наполягає на
розірванні шлюбу, суд приходить до
висновку, що сім'я розпалась остаточно,
а подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу неможливі.

Позов підлягає до задоволення, шлюб
необхідно розірвати.

Згідно ст.113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Скориставшись вказаним правом, позивач
просить суд залишити їй прізвище
ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 11О - 112 СК України,
ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 листопада 1994
року Полтавським міським Палацом
шлюбів, актовий запис № 2367, між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, -
розірвати.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу:

його - ОСОБА_2,

її - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду у 10-денний термін з дня
його проголошення.

Головуючий
О.А.Самсонова

28.05.2014