Справа № 203/946/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Кіровський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючого-судді -
Казака С.Ю.

при секретарі -
Місюра К.А.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія», ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що 08.12.2013
року о 15-50 г. на перехресті
вул.К.Лібкнехта та вул.Тельмана в
м.Дніпропетровську відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участі
автомобіля КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_4 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
Мерседес-Бенц д/н НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_2 Власником автомобіля КАМАЗ 53212
д/н НОМЕР_4 є ОСОБА_4, а автомобіля
Мерседес-Бенц д/н НОМЕР_3 - ОСОБА_5
Постановою Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 15.01.2014 року
винним у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди було
визнано ОСОБА_3 Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4, була
застрахована згідно договору серії АС
№4449520 з Приватним акціонерним
товариством «Українська транспортна
страхова компанія». Згідно висновку
експертного дослідження №1658 від 23.12.2013
року вартість матеріального збитку,
завданого внаслідок пошкодження
автомобіля Мерседес-Бенц д/н НОМЕР_3
складає 65029 грн. 79 коп. З урахуванням
зазначеного, посилаючись на те, що на
момент дорожньо-транспортної пригоди
він володів автомобілем Мерседес-Бенц
д/н НОМЕР_3, позивач просив стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» в межах ліміту
відповідальності та за виключенням
франшизи 49000 грн. страхового
відшкодування, з відповідачки ОСОБА_4,
як власника автомобіля КАМАЗ 53212 д/н
НОМЕР_4, 16029 грн. 79 коп., з відповідача
ОСОБА_6 у рахунок відшкодування
моральної шкоди 10000 грн. та солідарно з
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 витрати
на правову допомогу в розмірі 3000 грн.,
на проведення автотоварознавчого
дослідження.

Під час розгляду справи позивач
доповнив позовні вимоги та посилаючись
на несвоєчасну виплату страхового
відшкодування додатково просив
стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» пеню в сумі 635 грн. 04
коп.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов та просив
його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача -
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» в судове засідання не
з'явився, про причини неявки не
повідомив. В наданих письмових
запереченнях позов визнав частково,
зазначивши, що належним розміром
страхового відшкодування є сума 17610
грн. 60 коп., що складає різницю між
вартістю транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилась, про причини
неявки не повідомила. В наданих
письмових запереченнях зазначила, що
вона не є належним відповідачем по
справі, оскільки на момент
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_4 хоча і
належав їй на праві власності, але на
підставі довіреності від 26.11.2013 року
був переданий в розпорядження іншої
особи.

Відповідач - ОСОБА_3 та третя особа
- ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явились, про причини своєї неявки не
повідомили.

Враховуючи надані відповідачами 1
та 3 письмові заперечення, повторну
неявку відповідача 2 та третьої особи, а
також думку представника позивача,
який не заперечував проти подальшого
розгляду справи за відсутності не
з'явившихся сторін, суд вважає за
можливе провести розгляд справи по
суті за відсутності відповідачів та
третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
доводи, викладені в письмових
запереченнях відповідачів 1 та 3,
дослідивши матеріали цивільної справи
в їх сукупності, приходить до висновку
про те, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, за наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено
та вбачається з матеріалів справи, що
08.12.2013 року о 15-50 г. на перехресті
вул.К.Лібкнехта та вул.Тельмана в
м.Дніпропетровську відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участі
автомобіля КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_4 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
Мерседес-Бенц д/н НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_2

Власником автомобіля КАМАЗ 53212 д/н
НОМЕР_4 є ОСОБА_4, а автомобіля
Мерседес-Бенц д/н НОМЕР_3 - ОСОБА_5

Згідно нотаріально посвідченої
довіреності від 09.12.2013 року на момент
вказаної вище дорожньо-транспортної
пригоди право керування та
розпорядження автомобілем
Мерседес-Бенц д/н НОМЕР_3 його власником
ОСОБА_5 було передано позивачу ОСОБА_2

Постановою Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
15.01.2014 року за фактом
дорожньо-транспортної пригоди водія
ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та накладено
стягнення в сумі 425 грн.

Згідно висновку експертного
дослідження №1658 від 23.12.2013 року
вартість матеріального збитку,
завданого внаслідок пошкодження
автомобіля Мерседес-Бенц д/н НОМЕР_3
складає 65029 грн. 79 коп.

Цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_4 - ОСОБА_4 була
застрахована згідно договору серії АС
№4449520 з Приватним акціонерним
товариством «Українська транспортна
страхова компанія».

Проте, до теперішнього часу, не
дивлячись на повідомлення позивачем
про настання страхового випадку та
подачу заяви про виплату страхового
відшкодування, останнє Приватним
акціонерним товариством «Українська
транспортна страхова компанія» ОСОБА_2
не виплачено.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК
України страховик зобов'язаний у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст.992 ЦК України у
разі несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати страховик
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом.

Відповідно до ст.3 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідаль-ності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до п.22.1 ст.22 вказаного
закону при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 закону у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

З наданого позивачем висновку
експертного дослідження №1658 від 23.12.2013
року вбачається, що вартість
транспортного засобу Мерседес-Бенц д/н
НОМЕР_3 на момент дорожньо-транспортної
пригоди експертом була визначена в
сумі 65029 грн. 79 коп., а вартість
відновлювального ремонту в сумі 89734
грн. 28 коп. З урахуванням того, що
вартість відновлювального ремонту
перевищує вартість транспортного
засобу на момент дорожньо-транспортної
пригоди, вартість завданого власнику
автомобіля Мерседес-Бенц д/н НОМЕР_3
матеріального збитку, була визначена
експертом на підставі п.8.2

«Методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів»,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, в
розмірі 65029 грн. 79 коп.

Відповідно до п.30.2 ст.30 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо транспортний засіб
вважається знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір шкоди, пов'язаної з
пошкодженням чи фізичним знищенням
дороги, дорожніх споруд та інших
матеріальних цінностей, визначається
на підставі аварійного сертифіката,
рапорту, звіту, акта чи висновку про
оцінку, виконаного аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства.

Як вбачається з висновку
експертного дослідження №1658 від 23.12.2013
року останній не містить визначення
вартості транспортного засобу
Мерседе-Бенц д/н НОМЕР_3 після
дорожньо-транспортної пригоди, тому
при розрахунку розміру страхового
відшкодування, що підлягає стягненню
на користь позивача відповідно до п.30.2
ст.30 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», суд виходить із
вартості автомобіля Мерседес-Бенц д/н
НОМЕР_3 до та після
дорожньо-транспортної пригоди в
розмірі 66411 грн. 25 коп. та 48800 грн. 65 коп.
відповідно, визначених у аварійному
сертифікаті №49/02/14, який суд з
урахуванням п.31.1 ст.31 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» вважає належним та допустимим
доказом.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача,
заявлені до Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» слід задовольнити
частково, стягнувши з останнього на
користь ОСОБА_2 страхове відшкодування
в сумі 17610 грн. 60 коп.

Також в своєму позові ОСОБА_2
просив стягнут з Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія» пеню за
несвоєчасну виплату страхового
відшкодування в сумі 635 грн.

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

А відповідно до пп.36.1,36.2 ст.36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик,
керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів
з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
с.35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Якщо дорожньо-транспортна
пригода розглядається в цивільній,
господарській або кримінальній
справі, перебіг цього строку
припиняється до дати, коли страховику
(у випадках, передбачених ст.41 цього
Закону, - МТСБУ) стало відомо про
набрання рішенням у такій справі
законної сили.

У разі якщо заява про здійснення
страхового відшкодування чи інші
документи, необхідні для прийняття
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати),
подані з порушенням строку,
встановленого цим Законом, строк
прийняття рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та його виплату
збільшується на кількість днів такого
прострочення.

Як встановлено судом, з заявою
про виплату страхового відшкодування
позивач в особі його представника
вперше звернувся до страхової компанії
10.02.2014 року. Таким чином, встановлений
ст.36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» граничний строк
для виплати страхового відшкодування
спливав 08.05.2014 року.

З вимогами про стягнення пені за
несвоєчасну виплату страхового
відшкодування позивач звернувся 18.03.2014
року, тобто до спливу встановлено
законом строку для виплати такого
відшкодування. З урахуванням цього, а
також переривання строку для виплати
страхового відшкодування відповідно
до п.36.2 ст.36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в задоволенні позову ОСОБА_2 в
частині стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія» пені в
сумі 635 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦКУ країни з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості,
полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Судом встановлено, що на момент
дорожньо-транспортної пригоди
трансопртний засіб КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_4
було зареєстровано за відповідачкою
ОСОБА_4, а керував останнім ОСОБА_3
Доказів того, що останній керував
автомобілем без дотримання вимог п.2.2
Правил дорожнього руху України
позивачем не надано. А тому, з
урахуванням положень ст.ст.1187,1192,1994 ЦК
України, суд вважає, що саме відповідач
ОСОБА_3, як особа, що на відповідній
правовій підставі керувала
автомобілем КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_4 на
момент дорожньо-транспортної пригоди
та була визнана винною у її скоєнні,
повинна нести відповідальність за
завдані позивачу ОСОБА_2 матеріальні
збитки, що складають різницю між їх
фактичним розміром та страховим
відшкодуванням.

Оскільки позивачем вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди в цій
частині було заявлено до ОСОБА_4 та в
судовому засіданні представник
позивача наполягав на їх стягненні
саме з останньої, суд, з урахуванням
положень ст.11 ЦПК України, вважає за
необхідне відмовти в задоволенні
заявлених до відповідачки ОСОБА_4
позовних вимог, як заявлених до
неналежного відповідача.

Відповідно до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої в наслідок
порушення її права і така шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК
України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Згідно вимог ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачу моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру.

Суд вважає, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу була заподіяно моральну
шкоду, яка виразилась в негативних
емоціях та стресі, які він пережив під
час пригоди та внаслідок пошкодження
транспортного засобу; додатковому
емоційному навантаженні та
необхідності витрачати додатковий час
з метою відновлення порушених прав та
відшкодування завданих збитків,
неможливості користуватись
автомобілем через його значні
пошкодження та перебування у
непридатному для експлуатації стані,
що з урахуванням стану здоров'я
позивача, який є інвалідом другої
групи, викликало незручності у його
повсякденному житті, завдало глибоких
душевних страждань, додаткового
фізичного та емоційного навантаження.

Враховуючи вказані обставини,
ступінь та тривалість моральних
страждань, виходячи з принципу
розумності та справедливості, суд
вважає, що позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню та
на користь позивача з відповідача
ОСОБА_3 підлягає стягненню моральна
шкода в розмірі 5000 грн.

При вирішенні питання щодо
розподілу судових витрат, суд враховує
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК
України стороні відшкодовуються
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права.

Разом з тим, позивачем не надано
акту прийому передачі виконаних робіт
згідно угоди від 09.01.2014 року, або іншого
документу, який би свідчив про фактично
надані юридичні послуги, в чому вони
полягали, їх тривалість та визначення
їх вартості відповідно до Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

Таким чином, в частині стягнення
з відповідачів витрат на правову
допомогу в сумі 3000 грн. позивачу слід
відмовити.

Не підлягають задоволенню і
вимоги позивача про стягнення з
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 витрат
на послуги експерта в сумі 650 грн.,
оскільки в задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_4 судом було відмовлено, як
заявлених до неналежного відповідача,
а до відповідача ОСОБА_3 вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди
позивачем не заявлялись.

Оскільки при подачі позову
ОСОБА_2 відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір» було
звільнено від сплати судового збору, з
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» та ОСОБА_3 слід стягнути на
користь держави судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп. - з кожного з відповідачів.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.526,629,988,990,992,1187,1192,1194 ЦК
України, ст.ст.3,22,29,30,31,35,36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст.10,11,27,31,58-61,84,88,169,212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія» на
користь ОСОБА_2 страхове відшкодування
в сумі 17610 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 у рахунок відшкодування
моральної шкоди 5000 грн.

В іншій частині в задоволенні
позову відмовити.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія» на
користь держави судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
С.Ю. Казак