АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -ц-796- 2066 /2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Лужецька О.Р.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

«22» квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами представника
ПАТ «КБ «Експобанк» та представника
ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 25.10.2013 року
у справі за позовом ПАТ «Комерційний
банк «Експобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ТОВ «Августин» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Експобанк»
про визнання договору поруки
припиненим.

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 25 жовтня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ
«Експобанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 49 057 632 грн. 04
коп., а також судовий збір 3 441 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «Експобанк» про
визнання договорів поруки припиненими
задоволені.

Визнано припиненим договір поруки від
19.12.2007 р. між Банком та ОСОБА_4, також
визнано припиненим договір поруки від
19.12.2007 р. між Банком та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник
ПАТ «КБ «Експобанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове
рішення, яким стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ТОВ
«Августин» заборгованість за
договором кредитної лінії в розмірі 49
057 632 грн. 04 коп. та відмовити в
задоволенні зустрічного позову,
посилаючись на те, що суд не дав
належної оцінки доказам по справі .

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог банку до ОСОБА_2 та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
Банку до ОСОБА_2 відмовити, в решті
рішення суду залишити без змін,
посилаючись на те, що суд неповно
з'ясував обставини справи.

Апеляційні скарги представника ПАТ
«КБ «Експобанк» та представника ОСОБА_1
задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судом встановлено, що між ВАТ КБ
«Експобанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Експобанк» та ОСОБА_2 19.12.2007 року
укладено договір кредитної лінії,
згідно умов якого ОСОБА_2 наданий
кредит у розмірі 1 460 000 дол. США. Розмір
процентів за користування кредитом
встановлюється угодами сторін цього
договору, що укладаються між сторонами
при видачі траншу, строк дії договору
до 16.12.2022 року (т.1.а.с.11-15).

20.12.2007 року між сторонами укладено
додаткову угоду №1 до договору
кредитної лінії, згідно якого банк
надав позичальнику транш у розмірі 370
000,00 -доларів США на будівництво будинку
з процентною ставкою 12,5 річних (т.1,
а.с.35-36).

27.12.2007 року між сторонами укладено
додаткову угоду №2 до договору
кредитної лінії, згідно якого банк
надав позичальнику транш у розмірі 350
000,00 доларів США на будівництво будинку
з процентною ставкою 12,5 річних (т.1,
а.с.37-38).

22.01.2008 року між сторонами укладено
додаткову угоду №3 до договору
кредитної лінії, згідно якого банк
надав позичальнику транш у розмірі 100
000,00 доларів США на будівництво будинку
з процентною ставкою 12,5 річних (т.1,
а.с.39-40).

18.04.2008 року між сторонами укладено
додаткову угоду №4 до договору
кредитної лінії, згідно якого банк
надав позичальнику транш у розмірі 70
000,00 доларів США на будівництво будинку
з процентною ставкою 15,5 річних (т.1,
а.с.41-42).

03.06.2008 року між сторонами укладено
додаткову угоду №5 до договору
кредитної лінії, згідно якого банк
надав позичальнику транш у розмірі 51
500,00 доларів США на будівництво будинку
з процентною ставкою 15,5 річних (т.1,
а.с.43-44).

17.06.2008 року між сторонами укладено
додаткову угоду №6 до договору
кредитної лінії, згідно якого банк
надав позичальнику транш у розмірі 505
000,00 доларів США на будівництво будинку
з процентною ставкою 15,5 річних (т.1,
а.с.45-46).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором перед
відповідачем, надав ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 1 446 500 доларів США, що
підтверджується заявами про видачу
готівки №КР1 від 20.12.2007 р., № 2 від
27.12.2007р., № 1к від 22.01.2008р., №2к від
18.04.2008р., №20 від 17.06.2008р., №18 від
03.06.2008р.(т.1,а.с.32-34).

27.10.2008 року сторони договору кредитної
лінії за домовленістю між ними уклали
додаткову угоду № 7 , відповідно до якої
змінили процентну ставку за кредитами,
які отримані за додатковими угодами № 1
від 20.12.2007р., № 2 від 27.12.2007 р., № 3 від
22.01.2008 р. та встановили на рівні 14,5
процентів річних. Процентна ставка за
кредитами, які отримані за додатковими
угодами № 4 від 18.04.2008 р., № 5 від 03.06.2008 р.,
№ 6 від 17.06.2008 р., встановлюється на
рівні 17,5 процентів річних. (т.1, а.с.47)

10.12.2008 року сторони договору кредитної
лінії уклали додаткову угоду № 8 до
договору кредитної лінії, згідно якої
визначили графік повернення кредиту
(т.1, а.с.48-56).

Також з матеріалів справи вбачається,
що між сторонами договору кредитної
лінії 26.12.2008 року укладено додаткову
угоду № 9, відповідно до умов якої,
сторони визначили, що, починаючи з
01.01.2009р. процентна ставка за
користування кредитами, що отримані за
додатковими угодами № 1 від 20.12.2007 р., № 2
від 27.12.2007 р., № 3 від 22.01.2008 р., № 4 від
18.04.2008 р., № 5 від 03.06.2008 р., № 6 від 17.06.2008
р., встановлюються на рівні 16% річних.
Починаючи з 01.01.2009 р. відміняється п.4.5.2
та п.5.3 договору кредитної лінії,
відповідно п.5.4 вважати п.5.3 (т.1, а.с.57).

09.01.2009 року сторони договору кредитної
лінії уклали додаткову угоду № 10
згідно якої перенесено строк погашення
процентів за користування кредитами та
комісії за кредитне обслуговування за
грудень 2008 року по строку погашення
10.01.2009 на 10.02.2009 (т.1, а.с. 50).

Як вбачається з матеріалів справи
28.09.2009р. ОСОБА_2 звернувся до ВАТ «КБ
Експобанк» з заявою про
реструктуризацію кредитної
заборгованості в доларах США до
договору кредитної лінії № 20/USD-CK від
19.12.2007р. та змінити валюту кредиту з
долара США на гривню (т.1, а.с.67).

Судом встановлено, що 07.10.2009 року
сторони договору кредитної лінії
уклали додаткову угоду №11, якою
визначили, що у зв'язку із
реструктуризацією заборгованості
позичальника, на підставі заяви
позичальника, сторони вирішили змінити
договір про надання кредитної лінії
від 19.12.2007 року шляхом викладення п.п.1.1
договору кредиту в новій редакції. Банк
відкриває позичальнику кредитну лінію
та надає позичальнику кредит у сумі 12 869
818 грн. 55 коп. З жовтня 2009 року процентна
ставка за користування кредитом
встановлюється на рівні 22% річних до
31.12.2009 року, 24% річних починаючи з 01.01.2010
р. по 31.12.2011 р., 26% річних починаючи з
01.01.2012р. по 31.12.2013 року, 28% річних,
починаючи з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 року, 30%
річних, починаючи з 01.01.2016 року до
повного виконання зобов'язань за
кредитним говором.

На забезпечення виконання
зобов'язання відповідача ОСОБА_2 за
договором кредитної лінії від 19.12.2007
року було укладено договір поруки № 20/
USD -СК 19.12.2007 року між банком та ОСОБА_4,
згідно умов якого ОСОБА_4 поручився
перед банком за виконання
позичальником ОСОБА_2 умов договору
кредиту (т.1, с.18-19).

Також на забезпечення виконання
зобов'язання відповідача ОСОБА_2 за
договором кредитної лінії від 19.12.2007
року було укладено договір поруки № 20
/USD -СК від 19.12.2007 року між банком та
ОСОБА_3, договір поруки № 20/ USD -СК від
19.12.2007 року між банком та ТОВ «Августин»
(т.1, а.с. 22-23, 26-27)

Судом встановлено, що на забезпечення
виконання зобов'язання відповідача
ОСОБА_2 за договором кредитної лінії
від 19.12.2007 року було укладено договір
поруки № 20/ USD -СК 25.12.2008 року між банком
та ОСОБА_1, згідно умов якого ОСОБА_1
поручився перед банком за виконання
позичальником ОСОБА_2 умов договору
кредиту (т.1., а.с.29-30).

Так, у п.п.1.2 договору поруки зазначено,
що поручитель відповідає перед
кредитором як солідарний боржник у
повному обсязі, як і позичальник за
повернення кредиту, розмір якого не
перевищує 1 460 000 доларів США у
встановлений договором кредиту термін
(строк), сплату процентів за
користування кредитом у розмірі,
визначеному договором кредиту,
неустойки у випадках та розмірі, що
предбачені договором кредиту.

07.10.2009 року сторони договору поруки № 20/
USD -СК від 19.12.2007 уклали додаткову угоду,
виклавши п.1.2 договору поруки в
наступній редакції: поручитель
відповідає перед кредитором, як
солідарний боржник у повному обсязі, як
і позичальник, зокрема, за повернення
кредиту, розмір якого не перевищує 12 869
818 гривень 55 копійок, у встановлений
договором кредиту строк, сплату
процентів, у розмірі, визначеному
договором кредиту, неустойки у
випадках та розмірі, що передбачені
догоровом кредиту (т. 1., а.с.21, 25, 28, 31).

Судом встановлено, згідно умов якого
ОСОБА_4, ОСОБА_3 поручилися перед банком
за виконання позичальником ОСОБА_2 умов
договору кредиту. Так, у п.п.1.2
зазначено, що поручитель відповідає
перед кредитором, як солідарний
боржник у повному обсязі, як і
позичальник за повернення кредиту,
розмір якого не перевищує 1 460 000 доларів
США

у встановлений договором кредиту
термін (строк), сплату процентів за
користування

кредитом у розмірі, визначеному
договром кредиту, неустойки у випадках
та розмірі, що передбачені договором
кредиту (т. 1, а.с. 18-19).

При підписанні договору поруки та
додаткової угоди до договору поруки
було визначено суму кредиту та розмір
процентів за користування кредиту,
визначений додатковими угодами.
Протягом всього часу вони не знали про
внесення змін до договору кредитної
лінії щодо збільшення розміру
відсотків за користування кредитом. У
отриманому повідомленні-вимозі Банку
йшлося про порушення ними умов
договору кредиту, але не зазначалось
про внесення змін до

кредитного договору щодо процентної
ставки.

За змістом частини 1 статті 559 ЦК
України визначено, що порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Проте, якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема про можливість
зміни розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати без
додаткового повідомлення поручителя
та укладення окремої угоди, то_ ця умова
договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Судом встановлено, що згідно п. 4.3
договору поруки порука поручителя не
припиняється у разі переведення боргу
позичальника на іншу особу або у разі
зміни договору кредиту (у тому числі у
разі зміни розміру кредиту), проте це не
означає, що поручитель надав свою згоду
на звільнення розміру процентної
ставки, не відображає та не розкриває
суть збільшення обсягу
відповідальності поручителів на зміну
зобов»язань позичальника внаслідок
чого відбулося таке збільшення.

З матеріалів справи вбачається, що за
змістом договору поруки не було
обумовлено будь яких зобов'язань
сторін стосовно забезпечення
зобов'язань поручителем у разі зміни
умов договору кредиту, зокрема, щодо
збільшення процентної ставки за
користування кредитом, який був
наданий у значній сумі 1 460 000 США, та
реструктуризований на суму 12 869 818
гривень 55 копійок, враховуючи
порушення виконання зобов'язань
позичальником, істотно збільшився
розмір заборгованості.

Так, в договорі поруки у розділі про
права та обов'язки йдеться виключно про
права сторін договору, зокрема,
поручителя, про дії при отриманні
вимоги про повернення заборгованості.
Разом з тим, стосовно надіслання
повідомлень сторін у п.4.1. заключних
положень є застереження про здійснення
повідомлень у письмовій формі та
рекомендованим листом, що, якправильно
вважав суд слід було здійснити при
вирішенні питання щодо укладення угоди
про зміну процентної ставки, вагомої
складової заборгованості, яка
утворилась у зв'язку з невиконанням
позичальником зобов'язань за кредитним
договором.

Тобто, можливість зміни розміру
процентів не передбачалась договором
поруки і доказів про те, що поручителі
дали згоду на зміну умов основного,
зобов'язання, зокрема, щодо підвищення
розміру процентів по кредиту у
судовому засіданні не надано.

Посилання представника позивача на те,
що у договорі поруки наведено
розуміння терміну договору кредиту,
як самого кредитного договору так і
усіх угод, що укладені та будуть
укладені у майбутньому до цього
договору не підтверджує надання згоди
на підвищення розміру процентів.

Враховуючи вище викладене суд прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог частково та
визнання припиненим : договору поруки
№ 20/ USD -СК від 19.12.2007 року, укладеного
між кредитором ВАТ «КБ «Експобанк»
(правонаступник ПАТ «КБ «Експобанк») та
поручителем ОСОБА_4, позичальник ОСОБА_2
на забезпечення договору кредитної
лінії № 20/USD -СК від 19.12.2007 року;
договору поруки № 20/ USD -СК від 19.12.2007
року, укладеного між кредитором ВАТ
«Комерційний банк «Експобанк»
(правонаступник ПАТ «Комерційний банк
«Експобанк») та поручителем ОСОБА_3,
позичальник ОСОБА_2 на забезпечення
договору кредиткої лінії № 20/USD -СК від
19.12.2007 року; договору поруки № 20/ USD -СК
від 19.12.2007 року, укладеного між
кредитором ВАТ «Комерційний банк
«Експобанк» (правонаступник ПАТ
«Комерційний банк «Експобанк») та
поручителем ТОВ «Августин»,
позичальник ОСОБА_2 на забезпечення
договору кредиткої лінії № 20/ USD -СК від
19.12.2007 року; договоруру поруки № 20/ USD -СК
від 15.12.2008 року, укладеного між
кредитором ВАТ «Комерційний банк
«Експобанк» (правонаступник, ПАТ
«Комерційний банк «Експобанк») та
поручителем ОСОБА_1, позичальник ОСОБА_2
на забезпечення договору кредиткої
лінії № 20/ USD -СК від 19.12.2007 року.

Відповідальність за невиконання
зобов'язань за договором кредитної
лінії № 20/ USD-СК від 19.12.2007 року,
укладеним між ВАТ «Комерційний банк
«Експобанк» (правонаступник ПАТ
«Комерційний банк «Експобанк») та
ОСОБА_2 має бути покладена на
позичальника у визначеній даним
рішенням остаточній сумі
заборгованості, яку належить стягнути
на користь позивача складає 49 057 632
гривень 04 копійки.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
доказам.

Доводи апеляційних скарг висновків
рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и
л а:

Апеляційні скарги представника ПАТ
«КБ «Експобанк» та представника ОСОБА_1
відхилити, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 25.10.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді