РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2608/19326/12

пр. № 2/759/1660/14

25 червня 2014 року. Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Наборозняка М.І.

за участю секретаря
Оленчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "УКС" (надалі - ТОВ)
про стягнення зарплати, компенсації
за невикористану відпустку,

встановив:

Позивач звернувся до суду 27.11.2012 року
із позовом. Уточнив його 01.03.2013 року
(а.с.53-55), 18.06.2013 року (а.с.76-78).

Просив стягнути із товариства з
обмеженою відповідальністю «УКС»
невиплачену зарплату за квітень 2011
року в розмірі 960 грн, компенсацію за
невикористану відпустку в розмірі 960
грн.

В позові вказала, що працювала у
відповідача за трудовим договором
зазначені виплати вона не отримувала
і у документах ТОВ про їх отримання
не розписувалась.

Справу до свого провадження
суддею Наборозняком М.І. було прийнято
06.03.2013 року (а.с.56); до цього справа
перебувала у провадженні іншого
судді та була виділена у самостійне
провадження зі справи, у якій були
інші позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ
«УКС».

При розгляді справи в судовому
засіданні 25.06.2014 року позивач та її
представник позовні вимоги знову
уточнили у зв*язку із відсутністю в
матеріалах справи достовірних доказів
щодо обчислення розміру компенсації
за невикористану відпустку ОСОБА_1 при
її звільненні з роботи. Вимоги в цій
частині зменшили та просять з
невикористану відпустку.

Просить стягнути на користь позивача
691 грн 24 коп компенсації за
невикористану відпустку за період
роботи позивачки у відповідача з
серпня 2010 року по березень 2011 року
включно.

Також в позовній заяві вказано, про
те, що позивач працювала у ТОВ на
посаді секретаря, наказом ТОВ від
21.04.2011 року її було звільнено з роботи
29.04.2011 року. При звільненні з нею,
всупереч ст.116 КЗпП України не
проведений остаточний розрахунок: не
виплачена зарплата за відпрацьовані
дні квітня 2011 року та не виплачена
компенсація за невикористану
відпустку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснила, що вона не виконувала
підписи у наданих ТОВ відомостях
(оригіналах), які вже були предметом
експертного дослідження у справі, з
якою зазначені позовні вимоги
виділені в окреме провадження. За
висновком експертизи вона підписи не
виконувала, вони виконані іншою
особою, тому платіжні документи
(відомості, надані відповідачем, не є
належними доказами його заперечень і
тому просить стягнути вказані суми з
відповідача, а також гроші, сплачені
нею за проведення експертизи в сумі 900
грн 48 коп, як судові витрати.

Представник відповідача ТОВ в
судовому засіданні у липні 2013 року
позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_1
при звільненні виплачені всі належні
їй кошти (зарплата, компенсація за
невикористану відпустку), про що вона
розписалась у платіжних відомостях
ТОВ, які зберігаються в бухгалтерії
підприємства. Оспорив висновок
проведеної в іншій справі (за іншим
складом суду, з якої виділені вимоги
ОСОБА_1), мотивуючи, що такий висновок
необґрунтований та просив суд (а.с.85)
призначити повторну судову
почеркознавчу експертизу.

Суд задовольнив його клопотання,
однак експертиза в остаточному
рахунку проведене не була по причині
неоплати її відповідачем ТОВ, не
дивлячись на те, що суд повторно
після повернення справи у зв*язку із
неоплатою експертизи направив
матеріали справи за клопотанням ТОВ
до експертної установи.

В подальшому, після повернення справи
до суду від експертної установи за
період з березня 2014 року представник
відповідача не прибув в судове
засідання жодного разу і не надав
жодних доказів щодо заперечень вимог
позивача. Суд продовжив розгляд
справи у відсутність представника
відповідача.

Суд, заслухавши позивача, його
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Суд розглядає справу на підставі
наявних у справі доказів відповідно
до ст.ст. 10, 11,60 ЦПК України.

Суд погоджується із ствердженнями
позивача про те, що зарплату йому не
було виплачено, оскільки відповідач
не надав достовірних доказів про
зворотнє (протилежне), не виявивши
бажання приймати участь у розгляді
справи.

Суд, враховуючи, що відповідач не
спростував висновок проведеної
Державним науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
МВС України у справі, яка
розглядалась іншим складом суду,
почеркознавчої експертизи від 04.09.2012
року за №241, погоджується із вказаним
висновком, в якому зазначено про те, що
підписи у наданих відповідачем
документах щодо зарплати за квітень 2011
року і отримання нею компенсації за
невикористану відпустку виконані не
ОСОБА_1, а іншою особою.

Суд приймає такий висновок за
достовірний, допустимий та належний
згідно зі ст.ст. 57-59 ЦПК України .

Суд надає перевагу вказаному доказу,
оскільки висновок підготовлений
особою (експертом), який має
відповідні спеціальні пізнання і
надає йому перевагу перед іншими
доказами, які могли б спростувати
обставини з приводу підписів
позивачки у вказаних відомостях зі
сторони відповідача.

Суд також вважає, що відповідно до
загальновідомих обставин та вимог
бухгалтерського обліку належним
документом про отримання зарплати,
інших виплат за місцем роботи є
платіжна відомість із підписом
отримувача (працівника)Ґ, оскільки в
матеріалах справи відсутні посилання
сторін на інші, встановлені в ТОВ
форми розрахунків із працівниками.

Тому, відсутність у ТОВ документів про
виплату зарплати, компенсації за
невикористану відпустку свідчить про
обґрунтованість тверджень позивача
про не проведення такої виплати і
наявність боргу щодо неї.

Суд враховує, що наданий позивачем
розрахунок його зарплати також не
спростований відповідачем.

Суд приймає до уваги розрахунок
позивача, наданий в судовому
засіданні 25.06.2014 року щодо обчислення
періоду невикористаної відпустки
(серпень 2010 року - по 29.04.2014 року, всього
18 днів, із розрахунку мінімальної
відпустки, тривалістю 24 календарні
дні (ст. 6 Закону України «Про
відпустки»). Також суд вважає за
достовірне обчислення розміру
компенсації за невикористану
відпустку, виходячи із мінімальної
зарплати на відповідний період (з
серпня 2010 року по квітень 201 року
включно), яка була передбачена
законодавством про бюджет України на
2010-2011 роки. Із матеріалів справи видно,
що позивачу було встановлено
місячну зарплату (оклад) на рівні
мінімальної зарплати в Україні.

Тому суд погоджується із обчисленим
позивачем розміром такої компенсації
691 грн 24 коп із врахуванням того, що із
вказаної суми слід ще вирахувати
відповідні податки та обов*язкові
платежі, що підлягають вирахуванню
для працівника за трудовим
договором.

Суд, при стягненні зарплати із ТОВ
застосовує приписи ст. 84 КЗпП України,
яка передбачає обов*язок ТОВ (в даному
випадку) оплатити роботу позивача; -
ст. 83 вказаного Кодексу щодо грошової
компенсації за невикористану
відпустку. Суд приймає до уваги, що
позивач не надала однозначних
пояснень щодо перебування її на
період 25.06.2014 року у трудових
відносинах із ТОВ. При цьому вона
пояснила, що перебуває у відпустці по
догляду за дитиною, інформації про
таку відпустку (за документами (наказ,
розпорядження ТОВ з цього приводу) не
надала.

Проте, суд вважає, що позивач має право
на компенсацію і у випадку
звільнення і у випадку перебування
його у трудових відносинах із ТОВ. Саме
так визначено у ст. 83 КЗпП України.

Отже, вимоги позивача в цій частині
підлягають задоволенню,

Суд не досліджує інші докази,
оскільки представник відповідача в
судових засідання (у 2013 році) не
оспорив факт перебування позивача у
трудових відносинах із ТОВ в період,
про який вона вказала в позовній
заяві. Тому такі обставини не
підялгшають доказуванню відповідно до
ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

За таких підстав із відповідача
підлягає стягненню середня зарплата
позивача за період із дня звільнення
по 2.06.2010 року (відповідно до уточненої
її позовної заяви).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
стягує із відповідача на користь
позивача судові витрати. До них суд
відносить понесені нею витрати на
оплату судової почеркознавчої
експертизи, яка була фактично нею
оплачена при розгляді справи іншим
складом суду.

Із оглянутої в судовому засіданні
25.06.2014 року зазначеної справи видно, що
судові витрати за вказану
експертизу суд (у вказаній справі) не
стягував.

Судом витребувано за клопотанням
позивачки інформацію про такі її
сплати. Витрати її становлять 900 грн 48
коп.

Суд вважає за необхідне їх стягнути,
оскільки саме із запереченнями
відповідача вона змушена була
заявити про вказану експертизу і
оплатити її вартість.

Суд стягує із відповідача судові
витрати: судовий збір 229 грн 40 коп на
користь держави. При цьому суд
враховує, що із відповідача стягнено
судові витрати з розмірі 214 грн 60 коп
(за рішенням суду від 24.10.2012 року (у
справі, з якої виділенго вимоги ОСОБА_1,
що розглядаються).

Проте, суд вважає, що вона звернулась
до суду у 2012 році із вимогами
немайнового та майнового характеру, а
з відповідача стягнено раніше лише
за вимоги немайнового характеру (щодо
поновлення на роботі). Тому суд
стягує з нього несплачені позивачкою
судові витрати (судовий збір) за її
грошові вимоги у справі, що
розглядається.

Керуючись ст. ст.. 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити .

Стягнути із товариства з обмеженою
відповідальністю "УКС" (м.Київ, вул.
Ф.Пушиної, 13, Код ЄДРПОУ 33 747635) на
користь ОСОБА_1, яка проживає у АДРЕСА_1,
ІПН НОМЕР_1 невиплачену їй зарплату 818
грн 44 коп, 691 грн 24 коп компенсації за
невикористану відпустку, а також
судові витрати у вигляді оплати за
проведення судової почеркознавчої
експертизи 900 грн 48 коп, а всього - 2410
грн 16 коп.

Стягнути із товариства з обмеженою
відповідальністю "УКС" (м.Київ, вул.
Ф.Пушиної, 13, Код ЄДРПОУ 33 747635) на
користь держави судовий збір 229 грн
40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана на адресу
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення особами (учасниками
розгляду справи), які не були
присутніми при його проголошенні -
протягом 5 днів з дня отримання його
копії Мотивований текст рішення суду
буде виготовлений судом протягом 5
днів з дня його проголошення.

Суддя: