,Справа № 472/568/14-ц
Веселинівський районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Веселинове
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
14 квітня 2014 р. позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з вищевказаним позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням.
На обґрунтування позову вказав, що він
є власником житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, серія та номер 1-753,
виданого 12.11.2013 року Веселинівською
державною нотаріальною конторою
Миколаївської області.
даний час за цією адресою
зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 та
син ОСОБА_3, оскільки він з
відповідачкою перебував в
зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004 року по 29
березня 2011 року, але подружнє життя не
склалося, тому 29.03.2011 року рішенням
Веселинівського районного суду
Миколаївської області шлюб між ними
було розірвано. В
даний час відповідачка проживає з
іншим чоловіком за адресою АДРЕСА_2,
проте зареєструвати місце проживання
за фактичною адресою відмовляється з
надуманих причин. Тому він звернувся до
суду з позовом за захистом свого права
і просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3
такими, які втратили право
користування житловим приміщенням в
В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і з тих же підстав та
просив суд визнати відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 такими, які втратили право
користування житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1, оскільки вони в цьому
будинку не проживають з січня 2011 року.
Представник позивача ОСОБА_4 вважає,
що позов підлягає повному задоволенню,
оскільки відповідачка з сином сторін
не проживають в будинку з січня 2011 року,
а тому втратили право користування цим
житловим будинком відповідно до
В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила,
що в даний час вона не бажає
виписуватися, так як їй ніде з сином
Законний представник
неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2., яка
діє в інтересах неповнолітнього, позов
не визнала і вказала, що вона не бажає,
щоб сина знімали з реєстрації в цього
будинку, оскільки у неї не має свого
власного будинку, де б вона з сином
могла зареєструватися.
Суд, заслухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_2, законного
представника неповнолітнього ОСОБА_2,
дослідивши матеріали у справі, в межах
заявлених вимог та наданих доказів
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
В судовому засіданні встановлено, що
позивач є власником житлового будинку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, серія та номер 1-753,
виданого 12.11.2013 року Веселинівською
державною нотаріальною конторою
Миколаївської області. - (а.с. 5,6).
Як вбачається з будинкової книги
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстровані в АДРЕСА_1 з 26 листопада
2009 року. - (а.с. 8-12).
Відповідно до акту від 26 лютого 2014 року
відповідачка ОСОБА_2 в даному будинку
не проживає та її місце проживання не
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку)
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
Відповідно до рішення Веселинівського
районного суду Миколаївської області
від 29 березня 2011 року шлюб між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою
ОСОБА_2 було розірвано. - (а.с. 7).
Матеріалами справи встановлено,
що відповідачка разом з сином ОСОБА_3 з
січня 2011 року не проживають у АДРЕСА_1, з
2012 року відповідачка проживає з іншим
чоловіком та спочатку проживали в
АДРЕСА_2, а нині проживають в АДРЕСА_3.
Будь-яких доказів, які б
свідчили про вимушене непроживання
відповідачки з сином ОСОБА_3 на спірній
площі, судом не добуто.
зі ст.72 ЖК України визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, провадиться в судовому
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає.
Як з`ясовано в судовому засіданні
і таке підтверджується актом від 26.02.2014
р., складеним депутатом Веселинівської
селищної ради та сусідами позивача,
відповідачка не проживає у спірному
будинку з січня 2011 року. На момент
розгляду справи відповідачка з
малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
проживають в АДРЕСА_3.
Враховуючи, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, і що такі
перешкоди створюються відповідачкою
позивачеві, оскільки відповідачка
добровільно не бажає знятися з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, що
перешкоджає позивачеві продати свій
будинок, та те, що малолітній син сторін
після розірвання шлюбу залишився
проживати з відповідачкою і нині разом
з нею проживають в АДРЕСА_3, то суд,
дослідивши наведені докази та оцінивши
їх в сукупності, дійшов висновку, що
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили
право користування жилим
приміщенням, розташованим в АДРЕСА_1, в
зв'язку з чим підлягають зняттю з
реєстрації за вказаною адресою.
Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 212-215 ЦПК
України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням за адресою:
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Веселинівський районний
суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги до апеляційного суду
Миколаївської області, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області
Л.О.
Орленко