Справа № 504/938/14-ц
22.07.2014смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
при секретарі - Мельниковій В.М., -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське, у заочному порядку,
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_1, за участю третьої особи -
ОСОБА_2, про стягнення заборгованості
за кредитним договором та судового
Представник ПАТ «Альфа-Банк» - Василюк
І.С. звернулася суду з позовом до
відповідача, яким просила стягнути
заборгованість за кредитним договором
№ 490022122 від 16.01.2007 року у розмірі 778 977,26
грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.
У судове засідання представник
позивача - Василюк І.С., яка діє на
підставі довіреності, не з'явилася,
однак подала до суду заяву про розгляд
справи за її відсутності, зокрема,
підтримала заявлені позовні вимоги та
просила позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на підстави
викладені у позовній заяві. Одночасно,
проти винесення заочного рішення суду
Відповідач - повторно не з'явився у
судове засідання, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, про що в
матеріалах справи наявні відповідні
поштові повідомлення, у зв'язку із чим
суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності відповідача.
Третя особа - повторно не з'явилася у
судове засідання, хоча була належним
чином повідомлена про дату, час та
місце розгляду справи, про що в
матеріалах справи наявні відповідні
поштові повідомлення, у зв'язку із чим
суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності третьої особи.
На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд
не має відомостей про причину
повторної неявки відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних та доказів (постановляє
Відповідно до статті 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 22.07.2014 року
ухвалено розгляд справи у заочному
Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні правовідносини між
16.01.2007 року між банківською установою
та громадянином ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 490022122, згідно із
яким позивач зобов'язався надати
відповідачу кредит у сумі 18 420,59 доларів
США на придбання транспортного засобу,
з кінцевим терміном повернення кредиту
16.01.2013 року, а відповідач прийняв на
себе зобов'язання сплачувати відсотки
за користування кредитом зі сплатою 12 %
річних, та здійснювати повернення
кредиту щомісячними платежами,
відповідно до графіку погашення
кредиту та відсотків за кредитом.
16.01.2014 року між банківською установою
та ОСОБА_1 був укладений договір поруки
№ 490022122-П до кредитного договору №
490022122 від 16.01.2014 року.
Згідно з ст. 2 договору поруки № 490022122-П
від 16.01.2014 року ОСОБА_1 на добровільних
засадах взяла на себе зобов'язання
відповідати солідарно в повному обсязі
по зобов'язанням ОСОБА_2, які виникають
з умов кредитного договору № 490022122 від
16.01.2014 року, а також з урахуванням всіх
змін та/або доповнень до кредитного
договору з моменту набрання ним
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки та банківську діяльність»
банківський кредит - це будь - яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь - яка гарантія, будь - яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь - яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. При цьому,
до відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави «Позика», якщо інше на
встановлено цим параграфом і не
виходить із суті кредитного договору.
Свої зобов'язання позивач виконав у
повному обсязі, ОСОБА_2 було надано суму
кредиту у розмірі 18 420,59 доларів США, що
підтверджується випискою з особового
Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. В свою чергу,
згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, якою було
доповнено ЦК України згідно із Законом
України від 12.12.2008 № 661-VI, розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склались на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів. Встановлений договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком, іншою фінансовою
установою в односторонньому порядку.
Умова договору щодо права банку, іншої
фінансової установи змінювати розмір
процентів в односторонньому порядку є
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору
погашення заборгованості за кредитним
договором щодо сплати процентів за
користування ним здійснюється у
терміни визначені Графіком повернення,
та інших умовах, передбачених цим
Згідно з п. 1.6 кредитного договору
нарахування процентів за користування
кредитом здійснюється за фіксовану
кількість днів користування кредитом в
періоді (30/360). Банк здійснює кінцевий
розрахунок процентів, що підлягає
сплаті, на день здійснення остаточного
повернення кредиту згідно з графіком
Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав
встановлених ст. 11 ЦК України, в тому
числі і з договорів.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами. В
свою чергу зобов'язання, згідно вимог
ст. ст. 525, 526 ЦК України має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
В порушення умов кредитного договору
щодо порядку та строків погашення
кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525,
526 ЦК України відповідач не виконує
умови кредитного договору, договору
поруки, не погашає кредит, не сплачує
Станом на 21.02.2014 року загальна
заборгованість по наданому кредиту
складає 778 977,26 грн., у тому числі:
прострочена сума кредиту - 123 246,09 грн.;
прострочені відсотки - 47 834,17 грн.;
пеня (останні 12 місяців) - 607 897 грн.
Відповідно до ст. 3 договору поруки №
490022122-П від 16.01.2014 року боржник та
поручитель відповідають перед банком
за порушення обов'язків, перелічених у
ст. 2 цього договору, як солідарні
боржники. Поручитель відповідає перед
банком у тому ж обсязі, що і боржник.
Передбачена ст. 3.1 цього договору
відповідальність поручителя наступає
у випадку, якщо боржник допустить
прострочення виконання будь-якого з
обов'язків, зазначених у ст. 2.1 цього
Таким чином, ОСОБА_1 неналежно
виконувала прийняті нею зобов'язання
щодо погашення кредиту та сплати
процентів, передбачених умовами
кредитного договору та договору
поруки, внаслідок чого за відповідачем
утворилась прострочена заборгованість
за кредитом, процентами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
24.02.2014 року на адресу ОСОБА_1
(поручителя) було направлено вимогу про
досудове врегулювання спору за вих. №
теперішнього часу вона не виконана
Цілком обгрунтованими є вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
(поручителя) заборгованості, оскільки,
відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу
України при порушенні боржником
зобов'язання забезпеченого порукою,
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, відсотків, неустойки,
відшкодування збитків.
Таким чином, приймаючи до уваги
неналежне виконання поручителем
договірних зобов'язань з повернення
кредиту за кредитним договором № 490022122
від 16.01.2007 року, договором поруки №
490022122-П від 16.01.2007 року та сплати
процентів за користування кредитними
коштами, скориставшись наданим
договором позивачу правом на
повернення в такому разі кредиту,
представник Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» звернулася до
суду з позовними вимогами про
стягнення з відповідача загальної
заборгованості у розмірі 778 977,26 грн., у
тому числі: прострочена сума кредиту -
123 246,09 грн.; прострочені відсотки - 47 834,17
грн.; пеня - 607 897 грн.
Оцінивши всі докази у їх сукупності, з
урахуванням правових обґрунтувань та
позицій сторін, з урахуванням
наведених висновків щодо неналежного
виконання відповідачем зобов'язань за
кредитним договором, договором поруки
зі своєчасного повернення кредиту,
сплати відсотків, керуючись наведеними
вище умовами кредитного договору №
490022122 від 16.01.2007 року, договору поруки №
490022122-П від 16.01.2007 року, згідно із яким у
разі недотримання позичальником умов
цього договору, кредитор має право
вимагати повернення кредиту, відсотків
та можливих штрафних санкцій, суд
приходить до висновку про наявність
правових підстав для стягнення з
ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
заборгованості по кредиту та стягнення
заборгованості за відсотками, на
загальну суму у розмірі 171 080,26 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1 ст. 549, п. 3. ч. 1 ст. 611
ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки - грошової
суми, яку боржник повинен сплатити
кредиторові у разі порушення ним
Так, згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.
Відповідно до п. 3.4 кредитного договору
за повне або часткове прострочення
повернення кредиту та/або сплати
процентів за користування ним
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню у розмірі 1 % від
простроченої суми за кожний день
Відтак, суд вважає обгрунтованими
позовні вимоги щодо стягнення пені у
сумі 607 897 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання,
оскільки такі вимоги ґрунтуються на
Законі та договірних відносинах між
сторонами, які прописані в п. 3.4
кредитного договору.
Разом з тим, в рішенні Конституційного
Суду України від 11.07.2013 року по справі №
7-рп/2013 піддано конституційно-правовому
аналізу правовідносин зі сплати пені
що виникають між фізичними особами -
споживачами та банками і іншими
фінансовими установами у
правовідносинах споживчого
кредитування в якому зокрема робиться
висновок про те, що вимога про
нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності учасників
цивільно-правових відносин та свободи
договору, зокрема у договорах про
надання споживчого кредиту щодо сплати
споживачем пені за прострочення у
Цей висновок узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від
09.04.1985 року N 39/248, в якій наголошено:
визнаючи, що споживачі нерідко
перебувають у нерівному становищі з
точки зору економічних умов, рівня
освіти та купівельної спроможності,
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
Як зауважував Конституційний Суд
України, межі дії принципу свободи
договору визначаються законодавством
з урахуванням критеріїв
справедливості, добросовісності,
пропорційності і розумності. При цьому
держава має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг (абзац
третій підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від
10.11.2011 року N 15-рп/2011 року у справі про
захист прав споживачів кредитних
У наведених Керівних принципах для
захисту інтересів споживачів
визначено, що споживачі мають бути
захищені від таких зловживань, як
односторонні типові контракти,
виключення основних прав у контрактах
та незаконні умови кредитування
Таким чином, з врахуванням
вищевказаних обставин, до визначеного
банком розміру неустойки в частині
пені підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК
України, оскільки нарахований банком
розмір пені в розмірі 607 897 грн., значно
перевищує заборгованість за кредитом у
розмірі 123 246,09 грн., тому розмір пені
підлягає зменшенню до 150 000 грн. Такий
розмір неустойки відповідає вимогам
закону і засадам розумності та
справедливості.
Таким чином, стягненню заборгованості
за кредитним договором № 490022122 від
16.01.2007 року підлягає сума у розмірі 123
246,09 грн. + 47 834,17 грн. + 150 000 грн. = 321 080,26
Вирішуючи питання розподілу витрат,
пов'язаних з розглядом справи суд
виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.
Згідно з меморіальним ордером № 412923
від 17.03.2014 року позивачем сплачено
судовий збір у розмірі 3 654 грн.
Оцінивши зібрані по справі докази на
предмет їх належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обгрунтованими, заснованими на законі,
однак підлягають частковому
На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 15, 16, 192, ч. 2. ст. 509, 525, 526, 533, 549, 610,611, 628,
629, 632, 1048, 1050, 1052, 1054, 1056 1 ЦК України, ст.
ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки та
банківську діяльність», ст. ст. 2, 4, 5, 6, 8,
10, 15, 57, 60, 62, 88, 209, 218, 223 - 233, 292 ЦПК України,
суд, -
Позов Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» - задовольнити
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 490022122 від 16.01.2007 року у розмірі 321 080
(триста двадцять одну тисячу
вісімдесят) гривень 26 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» судовий збір у
розмірі 1506 (одну тисячу п'ятсот шість)
В задоволенні решти позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення може бути оскаржено в
десятиденний строк з моменту його
отримання в апеляційному порядку,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя
В. К.
Барвенко