Справа №490/6812/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2014 року
м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі -
Аслановій Е.Е.,

за участю прокурора - Редченка В.І.,
відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаїв цивільну справу
за позовом Прокурора Березанського
району в інтересах держави в особі
Департаменту фінансів Миколаївської
міської ради до ОСОБА_1 про стягнення
витрат на лікування потерпілого від
злочину, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2014 року прокурор
Березанського району в інтересах
держави в особі Департаменту фінансів
Миколаївської міської ради звернувся
до суду з позовом до відповідача про
стягнення з нього 4266 грн. 86 коп., які
були витрачені закладом охорони
здоров'я на лікування потерпілого
ОСОБА_2 від злочинного діяння
відповідача.

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Департамент фінансів надав суду заяву
про розгляд справи у відсутність
представника, позовні вимоги підтримує
та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав з тих підстав,
що потерпілу лікував та забезпечував
харчуванням за власний рахунок.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
доводи позову, дослідивши матеріали
справи, судом встановлені наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається з ухвали Березанського
районного суду Миколаївської області
від 15 квітня 2014 року, 25.01.2014 року близько
13:40 годин, водій ОСОБА_1, керуючи
технічно справним автомобілем Hyundai Accent,
р/н НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 70
км/год., по обледенілій проїжджій
частині автодороги М-14
«Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», у
напрямку з м.Одеса до м.Миколаєва. В
салоні автомобіля знаходились
пасажири, на передньому пасажирському
сидінні ОСОБА_3, на задньому сидінні з
права від водія ОСОБА_2 Рухаючись на 90
км вищевказаної дороги, водій ОСОБА_1,
грубо порушив вимоги п.2.3 «б», п.12.1 ПДР.
Внаслідок свої злочинної
самовпевненості, водій ОСОБА_1,
рухаючись в несприятливих умовах для
руху транспортних засобів (ожеледиці),
не вжив заходів для безпечного проїзду
даної ділянки автодороги, внаслідок
чого втратив керування над автомобілем
Hyundai Accent, р/н НОМЕР_1, який знесло з
проїжджої частини у лівий кювет по ходу
його руху, де він в подальшому
перекинувся на правий бік та зупинився.

В результаті ДТП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
отримала тілесні ушкодження, у зв'язку
з чим перебував на стаціонарному
лікуванні в
ортопедо-травматологічному відділенні
Обласної дитячої лікарні з 25 січня 2014
року по 10 лютого 2013 року (16 дн.). Вартість
лікування ОСОБА_2 складає 4266 грн. 86 коп.,
з яких: вартість лікування та
перебування на ліжку склала - 4100 грн. 00
коп., медикаменти в відділенні
анестезіології та реанімації - 53 грн. 28
коп., медикаменти в
ортопедо-травматологічному відділенні
-112 грн. 62 коп.

Ухвалою Березанського районного суду
Миколаївської області від 15 квітня 2014
року відповідача звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину, передбаченого ч.1
ст.286 КК України у зв'язку з примиренням
винного з потерпілою та закрито
кримінальне провадження.

Відповідно до висновку експерту №193
Обласного бюро судово-медичної
експертизи Миколаївської
облдержадміністрації від 19.02.2014 року у
неповнолітній ОСОБА_2 були тілесні
пошкодження у вигляді закритого
поперечно-зубчатого перелому правої
ключиці в середній третині зі
зміщенням відламків.

Посилаючись на те, що потерпіла ОСОБА_2
знаходилась на стаціонарному
лікуванні в Миколаївській обласній
дитячій лікарні, яка є бюджетною
організацією та фінансується з
місцевого бюджету м. Миколаєва,
прокурор просив позов задовольнити,
стягнути з відповідача на користь
держави в особі Департаменту фінансів
Миколаївської міської ради витрати,
які були витрачені закладом охорони
здоров'я на стаціонарне лікування
потерпілої ОСОБА_2 у сумі 4266 грн. 86 коп.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування особи, яка потерпіла від
злочину та судових витрат» №11 від
07.07.1995 року (далі Постанова), питання про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування потерпілого вирішується
згідно з Порядком обчислення розміру
фактичних витрат закладу охорони
здоров'я на стаціонарне лікування
потерпілого від злочинного діяння та
зарахування стягнених з винних осіб
коштів до відповідного бюджету і їх
використання", затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993
року (далі-Порядок).

Зокрема, як передбачено цим Порядком,
сума коштів, що підлягає відшкодуванню,
визначається закладом охорони
здоров'я, в якому перебував на
лікуванні потерпілий, з урахуванням
кількості ліжко-днів, проведених ним у
стаціонарі, та щоденної вартості його
лікування. Термін і обґрунтованість
перебування потерпілого від злочину на
стаціонарному лікуванні визначається
на підставі даних лікувального
закладу, де він перебував на лікуванні.
До справи має бути приєднана довідка -
розрахунок бухгалтерії цього закладу
із записом про вартість одного
ліжко-дня та загальну суму фактичних
витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування
кошти підлягають відшкодуванню у
повному обсязі і зараховуються до
відповідного державного бюджету
залежно від джерел фінансування
закладу охорони здоров'я або на рахунок
юридичної особи, якій належить
останній.

Згідно вищезазначеної Постанови, в
разі коли при постановленні вироку
сума коштів, витрачених на стаціонарне
лікування потерпілого, ще не була
визначена і рішення про їх
відшкодування не було прийнято,
стягнення провадиться в порядку
цивільного судочинства за позовом
закладу охорони здоров'я, органу
Мінфіну або прокуратури.

Департамент фінансів Миколаївської
міської ради діє на підставі Положення
про департамент фінансів
Миколаївської міської ради,
затвердженого рішенням Миколаївської
міської ради №5/3 від 21.04.2011 року є
виконавчим органом Миколаївської
міської ради.

Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка
вчинила злочин, зобовязана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, крім
випадку завдання шкоди при перевищенні
меж необхідної оборони або у стані
сильного душевного хвилювання, що
виникло раптово внаслідок насильства
або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом
охорони здоров'я, що є у державній
власності, у власності Автономної
Республіки Крим або територіальної
громади, кошти на відшкодування витрат
на лікування зараховуються до
відповідного бюджету (ч.3 ст.1206 ЦК
України).

Тобто, виходячи з положень даної статті
особа, яка вчинила злочин, крім
загального обов'язку відшкодувати
шкоду потерпілому від цього злочину,
зобов'язана відшкодувати закладу
охорони здоров'я витрати на лікування
потерпілого. При цьому дана стаття має
застосовуватися не тільки коли особа
вчиняє злочин проти життя та здоров'я
особи, але і у випадку вчинення особою
будь-якого іншого злочину, що
кваліфікується за іншими статтями КК,
якщо вчинення такого злочину потягло
за собою необхідність лікування
потерпілих у закладах охорони здоров'я
.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілої ОСОБА_2, яка перебувала на
стаціонарному лікуванні в
Миколаївській обласній дитячій
лікарні допомоги через неправомірні
дії відповідача.

Крім того, заперечення відповідача
стосовно забезпечення потерпілому
медикаментів та харчування за власний
рахунок, є безпідставними, тому що
законний представник або родичі
потерпілої не відмовилися у письмовому
вигляді від харчування дитини у
лікарні, а що стосується витрат
лікарнею на медикаменти, то вказаним
вище Порядком передбачено, що
визначення суми витрат на лікування
потерпілого за один ліжко-день
провадиться виходячи з фактичної
кількості ліжко-днів і загальної суми
фактичних витрат за місяць (в якому
проводилось лікування) на утримання
лікувального закладу, за винятком
витрат на капітальні вкладення,
капітальний ремонт і придбання
інвентаря та обладнання.

За такого, заявлені позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Прокурора Березанського району в
інтересах держави в особі Департаменту
фінансів Миколаївської міської ради до
ОСОБА_1 про стягнення витрат на
лікування потерпілого від злочину -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь держави в
особі департаменту фінансів
Миколаївської міської ради витрати на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочину ОСОБА_2 у сумі 4266 (чотири тисячі
двісті шістдесят шість) грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

СУДДЯ
ГУДЕНКО О.А.