Справа № 752/4731/14-ц
Провадження № 2/752/3075/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2014 року Голосіївський районний
суд м. Києва у складі

головуючого судді
Мирошниченко О.В.

при секретарі Бурлака
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до Київської
міської ради, третя особа: Дванадцята
київська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
в порядку спадкування за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначили про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
чоловік позивача - ОСОБА_5, після смерті
якого відкрилась спадщина у вигляді
квартири АДРЕСА_1. 30.10.2007 року ОСОБА_5
складено заповіт на ім'я позивача,
відповідно до змісту якого квартиру
АДРЕСА_1, останній заповів позивачу
ОСОБА_2 Позивач у встановленому
законом порядку звернулась до Другої
київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, однак, реалізувати своє
спадкове право позбавлена можливості,
оскільки право власності на вказану
вище квартиру не було зареєстровано
ОСОБА_5 у встановленому законом
порядку.

У судове засідання позивач не з'явився,
надав до суду заяву про розгляд справи
у їх відсутність.

Від представника відповідача
Київської міської ради надійшли до
суду письмові пояснення по суті
позовних вимог, а також заява про
розгляд даної справи у його
відсутність.

Дванадцята київська державна
нотаріальна контора та Головне
управління юстиції у м. Києві надали до
суду заяви про розгляд справи у
відсутність їх представників.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

02 серпня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
укладено шлюб, зареєстрований відділом
реєстрації актів громадського стану
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві, про що 09 серпня 2002
року зроблено відповідний актовий
запис за номером 645, що підтверджується
даними свідоцтва про укладення шлюбу
серія НОМЕР_1, виданого 09 серпня 2002
року (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, що
підтверджується даними свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2, виданого 02 квітня
2012 року Відділом реєстрації смерті у м.
Києві (а.с. 5).

30 жовтня 2007 року ОСОБА_5 складено
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Другої київської державної
нотаріальної контори Костенко Л.Ю.,
відповідно до якого квартира АДРЕСА_1,
останній заповів позивачу ОСОБА_2 (а.с.
40).

Відповідно до положень ст. 1216
Цивільного кодексу України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст. 1217 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинились внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного
кодексу України право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.

З матеріалів спадкової справи № 753/13,
наданої Дванадцятою київською
державною нотаріальною конторою на
запит суду, вбачається, що позивач у
встановлений законом строк звернулись
до нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, однак у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом позивачу відмовлено у
зв'язку із тим, що документи на квартиру
( свідоцтво про право власності на
житло, чи інші документи), які б
свідчили про належність спадкового
майна на праві власності померлому - не
пред'явлені (а.с. 20).

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, 09 жовтня 1991 року видано
реєстраційне посвідчення про те, що
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за
ОСОБА_5 на праві особистої власності на
підставі довідки виданої ЖБК «Автобус
-1 № 79 від 20 серпня 1991 року»(а.с. 13).

Відповідно до даних довідки, виданої 10
березня 2014 року Житлово-будівельним
кооперативом «»Автобус -1», ОСОБА_5
сплачена сума пайового внеску за
квартиру АДРЕСА_1, у розмірі 3 490
карбованці 10 копійки у повному обсязі.
Вказана вище квартира складається з
однієї кімнати, загальною площею 30,3
кв.м., житловою площею 18, 7 кв.м. (а.с. 14-17).

Відповідно до Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодіння у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Заступником Міністра комунального
господарства Української РСР
Романовим В. 31 січня 1966 року та
погодженої Заступником Голови
Верховного суду Української РСР
Сідерко Р. 15 січня 1966 року, у 1991 року
видано Реєстраційне посвідчення, в
якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_5 на праі особистої
власності на підставі довідки, виданої
житлово-будівкльним кооперативом
«Автобус-1»

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30 травня 2008 року, у разі смерті
члена житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були повністю внесені
повністю пайові внески, до складу
спадщини входять частина внесеного паю
та інші суми, які підлягають
поверненню, а не квартира, дача, гараж,
садовий будинок. Якщо спадкодавець
повністю вніс пайовий внесок, то до
складу спадщини включається
відповідно квартира, дача, гараж,
садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Статтею 15 Закону України «Про
власність» від 07 лютого 1991 року, а
редакції, що діяв на момент виникнення
спірних відносин, визначено, що член
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, надану йому
у користування, набуває право
власності на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 та ч. 1 ст. 1218
Цивільного кодексу України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Відповідно
до п. 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року № 7 гідно з правилами статті 1220
ЦК та статті 249 ЦПК часом відкриття
спадщини слід зважати день смерті
особи, зазначений у свідоцтві про
смерть, виданим відповідним державним
органом реєстрації актів цивільного
стану.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. Зазначене право
виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1233, ч. 1 ст. 1235 та ч. 2 ст.
1236 ЦК України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті, яким особа
призначає своїми спадкоємцями одну або
кілька фізичних осіб (незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин), а також
інших учасників цивільних відносин,
щодо усієї спадщини або її частини.

Заповіт ОСОБА_5 складений відповідно
до ст. 1233,1234 Цивільного кодексу України
укладений у письмовій формі з
зазначенням місця і часу його
укладення, підписаний особисто
заповідачем і нотаріально посвідчений.

Заповіт ОСОБА_5 складний ним
власноручно, підписаний спадкодавцем 13
жовтня 2007 року, посвідчений державним
нотаріусом Другої Київської
державної нотаріальної контори
Міністерства юстиції України.

Положеннями ст. 392 Цивільного кодексу
України визначено, що власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи наведені вище обставини, а
також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 у
встановленому законом порядку набула
право власності на зазначену вище
квартири після смерті чоловіка ОСОБА_5,
внаслідок чого позивач позбавлена
можливості реалізувати свої спадкові
права та набути право власності на
майно в порядку спадкування за
заповітом, суд надходить до висновку
про те, що позов ОСОБА_2 про визнання за
нею права власності квартиру АДРЕСА_2 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1235
Цивільного кодексу України, ст.ст.
3,4,10,11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 Цивільного
процесуального кодексу України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Київської міської
ради, третя особа: Дванадцята київська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 30,3 кв.м., житловою
площею 18, 7 кв.м., в порядку спадкування
за заповітом після смерті її чоловіка
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя