АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції:
Доповідач - Ратнікова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

25 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргоювідповідача ОСОБА_3
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 серпня 2014 року в
цивільній справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Страхова компанія «Фінекс» до
Приватного акціонерного товариства
«Просто-Страхування» та ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 серпня 2014 року
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» до Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування» та
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» шкоду в сумі 3192,27 грн. і
судовий збір в сумі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 серпня 2014 року в
частині задоволення позовних вимог
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову Товариству з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» в задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального права,
без урахування усіх обставин, що мають
значення для розгляду справи. Зазначає,
що ухвалюючи оскаржуване рішення суд
1-ї інстанції керувався положеннями
ст.1194 ЦК України та виходив з того, що
розміру виплаченого Приватним
акціонерним товариством
«Просто-Страхування» страхового
відшкодування не вистачає для повного
відшкодування понесених Товариством з
обмеженою відповідальністю «Страхова
компанія «Фінекс» витрат по виплаті
страхового відшкодування

за шкоду заподіяну ОСОБА_3 власнику
автомобіля ОСОБА_4, а тому є всі правові
підстави для стягнення з ОСОБА_3
різниці між фактичним розміром
заподіяної шкоди та страховою
виплатою. Однак, судом не було
враховано, що в силу вимог Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», обов'язок щодо виплати
страхового відшкодування в межах
страхового ліміту покладаються на
страховика. Судом 1-ї інстанції
залишено поза увагою той факт, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 застрахована в Приватному
акціонерному товаристві
«Просто-Страхування» з лімітом
відповідальності в 50 000 грн. та
франшизою 0 грн. З дослідженого судом
рахунку-фактури від 11.02.2013 року
вбачається, що фактична вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля становить 10 000 грн., що
повністю покривається страховим
полісом ОСОБА_3. Однак судом 1-ї
інстанції вказані обставини
безпідставно не взято до уваги та
ухвалено необґрунтоване рішення.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» та представник Приватного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування» в судове
засідання не з'явились, про день та час
слухання справи судом повідомлялись у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомили, а тому,
колегія судів вважає можливим слухати
справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що 07 лютого 2013 року о
21 годині 40 хвилин, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем Daewoo Lanos, державний номер
НОМЕР_1, на в'їзді в двір будинку по
вулиці Дніпровська набережна, 1, в місті
Києві, під час руху заднім ходом не
врахувала дорожню обстановку, не
впевнилась в безпеці дорожнього руху
здійснила зіткнення з автомобілем
Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2, чим
завдала автомобілю пошкоджень, а його
власнику ОСОБА_4 матеріальних збитків.

Постановою Дніпровського районного
суду м.Києва від 22.02.2013 року ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто
до адміністративної відповідальності
у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту визначення
вартості матеріального збитку від
12.02.2013 року, складеного фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_7 на підставі
договору, укладеного з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Страхова
компанія «Фінекс», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2, складає
12475,17 грн. ОСОБА_2 сума відновлювального
ремонту була розрахована з урахування
нульового коефіцієнта зносу
автомобіля, оскільки термін його
експлуатації не перевищив 7 років.

З дослідженого судом рахунку фактури
№6 від 11.02.2013 року, виписаного фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8 вбачається,
що вартість відновлювального ремонту
автомобіля Mitsubishi, державний номер
НОМЕР_2, становить 10 000 грн.

Власник автомобіля Mitsubishi, державний
номер НОМЕР_2, ОСОБА_4 уклала з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» договір добровільного
комплексного страхування ризиків
пов'язаних із використанням
транспортного засобу «VIP» за
№1180-12.АК01.26 від 20.06.2012 року, за умовами
якого ліміт відповідальності
страховика становить 150 000 грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи платіжного доручення №74 від
25.02.2013 року Товариством з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» на ім'я фізичної
особи-підприємця ОСОБА_8, в рахунок
оплати відновлювального ремонту
автомобіля Mitsubishi, державний номер
НОМЕР_2, було перераховано 10 000 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 було
застраховано свою цивільно-правову
відповідальність у Приватного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування», що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ/1561585, за
умовами якого ліміт відповідальності
за шкоду, заподіяну майну, становить 50
000 грн., за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю - 100 000 грн., франшиза - 0 грн.

29 травня 2013 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «Страхова
компанія «Фінекс» на адресу Приватного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування» було направлено
претензію про компенсацію страхового
відшкодування сплаченого на ім'я
фізичної особи-підприємця ОСОБА_8, в
рахунок оплати відновлювального
ремонту автомобіля Mitsubishi, державний
номер НОМЕР_2, в розмірі 10 000 грн.

Дану претензію Приватним акціонерним
товариством «Просто-Страхування» було
отримано 10 червня 2013 року.

За результатами розгляду даної
претензії Приватним акціонерним
товариством «Просто-Страхування» було
проведено розрахунок страхового
відшкодування від 19.09.2013 року, яким
визначено вартість відновлювального
ремонту автомобіля Mitsubishi, державний
номер НОМЕР_2, в розмірі 6807,73 грн. ОСОБА_2
сума відновлювального ремонту була
розрахована з урахування коефіцієнта
зносу автомобіля на рівні 0,419.

20 вересня 2013 року Приватним
акціонерним товариством
«Просто-Страхування» було прийнято
рішення про виплату Товариству з
обмеженою відповідальністю «Страхова
компанія «Фінекс» відшкодування в
розмірі 6807,73 грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи платіжного доручення №28185 від
14.11.2013 року Приватним акціонерним
товариством «Просто-Страхування» на
розрахунковий рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Страхова
компанія «Фінекс» було перераховано
відшкодування в сумі 6807,73 грн.

З матеріалів справи також вбачається,
що 22 листопада 2013 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «Страхова
компанія «Фінекс» на адресу ОСОБА_3
було направлено претензію, якою
повідомлено, що загальні затрати
товариства на врегулювання страхового
випадку, який стався 07 лютого 2013 року,
складають 10 735 грн., в тому числі 10 000 грн.
вартість відновлювального ремонту
автомобіля Mitsubishi, державний номер
НОМЕР_2, та 735 грн. вартість врегулювання
страхового випадку (довідка ДАІ та
вартість товарознавчого дослідження).
Приватним акціонерним товариством
«Просто-Страхування» частково
виплачено Товариству з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» страхове відшкодування в сумі
6 807,73 грн., у зв'язку з чим ОСОБА_3
необхідно сплатити на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» різницю в сумі 3 192,27 грн.

Дану претензію ОСОБА_3 було отримано 03
грудня 2013 року.

Оскільки ОСОБА_3 не було сплачено на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» вказану суму страхового
відшкодування, то 04 травня 2014 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» звернулось до суду з позовом
до Приватного акціонерного товариства
«Просто-Страхування» та ОСОБА_3 про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування»
частини страхового відшкодування в
сумі 3 192,27 грн. та стягнення з ОСОБА_3
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховим відшкодуванням в розмірі 735
грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс», стягуючи з ОСОБА_3 на його
користь шкоду в сумі 3192,27 грн., суд 1-ї
інстанції керувався ст.ст.1191, 1194 ЦК
України та виходив з того, що позовні
вимоги в даній частині є
обґрунтованими, підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають до задоволення.

Проте, з такими висновками суду 1-ї
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції безпідставно
застосовано до спірних правовідносин
положення ст.1191 ЦК України, яка регулює
регресні вимоги, оскільки
правовідносини, які виникли між
сторонами є суброгацією та
регулюються ст.993 ЦК України та ст.27
Закону України «Про страхування».

Так, статтею 993 ЦК України та статтею 27
Закону України «Про страхування»
встановлено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування є
суброгацією.

Позивачем було виплачено страхове
відшкодування у розмірі 10 000 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№74 від 25.02.2013 року. Таким чином, до
позивача, в межах фактично здійсненої
страхової виплати, перейшло право
вимоги, яке страхувальник (ОСОБА_4) мала
до особи, відповідальної за завдані
збитки, а саме: ОСОБА_3.

Статтею 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

На час дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталася 07 лютого 2013 року автомобіль
Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3, був застрахований у
Приватному акціонерному товаристві
«Просто-Страхування».

Згідно зі ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому також відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини 2 статті 23 ЦК України.

За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Судом встановлено, що ліміт страхової
відповідальності ОСОБА_3 за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/1561585 за шкоду заподіяну
майну становить 50 000 грн., франшиза - 0
грн. Таким чином, ліміт
відповідальності за страховим полісом
ОСОБА_3 повністю покриває шкоду,
заподіяну автомобілю Mitsubishi, державний
номер НОМЕР_2.

Проте, Приватним акціонерним
товариством «Просто-Страхування» було
сплачено Товариству з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» в порядку суброгації за
відшкодування витрат на ремонт
автомобіля Mitsubishi, державний номер
НОМЕР_2, не виплачені 10 000 гривень, а лише
6807,73 грн. Визначаючи даний розмір
страхового відшкодування Приватне
акціонерне товариство
«Просто-Страхування» виходило з того,
що вартість відновлювального ремонту
автомобіля Mitsubishi, державний номер
НОМЕР_2, необхідно розраховувати з
урахування коефіцієнта зносу
автомобіля на рівні 0,419, оскільки даний
автомобіль вже піддавався ремонту
після дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталася у 2013 році. Поряд з цим,
Приватним акціонерним товариством
«Просто-Страхування» не надано суду
будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження даних
обставин, а відповідно звіту про
визначення вартості матеріального
збитку, складеного ФОП ОСОБА_7,
коефіцієнт фізичного зносу автомобіля
Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2
становить 0,0000 .

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
ліміт відповідальності ОСОБА_3
повністю покриває шкоду, заподіяну
автомобілю Mitsubishi, державний номер
НОМЕР_2, то правових підстав для
стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача
різниці між фактичним розміром
заподіяної шкоди та страховою
виплатою, здійсненою страховиком
немає, оскільки в силу вимог закону
такий обов'язок покладено на Приватне
акціонерне товариство
«Просто-Страхування», яке
безпідставно здійснило розрахунок
страхового відшкодування з
урахуванням коефіцієнту зносу 0,4190 та
сплатило позивачу лише частину
виплаченого ним потерпілій особі
страхового відшкодування в розмірі 6
807,73 гривні і повинно сплатити
невиплачене відшкодування в сумі 3192.27
гривень.

Проте, суд 1-ї інстанції не взяв до уваги
вказані положення закону, обставини
справи та прийшов до необґрунтованого
висновку про стягнення з ОСОБА_3 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» різниці між фактичним
розміром заподіяної шкоди та страховою
виплатою в сумі 3192,27 грн.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 серпня 2014 року про в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» шкоди в сумі 3192,27 грн. і
судового збору в сумі 243,60 грн. та в
частині відмови в задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Страхова компанія
« Фінекс» до Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування» про
відшкодування шкоди підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Страхова компанія «Фінекс» до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди та про
задоволення позову Товариства з
обмеженою відповідальністю « Страхова
компанія « Фінекс» до Приватного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування» про
відшкодування шкоди та стягнення з
Приватного акціонерного товариства
«Просто-Страхування» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Страхова компанія «
Фінекс» відшкодування в сумі 3 192,27
гривень та витрат по сплаті судового
збору в сумі 243,60 гривень.

В частині відмови в задоволенні позову
про стягнення з відповідачів витрат,
понесених позивачем у зв'язку зі збором
довідок про обставини ДТП рішення суду
є законним та обґрунтованим, так як
ст.33'.2 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає
сприяння страховику в розслідуванні
причин та обставин дорожньо-
транспортної пригоди, яка може бути
підставою для здійснення страхового
відшкодування, для чого регламентовано
безперешкодне та безоплатне надання
такої інформації (довідок та інших
документів) органами державної влади (
у тому числі судовими та
правоохоронними) та органами місцевого
самоврядування, медичними закладами, а
також іншими юридичними особами. Отже,
суд прийшов до вірного висновку про
те, що понесені позивачем витрати,
пов'язані із виконанням взятих на себе
зобов'язань по договору добровільного
комплексного страхування ризиків,
пов'язаних із використанням
транспортних засобів №1180-12.AЛ01.26 від
20.06.2012 pоку і не підлягають
відшкодуванню в порядку суброгації.

Керуючись статтею 993 ЦК України,
статтею 27 Закону України «Про
страхування», Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» ст. ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 серпня 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Фінекс» шкоди в сумі 3192,27 грн. і
судового збору в сумі 243,60 грн.
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 серпня 2014 року залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :
Судді: