КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/6212/13-ц
Провадження № 2/488/408/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючої у справі судді -
Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання -
Спільній Ю.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_3 до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом,
третя особа: приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4,

УСТАНОВИВ

У грудні 2014 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
на житловий будинок з господарськими
побудовами та спорудами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті її батька - ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві.

В обґрунтування позовних вимог
позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер її батько - ОСОБА_5. Після його
смерті відкрилась спадщина у вигляді
цілого житлового будинку з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1

Спадкодавець заповіту не залишив. Вона
є єдиним спадкоємцем першої черги,
оскільки є донькою, на день смерті
батька, була зареєстрована з ним за
однією адресою та в шестимісячний
строк з дня смерті спадкодавця подала
до нотаріуса заяву про прийняття
спадщини за законом, відповідно до якої
02.10.2012 року приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було зареєстровано
спадкову справу та внесено в реєстр №
53473930.

Але отримати свідоцтво про право
на спадщину за законом на
вищезазначений житловий будинок вона
не змогла, оскільки отримала відмову
нотаріуса щодо неможливості видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті батька у зв'язку
із тим, що спадкоємцем не надано
правовстановлюючого документу на
право власності на спадкове майно.

Саме на цій підставі позивач і
звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала в повному
обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача -
виконкому Миколаївської міської Ради,
в судове засідання не з'явився, проте
надав до суду заяву про слухання справи
в його відсутності, проти задоволення
позову не заперечував, просив винести
рішення на розсуд суду.

Третя особа-приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, в судове засідання також
не з'явилася, надала заяву про слухання
справи в її відсутності, проти
задоволення позову також не
заперечувала.

Суд, дослідивши письмові докази
по справі, вислухавши пояснення
представника позивача, взявши до уваги
заяви надані до суду, вважає позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, факт
смерті підтверджується свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_1 від 10.10.2012р. (а. с. 8 )

У відповідності до спадкової
справи № 16/2012, зареєстровану у
Спадковому реєстрі за № 53473930, після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 звернулася до приватного
нотаріуса Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою
про прийняття спадщини за законом.( а. с.
30)

Того ж дня жінка померлого ОСОБА_6
та дочка померлого ОСОБА_7 на підставі
своїх заяв до нотаріуса відмовилися
від прийняття спадщини після смерті
чоловіка та батька на користь дочки та
сестри ОСОБА_3 ( а. с. 31-33 )

Однак, листом №114/02-14 від 15.10.2012р.,
приватний нотаріус Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
відмовила у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом оскільки видати
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті батька не можливо
через те, що позивачкою не надано
правовстановлюючого документу щодо
належності цього майна спадкодавцеві.
Підставами для відмови слугували такі
обставини:

- відповідно до підпункту 4.12
пункту 4 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
свідоцтво про право на спадщину
видасться за наявності у спадковій
справі всіх необхідних документів;

- відповідно до підпункту 4.15
пункту 4 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підтягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві,
який Ви не масте можливості надати
із-за його відсутності;

- відповідно до довідки
Миколаївського міжміського бюро
технічної інвентаризації від 11.10.2012
року за №3243. право власності на
вказаний житловий будинок не
зареєстровано. А у разі смерті власника
нерухомою майна, первинна реєстрація
права власності на яке проведена не
була, питання визначення належності
цього майна попередньому
власнику-спадкодавцю, повинно
вирішуватись у судовому порядку,
відповідно до підпункту 4.18 пункту 4
глави 10 Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України.» ( а. с. 10 )

Судом встановлено, що згідно
довідки Комунального підприємства
Миколаївське міжміське бюро технічної
інвентаризації за № 3243 від 11.10.2012р.
право власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 не за кім не
зареєстровано. ( а. с.12 )

А у відповідності до іншої довідки
№ 4128 від 03.12.2012р. зазначено, що згідно
обліку, на підставі витягу з протоколу
№ 10 від 10.03.1956р. користувачем земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1. Зміна
назви вулиці та номеру будинку
відбулася на підставі рішення
виконкому Миколаївської міської ради
від 20.08.1974р. №907) був ОСОБА_5. Згідно з
актом прийманя від 16.06.1956р., житловий
будинок за вищезазначеною адресою було
введено в експлуатацію. Право
власності не оформлено.
Інвентаризаційна вартість житлового
будинку з господарськими будівлями,
огорожами та спорудами, за даною
адресою, на момент останньої
інвентаризації, становила 12 546 грн. ( а.
с. 13)

Отже судом встановлено, що на
підставі витягу з протоколу № 10 від
10.03.1956р. користувачем земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1. Зміна назви вулиці
та нумерація будинку відбулася на
підставі рішення виконкому
Миколаївської міської ради від 20.08.1974р.
№907) був спадкодавець ОСОБА_5. ( а. с. 14)

Згідно з актом приймання нового
побудованого жилого будинку АДРЕСА_1
від 16.06.1956 р.(теперішня адреса: АДРЕСА_1)
він був введений в експлуатацію. ( а. с.
16 )

Таким чином вказаний будинок не є
самочинним будівництвом. На час
будівництва - будинок перебував на
території села Жовтневе, Жовтневого
району Миколаївської області і лише
відповідно до Указу Президії Верховної
Ради УРСР від 22 грудня 1973 року вказану
територію м. Жовтневе, на якій
розташовано будинок, було включено до
території міста Миколаєва у
новостворений Корабельний район.

Відповідно до ч.2,3 ст.331 ЦК УРСР ( в ред.
1963 року), право власності на
новостворене нерухоме майно виникає з
моменту прийняття його до
експлуатації. До завершення
будівництва особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
що були використані в процесі цього
будівництва.

Право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час його створення, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Відповідно до Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь в
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка
діяла до затвердження Правил державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
що знаходиться у власності юридичних
та фізичних осіб, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 19 січня
1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ
підлягали лише будинки, які
розташовані в містах та селищах
міського типу.

Відповідно до п.7 зазначеної
Інструкції, належність права власності
особи на жилий будинок може бути
доведена на підставі документів, що
встановлюють право власності
(правовстановлюючих документів) згідно
з додатком N 1, який має назву: «Перелік
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української
РСР». Пунктом 11 вказаного переліку
передбачено, що правовстановлюючими
документами, на підставі яких
провадиться реєстрація будинків та
домоволодінь, серед інших, є: «Рішення
виконкому, місцевої Ради депутатів
трудящих про відвід земельної ділянки
установам, підприємствам і
організаціям і про дозвіл цього
будівництва та акт державної комісії
про прийняття будинку (будинків) та
введення їх в експлуатацію.»

Вказані документи, оформлені на ім'я
спадкодавця, є в наявності, а саме:

виписка з протоколу про відведення
земельної ділянки ОСОБА_5 для
будівництва житлового будинку

виписка з рішення про надання ОСОБА_5
дозволу на будівництво;

акт приймання в експлуатацію житлового
будинку.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК
України (1963 року), що діяв на час набуття
вказаного майна, громадяни могли мати у
власності житловий будинок. При цьому
глава десята цього кодексу не
пов'язувала наявність такого права з
його обов'язковою державною
реєстрацією.

Зважаючи на наведене, а також наявність
у спадкодавця документів передбачених
Пунктом 11 Переліку правовстановлюючих
документів, на підставі яких
провадиться реєстрація будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
визначеному в Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь в
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР від 31.01.1966 року,
вищевказаний будинок належав
спадкодавцю на праві власності з 1963
року і подальша зміна законодавства не
позбавила його набутого права
власності на будинок, а спадкоємець
відповідно має право на визнання за нею
права власності на будинок як об'єкт
спадкування.

Також судом встановлено, що окрім зміни
назви вулиці, на якій розташовано
спірний будинок, на підставі рішення
виконкому Миколаївської міської ради
депутатів трудящих від 20 серпня 1974 року
№ 907 «Про перейменування вулиць у
Корабельному районі міста Миколаєва» з
вулиці Горького на вулицю Єсеніна, в
той же самий час було здійснено пере
нумерацію будинку з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1
(згідно довідки БТІ), однак згідно
архівної довідки від 07.12.2012 року
підтвердити зміну нумерації будинку
неможливо, оскільки у рішенні
відсутній додаток про пере нумерацію
будинків. За таких обставин у позивача
відсутні належні правовстановлюючі
документи на спадкове майно - житловий
будинок розташований за адресою:
АДРЕСА_1, й враховуючи що вказаний
житловий будинок був прийнятий в
експлуатацію та його власником у
відповідних документах зазначався
спадкодавець, однак відсутні
правовстановлюючі документи на
нерухоме майно.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема
визнання права власності.

Таким чином, суд вважає, що зібрані
по справі докази та встановлені судом
фактичні обставини справи, дозволяють
задовольнити позов в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 208, 209, 212, 214,
215, 218, 222-223 ЦК України, суд,

В
И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 до Миколаївської
міської ради про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом, третя особа:
приватний нотаріус Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на житловий будинок
Літ А-1, загальною площею 51 кВ.м., жилою
площею 35,40кВ.м. з господарськими
побудовами та спорудами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці, площею 700 кВ.м. в
порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві.

На рішення суду може бути надана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В. Г. Циганок