Справа № 712/9493/14-ц
Провадження № 2/712/2176/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року

м. Черкаси

Соснівський районний суд міста
Черкаси у складі:

головуючого судді
-
Євтушенка П.М.

при секретарі
-
Шевченко О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 27. 06. 2014 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
боргу, посилаючись на те, що 31.05.2013 року
між нею та відповідачем був укладений
договір позики, відповідно до якого
вона надала відповідачу по справі
кошти в сумі 6 600 грн. Згідно даного
договору відповідач зобов'язався
повернути отриману суму в розмірі 6 600
грн.

Факт отримання відповідачем коштів
підтверджується його розпискою від
31.05.2013 року.

Просила суд стягнути з відповідача на
її користь суму неповернутого боргу в
розмірі 6600 грн. Крім того, зважаючи на
те, що сума боргу відповідачем на даний
час не повернута, позивачка просить ще
й стягнути з відповідача на її користь
інфляційні нарахування в сумі 712 грн., 3 %
річних за прострочене зобов'язання в
розмірі 195,83 грн. та проценти за весь
час користування кредитом в сумі 467, 76
грн., всі судові витрати, в тому числі
витрати за надання правової допомоги в
розмірі 800 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просив
його повністю задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив. Від отримання
кореспонденції суду ухилився.

Судом встановлено, що 31.05.2013 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено
договір позики, відповідно до якого
ОСОБА_4 отримав в борг від ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 6 600 грн., які він
зобов'язався повернути до 30.06.2013 року.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцю таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Факт одержання грошей підтверджується
розпискою відповідача від 31.05.2013 року.

Відповідно до ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконанням
сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахування встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В зв'язку з тим, що відповідачем жодним
чином не здійснено заходів по
погашенню боргу, позивач, починаючи з
01.07.2013 року, набув цілком законного
права вимагати як кредитор від
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання,
відповідальності, передбаченої
частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
інфляційні нарахування за
прострочення грошового зобов'язання за
період з 01. 07. 2013 року по 31. 05. 2014 року
становлять 712,06 грн., розмір 3 % річних
від простроченої суми за період з 01. 07.
2013 року по 26. 06. 2014 року складає 195,83 грн.,
які підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача.

В той же час вимога про стягнення
процентів за користування грошовими
коштами не підлягає до задоволення з
огляду на наступне:

З наданої позивачем розписки від 31.05.2013
року вбачається, що позика надавалася
відповідачу безвідсоткова, оскільки до
30.06.2013 року відповідач повинен був
повернути ту саму суму, яку отримав в
борг, а саме 6 600 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов до висновку про часткове
задоволення позову та стягнення з
відповідача на користь позивачки суму
неповернутого боргу в розмірі 6 600 грн.
інфляційні нарахування - 712,06 грн., 3 %
річних - 195,83 грн. та сплачений судовий
збір в розмірі 243,60 грн.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215,
218, 224-226 ЦПК, ст.ст. 610, 625, 629, 1046, 1047 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
кошти в сумі 6 600 грн., інфляційні
нарахування за прострочене грошове
зобов'язання - 712,06 грн., 3 % річних - 195,83
грн. та судовий збір за подачу позову до
суду в сумі 243,60 грн. а всього 7 751,49 грн. (
сім тисяч сімсот п'ятдесят одна гривня
49 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
понесені судові витрати 800 грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Головуючий:
П.М.
Євтушенко