РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А., при
секретарі Вертелецькому М.О.,за участю
адвоката ОСОБА_1, розглянув у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
банк «Приватбанк»(далі КБ
«Приватбанк»)до ОСОБА_2 в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_3 ,третя особа
служба у справах дітей Запорізької
міської ради,про звернення стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 р. КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом,уточненим в
процесі розгляду справи,в якому
зазначає,що 13.03.2008 р.на підставі
кредитного договору № ZPJOG
позичальник ОСОБА_4отримав кредит у
розмірі 38830 доларів США із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 13.03.2018 р.

Позичальник ОСОБА_4несвоєчасно та не в
повному обсязі виконував свої
обов*язки за договором щодо повернення
чергової частини суми кредиту та
сплати відсотків,в зв*язку з чим станом
на ІНФОРМАЦІЯ_2.виникла заборгованість
за кредитним договором на загальну
суму 48365,41 доларів США,з яких:

-34584,69 доларів США за тілом кредиту

-220,54 доларів США по комісії

-7989,79 доларів США по відсоткам

-3257,62 доларів США по пені

-31,28 доларів США та 2301,63 доларів США
штраф(фіксована частина та процентна
складова).

В забезпечення виконання зобов*язань
за кредитним договором,13.03.2008 р. КБ
«Приватбанк» та позичальник
ОСОБА_4уклали договір іпотеки №
ZPJOG,згідно якого позичальник
ОСОБА_4надав в іпотеку нерухоме майно,а
саме квартиру вартістю 262600 гр. за
адресою АДРЕСА_1,яка на момент
укладання договору іпотеки належала
позивальнику ОСОБА_4на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право власності № 1209 від 19.05.1994 р.

ІНФОРМАЦІЯ_2.позичальник
ОСОБА_4помер,банком була направлена
претензія кредитора до П*ятої
Запорізької державної нотаріальної
контори про включення кредиторських
вимог до спадкової маси.

За інформацією банку,спадкоємцем майна
після смерті позичальника
ОСОБА_4являється його малолітній син
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,який
зареєстрований та проживає за адресою
померлого позичальника ОСОБА_4

Посилаючись на те,що у зв*язку із смертю
боржника ,до його спадкоємця
переходять усі права та обов*язки,що
належали спадкодавцю на час відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті,вимоги позивача як
кредитора в межах майна,одержаного у
спадщину,зобов*язаний задовольнити
спадкоємець померлого
боржника,позивач просить суд

в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № ZPJOG від
13.03.2008 р.звернути стягнення на квартиру
вартістю 262600 гр. за адресою
АДРЕСА_1,шляхом набуття КБ «Приватбанк»
права власності на предмет іпотеки за
вартістю ,визначеною на момент такого
набуття на підставі оцінки предмета
іпотеки суб*єктом оціночної
діяльності,з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно,з реєстрацією переходу
права власності на предмет іпотеки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно,з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних
установах,підприємствах або
організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування,з
можливістю здійснення КБ «Приватбанк»
всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій,необхідних для оформлення права
власності на предмет іпотеки

виселити відповідача та інших осіб,які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі за адресою АДРЕСА_1 зі зняттям
з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України,до
повноважень якого входять питання
громадянства,іміграції та реєстрації
фізичних осіб,компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири

покласти на відповідача судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю
ОСОБА_5заявлені вимоги підтримав з
наведених вище підстав та просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_1вважає позов необгрунтованим та
не підтвердженим доказами.Пояснив,що
малолітній ОСОБА_3на момент смерті
позичальника ОСОБА_4був зареєстрований
за адресою спірної квартири,однак з 2009
р.мешкав з матір*ю в іншому населеному
пункті,із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4не
звертався та фактично її не
приймав.Позивачем при розгляді справи
не обґрунтовано з посиланням на
докази,яке майно одержано ОСОБА_3після
смерті ОСОБА_4та його вартість.Разом з
цим встановлено,що у спірній квартирі
ОСОБА_3не проживає, тому спір про його
виселення відсутній.Просив суд
відмовити у позові в повному обсязі.

Представник служби у справах дітей у
судове засідання не з*явився,надав
письмову заяву про розгляд справи без
його участі.

Заслухавши учасників процесу, оцінивши
надані письмові докази у сукупності,
суд дійшов до висновку, що позов
заявлений не обґрунтовано, задоволенню
не підлягає , виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи,
13.03.2008 р.на підставі кредитного
договору № ZPJOG позичальник
ОСОБА_4отримав у КБ «Приватбанк» кредит
у розмірі 38830 доларів США із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 13.03.2018 р.

В забезпечення виконання зобов*язань
за кредитним договором,13.03.2008 р. КБ
«Приватбанк» та позичальник
ОСОБА_4уклали договір іпотеки №
ZPJOG,згідно якого позичальник
ОСОБА_4надав в іпотеку нерухоме майно,а
саме квартиру вартістю 262600 гр. за
адресою АДРЕСА_1,яка на момент
укладання договору іпотеки належала
йому на праві приватної власності на
підставі свідоцтва про право власності
№ 1209 від 19.05.1994 р.

Позичальник ОСОБА_4несвоєчасно та не в
повному обсязі виконував свої
обов*язки за договором щодо повернення
чергової частини суми кредиту та
сплати відсотків,в зв*язку з чим станом
на ІНФОРМАЦІЯ_2.виникла заборгованість.

Розмір заборгованості позичальника
ОСОБА_4визначений банком при зверненні
до нотаріальної контори 23.07.2013 р.у
розмірі 23038,90 доларів США,при зверненні
до суду з позовом у розмірі 48365,41
доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_2.позичальник ОСОБА_4помер.

Як вважає позивач,спадкоємцем ОСОБА_4.є
малолітній син ОСОБА_3,2007 р.,оскільки
він зареєстрований за адресою
спадкодавця АДРЕСА_1.

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають,
що спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Право пред'явлення кредитором
спадкодавця вимог до спадкоємців
передбачено ст.1281 ЦК України.

Окрім того, статтею 1281 ЦК України
передбачено, що кредиторові
спадкодавця належить протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався або
міг дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Матеріалами справи встановлено,що
позивач як кредитор померлого боржника
ОСОБА_4.23.07.2013 р.направив до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини претензію
кредитора про наявність
заборгованості спадкодавця перед
банком у розмірі 23038 ,90 доларів США,що за
курсом НБУ на 23.07.2013 р.складає 184080 гр.81
коп.

Позовна заява до суду надійшла 07.02.2014
року, тобто за межами 6-ти місячного
строку, окресленого у ст.1281 ЦК.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Отже, оскільки боржник ОСОБА_4помер, за
його борги має відповідати спадкоємець
у межах вартості майна, одержаного у
спадщину.

За поясненнями представника
позивача,із заявами про прийняття
спадщини після смерті
ОСОБА_4спадкоємці до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
не звертались.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
кодексу, він не заявив про відмову від
неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Для того, щоб набути право на спадщину,
спадкоємці за заповітом або за законом
мають прийняти її у порядку та у строки,
встановлені законом.

Акт прийняття спадщини
характеризується наступними ознаками:
односторонній характер даного
правочину, оскільки його здійснення
залежить виключно від волі спадкоємця;
безумовність та беззастережність
передбачають, що не можна поставити
факт прийняття спадщини у залежність
від настання або ненастання
якої-небудь умови, рівно як і не
допускається часткове прийняття
спадщини з відмовою від прийняття тієї
її частини, що залишилася; прийняття
спадкоємцем спадщини хоча б у частині
свідчить про те, що спадкоємець прийняв
її у цілому, незалежно від того, у чому
полягає частина, що залишилася, і де
вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття
спадщини постійно проживали спільно із
спадкодавцем, встановлюється
презумпція прийняття спадщини, яка
може бути спростована лише шляхом
подання ними заяви про відмову від
спадщини до нотаріальної контори. Для
тих спадкоємців, які не проживали разом
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, єдиним виявом бажання
прийняти спадщину є заява про це,
подана до нотаріального органу (ч.1
ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався
таким, що прийняв спадщину, самого
факту спільного проживання зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
недостатньо. Необхідно, щоб таке
проживання було постійним.

Перелік документів та інших доказів,
які дозволяють визначити постійність
проживання, містяться у п. 3 глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженому
наказом Міністерства юстиції України
від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно з цією нормою, доказом
постійного проживання разом зі
спадкодавцем можуть бути: відмітка у
паспорті спадкоємця про реєстрацію
його місця проживання разом із
спадкодавцем; довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець на день смерті спадкодавця
проживав разом із цим спадкодавцем.

Померлий за життя мав реєстрацію місця
проживання по адресі АДРЕСА_1.

За вказаною адресою також
зареєстрований малолітній ОСОБА_3

Разом з тим,суд з'ясував, що малолітній
ОСОБА_3 на день смерті спадкодавця
ОСОБА_4разом з ним постійно не
проживав,з 2009 р.мешкає в с.Любимівка
Михайлівського району Запоізької
області з батьками матері ОСОБА_2,про що
надана довідка сільської ради.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.179 ЦПК предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Натепер, банк жодними доказами не довів
наявність спадкового майна, одержаного
малолітнім ОСОБА_3 у спадщину й
можливості погашення зобов'язання
спадкодавця перед кредитором за
рахунок такого майна в межах
одержаного у спадщину.

Крім того,позивач не довів суду розмір
фактичної заборгованості позичальника
ОСОБА_4на час відкриття спадщини.

Так,згідно заяви банка як кредитора
померлого до нотаріальної контори,банк
заявив кредиторські вимоги ,не
виконані боржником ОСОБА_4станом на
ІНФОРМАЦІЯ_2.,які просив включити в
спадкову масу,на суму 23038 ,90 доларів США.

При зверненні до суду з позовом,станом
на ІНФОРМАЦІЯ_2.позивач визначив розмір
заборгованості ОСОБА_448365,41 доларів США.

При цьому жодним розрахунком
збільшення зобов*язань померлого
боржника практично вдвічі позивач не
обґрунтував.

З викладених вище підстав суд
відмовляє у задоволенні заявленого
позову про звернення стягнення на
майно.

Крім того,ОСОБА_3не проживає у спірній
квартирі, підстави для його виселення
відсутні.

Зняття особи з реєстраційного обліку
проводиться компетентним органом
,зокрема,на підставі рішення суду про
виселення особи з житлового
приміщення.

Оскільки підстав для задоволення
позову банку до ОСОБА_3про виселення не
встановлено,в іншій частині позов
також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 60,88, 208-209, 212-215, 218
ЦПК України, ст. 1216,1218,1268,1270,1281,1282 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_3
про звернення стягнення -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів після його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.А.Галущенко