Семенівський районний суд Полтавської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2014 р.
смт. Семенівка

№ 547/388/14-ц

провадження у справі № 2/547/154/14

Семенівський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого - судді Литвина М.М.,

при секретарі - Сінельник С.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Семенівка Полтавської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Крюківської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області до ОСОБА_2 про
відшкодування суми тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Крюківської районної ради м.
Кременчука Полтавської області (далі -
ОСОБА_1) звернувся до Семенівського
районного суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування суми тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_3 перебувала
на обліку в ОСОБА_1, як отримувач
тимчасової державної допомоги на
дітей, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме на дитину - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За постановою
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
18.09.2001р. батько дитини - ОСОБА_2 повинен
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3
на утримання сина ОСОБА_5, в розмірі ?
частини з усіх видів заробітку до його
повноліття. Згідно довідки
Автозаводського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ ОСОБА_3 не
отримувала аліменти від ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_5.

В зв'язку з цим, ОСОБА_1, відповідно до
п.п. 1,2,3,5,6,7,8 «Порядку призначення та
виплати тимчасової допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 189 від
22.02.2006р. (далі - Порядок), за заявою
матері - ОСОБА_3, останній було
призначено та виплачувалась тимчасова
допомога на утримання сина ОСОБА_4 в
періоди:

- з 01.08.2010р. по 31.01.2011р. в розмірі -
1697,40грн.;

- з 01.02.2011р. по 31.07.2011р. в розмірі -
1782,60грн.;

- з 01.08.2011р. по 31.01.2012р. в розмірі -
1857,60грн.;

- з 01.02.2012р. по 31.07.2012р. в розмірі -
2031,00грн.;

- з 01.08.2012р. по 31.01.2013р. в розмірі -
2105,10грн.;

- з 01.02.2013р. по 31.07.2013р. в розмірі - 2178,00грн.

Відповідно до п. 12 Порядку кошти,
виплачені на утримання дитини повинні
бути повернуті батьком дитини до
державного бюджету в добровільному або
примусовому порядку.

Таким чином, загальний розмір допомоги,
яку повинен відшкодувати відповідач в
період з 01.08.2010р. по 31.07.2013р. складає
11651,70грн.

Відповідачу було направлено листи на
відшкодування зазначеної суми в
добровільному порядку, з попередження,
що в разі його відмови ОСОБА_1 буде
вимушене звернутися до суду, але
відповідач по справі не з'явився і
ніяким іншим чином не повідомив про
своє рішення.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Про дату, час і
місце судового засідання повідомлявся
належним чином. До суду направив заяву
про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні відповідач -
ОСОБА_2, позов визнав. Пояснив, що дійсно
не надавав допомоги на утримання свого
сина ОСОБА_5, тому згоден відшкодувати
розмір наданої державної допомоги.

Судом роз'яснено відповідачу наслідки
визнання позову згідно ст.174 ЦПК
України.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Судом, заслухавши пояснення
відповідача, розглянувши матеріали
справи та оцінивши їх в своїй
сукупності, встановлено наступні
обставини.

Відповідно до постанови Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 18.09.2001р.
відповідач по справі - ОСОБА_2 повинен
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3
на утримання сина ОСОБА_5, в розмірі ?
частини з усіх видів заробітку до його
повноліття.

Згідно довідки Автозаводського
відділу ДВС Кременчуцького МУЮ № 31354
від 09.08.2010р. ОСОБА_3 не отримувала
аліменти від ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_5.

ОСОБА_1, відповідно до п.п. 1,2,3,5,6,7,8
«Порядку призначення та виплати
тимчасової допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 189 від 22.02.2006р., за
заявою матері - ОСОБА_3, останній було
призначено та виплачувалась тимчасова
допомога на утримання сина ОСОБА_4 в
періоди:

- з 01.08.2010р. по 31.01.2011р. в розмірі -
1697,40грн.;

- з 01.02.2011р. по 31.07.2011р. в розмірі -
1782,60грн.;

- з 01.08.2011р. по 31.01.2012р. в розмірі -
1857,60грн.;

- з 01.02.2012р. по 31.07.2012р. в розмірі -
2031,00грн.;

- з 01.08.2012р. по 31.01.2013р. в розмірі -
2105,10грн.;

- з 01.02.2013р. по 31.07.2013р. в розмірі - 2178,00грн.

Відповідно до п. 12 Порядку кошти,
виплачені на утримання дитини повинні
бути повернуті батьком дитини до
державного бюджету в добровільному або
примусовому порядку.

Відповідно до довідки виданої Центром
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області 14 лютого 2014р. ОСОБА_3 отримала
тимчасову державну на утримання сина у
загальному розмірі 11651,70грн.

Таким чином, загальний розмір допомоги,
яку повинен відшкодувати відповідач в
період з 01.08.2010р. по 31.07.2013р. складає
11651,70грн.

Відповідачу було направлено листи від
19.12.2013р. та 10.01.2014р. на відшкодування
зазначеної суми в добровільному
порядку, з попередження, що в разі його
відмови ОСОБА_1 буде вимушене
звернутися до суду, але відповідач по
справі не з'явився і ніяким іншим чином
не повідомив ОСОБА_1 про своє рішення.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК
України, згідно якої суд розглядає
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 9, 10 ст.. 181 Сімейного
кодексу України порядок призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
визначається Кабінетом Міністрів
України. Роботу щодо призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, організовує центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
усиновлення та захисту прав дітей. Суми
наданої дитині тимчасової державної
допомоги підлягають стягненню з
платника аліментів до Державного
бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до п. 2 «Порядку призначення
та виплати тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання їх невідоме», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 189 від 22.02.2006р., тимчасова допомога
призначається у разі, коли: рішення
суду про стягнення аліментів з одного з
батьків не виконується у зв'язку з
ухиленням від сплати аліментів або
відсутністю у боржника коштів та
іншого майна, на які за законом може
бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 3 Порядку тимчасова
допомога призначається дитині віком до
18 років.

Відповідно до п. 12 Порядку, якщо виникла
можливість стягнення аліментів з
одного з батьків, виявлено, що один з
батьків може утримувати дитину або
місце проживання (перебування) одного з
батьків встановлено, у зв'язку з чим
можливе стягнення з нього коштів на
утримання дитини, орган праці та
соціального захисту населення
звертається до суду із заявою про
стягнення суми сплаченої тимчасової
допомоги. Стягнуті кошти зараховуються
до державного бюджету.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати
підлягають стягненню з відповідача.

На підставі Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, (1969 року народження,
жителя с. Вербки Семенівського району
Полтавської області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Крюківської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області (код ЄДРПОУ- 05385878,
розрахунковий рахунок № 0901 в
ГУДКС у Полтавській області код 05385878,
МФО 831019), 11651(одинадцять тисяч шістсот
п'ятдесят одну) гривню 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового
збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів після
проголошення рішення суду. Апеляційна
скарга подається Апеляційному суду
Полтавської області через
Семенівський районний суд.

Головуючий - підпис

«З оригіналом - згідно»

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області
М.М. Литвин