Справа № 633/265/14-ц
Номер провадження 2/633/103/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року Печенізький районний
суд Харківської області у складі:

головуючого судді -
Танасевич О.В.,

при секретарі -
Криворучко І.В.,

за участю представника позивача
- ОСОБА_1,

представника
відповідача - Жоравовича Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Печеніги,
Харківської області цивільну справу за
позовом

ОСОБА_3 до

ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОМА»

про стягнення невиплаченої заробітної
плати та компенсації за несвоєчасне
проведення розрахунку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, уточнивши його, в якому просив
стягнути з ТОВ «АГРОМА» на його користь
невиплачену частину заробітної плати
за період з 12 березня 2012 року по 31 липня
2013 року в розмірі 120 804 гривень 66
копійок, а також компенсацію за
несвоєчасне проведення розрахунків за
період з 1 травня по 27 серпня 2014 року у
розмірі 24 102 гривень 36 копійок (а.с. 1-3,
98-99).

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги та пояснив, що згідно трудового
контракту, укладеного між ТОВ «АГРОМА»
та ОСОБА_3 12 березня 2012 року, розмір
заробітної плати позивача було
узгоджено сторонами у розмірі 12 000
гривень на місяць, проте, в період з 12
березня 2012 року по 31 липня 2013 року
розмір фактично виплаченої позивачу
заробітної плати безпідставно
занижувався, що призвело до виникнення
заборгованості в розмірі 120 804 гривень 66
копійок. Крім того, заборгованість з
заробітної плати позивача за серпень
2013 року була фактично виплачена йому
ТОВ «АГРОМА» не в день звільнення, а 28
серпня 2014 року, що надає йому право на
отримання компенсації за несвоєчасно
проведені розрахунки. Оскільки така
компенсація була нарахована та
виплачена позивачеві на підставі
рішення Печенізького районного суду
Харківської області від 29 травня 2014
року у справі № 633/59/14-ц за період з 29
серпня 2013 року по 30 квітня 2014 року,
позивач ставить питання про її виплату
за період з 1 травня по 27 серпня 2014 року
у розмірі 24 102 гривень 36 копійок.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на відсутність
необхідного обсягу цивільної
дієздатності у ОСОБА_4 для підписання
трудового контракту з позивачем 12
березня 2012 року, а також на відсутність
на ньому відбитку печатки ТОВ
«АГРОМА», що свідчить про статус
неукладеного правочину, який не може
породжувати правові наслідки, зокрема,
нарахування позивачу заробітної плати
у розмірі 12 000 гривень на місяць. Крім
того, відповідач зазначав, що
враховуючи роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, наведені в
пункті 20 постанови № 13 від 24 грудня 1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
вимога про стягнення компенсації за
несвоєчасне проведення розрахунку при
звільненні не може бути задоволена,
якщо з цього питання вже ухвалено
рішення суду, навіть за умови його
невиконання відповідачем понад три
місяці.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Протоколом загальних зборів
учасників ТОВ «АГРОМА» № 26 від 12
березня 2009 року було вирішено укласти
трудовий контракт з директором ОСОБА_3
та уповноважено на підписання цього
Контракту ОСОБА_4 (а.с. 35-36).

12 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ
«АГРОМА» в особі засновника ОСОБА_4
було укладено контракт на управління
підприємством (а.с. 37-41).

28 серпня 2013 року ОСОБА_3 було звільнено
з посади директора ТОВ «АГРОМА» на
підставі пункту 4 статті 40 Кодексу
законів про працю України (а.с. 42).

Рішеннями Печенізького районного суду
Харківської області від 29 травня 2014
року та апеляційного суду Харківської
області від 8 липня 2014 року у справі
№ 633/59/14-ц, які набрали законної сили,
визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 з
посади директора ТОВ «АГРОМА» за
пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про
працю України (за прогули без поважних
причин) на підставі наказу № 1 від 28
серпня 2013 року, стягнуто на користь
ОСОБА_3 з ТОВ «АГРОМА» невиплачену
частину заробітної плати за серпень 2013
року в розмірі 10 857 гривень 14 копійок та
компенсацію за несвоєчасне проведення
розрахунку при звільненні у розмірі 51
180 гривень 32 копійок (а.с. 18-33).

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 19 травня 2014
року у справі № 922/3812/13, яке набрало
законної сили, визнано недійсним
рішення загальних зборів учасників ТОВ
«АГРОМА» від 28 серпня 2014 року, на
підставі якого було звільнено ОСОБА_3 з
посади директора цього товариства (а.с.
79-86).

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню, при цьому виходить з
наступного.

Відповідно до частини 3 статті 61
Цивільного процесуального кодексу
України не підлягають доказуванню
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як убачається зі змісту рішень
Печенізького районного суду
Харківської області від 29 травня 2014
року та апеляційного суду Харківської
області від 8 липня 2014 року в цивільній
справі № 633/265/14-Ц (далі за текстом,
рішення суду у справі № 633/59/14-Ц), в
якій брали участь ті самі сторони,
судами було перевірено та надано
оцінку доводам ТОВ «АГРОМА» щодо
відсутності печатки ТОВ «АГРОМА» на
укладеному з ОСОБА_3 контракті на
управління підприємством від 12 березня
2012 року та щодо відсутності у ОСОБА_4
дієздатності для укладення цього
контракту, а також його ж посилання на
положення статті 203 Цивільного кодексу
України як на підставу визнання
контракту недійсним. За результатами
розгляду цієї цивільної справи по суті
суд дійшов висновку щодо відповідності
положень оспорюваного ТОВ «АГРОМА»
контракту нормам трудового
законодавства України та не встановив
підстав для визнання його неукладеним
або недійсним (а.с. 18-33).

Виходячи з наведеного, суд відкидає
доводи ТОВ «АГРОМА» щодо недійсності
або неукладеності контракту на
управління підприємством, укладеного
між ТОВ «АГРОМА» та ОСОБА_3 12 березня 2012
року.

Відповідно до положень статті 21 Закону
України "Про оплату праці" працівник
має право на оплату своєї праці
відповідно до актів законодавства і
колективного договору на підставі
укладеного трудового договору.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в частині 4 пункту 4 постанови №
13 від 24 грудня 1999 року «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» згідно зі статтею 21
Кодексу законів про працю України,
статею 20 Закону України «Про оплату
праці» оплата праці за контрактом
визначається за угодою сторін на
підставі чинного законодавства, умов
колективного договору і пов'язана з
виконанням умов контракту.

Таким чином, єдиною підставою для
зменшення розміру заробітної плати,
визначеної у Контракті, може бути
невиконання або неналежне виконання
позивачем умов контракту, що
відповідач в судовому засіданні
заперечував.

Посилання представника ТОВ «АГРОМА» на
відсутність підстав для задоволення
позову в частині стягнення різниці між
встановленим у Контракті та фактично
виплаченим позивачеві розміром
заробітної плати з огляду на її менший
розмір, який був встановлений штатним
розкладом, суд не бере до уваги з огляду
на положення частини 4 статті 61
Цивільного процесуального кодексу
України, оскільки тим самим доводам
відповідача вже було надано оцінку в
рішеннях суду у справі № 633/59/14-Ц.
Судами першої та апеляційної інстанції
у цій справі було встановлено, що
вихідними даними для обрахунку розміру
невиплаченої позивачеві заробітної
плати є той її розмір, який зазначений у
Контракті.

Відповідно до пункту 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» № 13
від 24 грудня 1999 року задовольняючи
вимоги про оплату праці, суд має
навести в рішенні розрахунки, з яких
він виходив при визначенні сум, що
підлягають стягненню. Оскільки
справляння і сплата прибуткового
податку з громадян є відповідно
обов'язком роботодавця та працівника,
суд визначає суму, яка підлягає
стягненню, без утримання цього податку
й інших обов'язкових платежів.

Відповідно до пункту 5.1. Контракту
позивачу за виконання обов'язків, що
ним передбачені, належала до сплати
грошова винагорода у вигляді
щомісячної виплати у розмірі 12 000
гривень (а.с. 40).

За умовами пункту 5.1. Контракту
позивачу, як директору ТОВ «АГРОМА»,
належала до виплати грошова винагорода
у розмірі 12000 гривень щомісяця (а.с.
35-41). Згідно листа Мінсоцполітики
України No 8515/о/14-11/13 вiд 23 серпня 2011 року
"Прo розрахунoк норми тривалості
робочого часу нa 2012 рік" в березні 2012
року був 21 робочий день, з яких 6 робочих
днів позивач відпрацював з оплатою
праці згідно штатного розкладу, а 15
робочих днів - на умовах оплати праці,
передбачених Контрактом від 12 березня
2012 року.

За відомостями Пенсійного Фонду
України сума заробітку ОСОБА_3 в
березні 2012 року склала 3 800 гривень 00
копійок (а.с. 17), тобто фактично
виплачена заробітна плата позивача за
кожен робочий день в цьому місяці
склала 3 800 гривень : 21 робочий день = 180
гривень 95 копійок. За умовами Контракту
розмір заробітної плати позивача за
кожен робочий день в березні 2012 року
мав скласти 12 000 гривень : 21 робочий день
= 571 гривню 43 копійки. Таким чином, за 15
робочих днів березня (з 12 по 31) 2012 року
позивачу було безпідставно не
донараховано (571 гривня 43 копійки - 180
гривень 95 копійок) х 15 робочих днів = 5 857
гривень 20 копійок.

Згідно довідки Пенсійного Фонду
України № 448-08/35 від 17 липня 2014 року (а.с.
17) та інформації, наданої ТОВ «АГРОМА»
за період з 1 серпня 2012 року по 31 липня
2013 року (а.с. 89) за період з 1 квітня 2012
року по 31 липня 2013 року позивачу
замість 12 000 гривень на місяць було
фактично сплачено заробітну плату у
наступних розмірах: у квітні 2012 року - 4
500 гривень 00 копійок, у травні 2012 року - 4
500 гривень 00 копійок, у червні 2012 року - 5
292 гривні 30 копійок, у липні 2012 року - 5 714
гривень 51 копійку, у серпні 2012 року - 4 550
гривень 00 копійок, у вересня 2012 року - 4
550 гривень 00 копійок, у жовтні 2012 року - 4
600 гривень 00 копійок, у листопаді 2012
року - 4612 гривень 00 копійок, у грудні 2012
року - 4 612 гривень 00, у січні 2013 року - 4 615
гривень 00 копійок, у лютому 2013 року - 4 349
гривень 53 копійки, у березні 2013 року - 4
800 гривень 00 копійок, у квітні 2013 року - 5
000 гривень 00 копійок, у травні 2013 року - 5
500 гривень 00 копійок, у червні 2013 року - 6
000 гривень 00 копійок, у липні 2013 року - 6
200 гривень 00 копійок, тобто загальна
сума фактично отриманої позивачем
заробітної плати за зазначений період
(16 місяців) склала 79 395 гривень 34
копійки, замість належних йому 12 000 х 16
місяців = 192 000 гривень 00 копійок, тобто,
сума недоплаченої позивачеві
заробітної плати за цей період складає
192 000 гривень 00 копійок - 79 395 гривень 34
копійки = 112 604 гривень 66 копійок, а з
урахуванням заборгованості за
березень 2012 року стягненню з ТОВ
«АГРОМА» підлягає 118 461 гривня 86
копійок.

Крім того, суд частково задовольняє
вимогу позивача щодо стягнення з
ТОВ «АГРОМА» на його користь
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, при цьому виходить з
наступного.

Рішеннями суду у справі № 633/59/14-Ц
встановлено, що ТОВ «АГРОМА» було
несвоєчасно проведено розрахунок з
позивачем при звільненні, що надає йому
право на отримання компенсації в
порядку статті 117 Кодексу законів про
працю України за весь час затримки по
день фактичного розрахунку у розмірі
середнього заробітку, який був
обчислений судом у розмірі 297 гривень 56
копійок на день.

Виходячи з відомостей, наданих
представником відповідача, фактичний
розрахунок з позивачем з заробітної
плати за серпень 2013 року було проведено
28 серпня 2014 року (а.с. 91), у той час, як
відповідну компенсацію було обчислено
рішеннями суду у справі № 633/59/14-Ц та
виплачено позивачу (а.с. 90) за період з 29
серпня 2013 року по 30 квітня 2014 року, а
тому, з огляду на вищенаведене та
враховуючи наявність непогашеної
позивачеві заборгованості з
заробітної плати за період з березня 2012
року по серпень 2013 року, суд вважає за
необхідне стягнути з ТОВ «АГРОМА» на
користь позивача цю компенсацію за
період з 1 травня по 27 серпня 2014 року.

Відповідно до підпункту «л» пункту 1,
частини 3 пункту 2 пункту ІІ Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995
року, нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
проводяться шляхом множення
середньоденного заробітку на число
робочих днів, які мають бути оплачені
за середнім заробітком, тобто
середньоденний заробіток у розмірі 297
гривень 56 копійок * 79 робочих днів за
період з 1 травня по 27 серпня 2014 року = 23
507 гривень 24 копійки.

Відомості щодо кількості робочих днів
у травні, червні, липні та серпні 2014
року отримані з листа Мінсоцполітики №
9884/0/14-13/13 від 4 вересня 2013 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 11, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 224, 226
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ТОВАРИСТВА З
ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОМА»
про стягнення невиплаченої заробітної
плати та компенсації за несвоєчасне
проведення розрахунку задовольнити
частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОМА» () на користь ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_1) невиплачену частину заробітної
плати за період з 12 березня 2012 року по 31
липня 2013 року в розмірі 118 461 (ста
вісімнадцяти тисяч чотирьохсот
шістдесяти однієї) гривні 86 копійок.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОМА» () на користь ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_1) компенсацію за несвоєчасне
проведення розрахунку при звільненні у
розмірі 23 507 (двадцяти трьох тисяч
п'ятисот семи) гривень 24 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОМА» () на користь держави судовий збір у
розмірі 1419 (однієї тисячі чотирьохсот
дев'ятнадцяти) гривень 65 копійок.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Печенізький районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь в справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: