Номер провадження: 22-ц/785/7758/14
Головуючий у першій інстанції Донцов
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ «Банк Форум» в
особі уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію у ПАТ «Банк Форум» на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 08.07.2014 року по справі за
позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 2-4), який уточнив та
збільшив в ході розгляду справи (а. с. 100,
155-157) і просив стягнути солідарно з
відповідачів на його користь
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 123 674,80 грн., а також судові
витрати в розмірі 772 грн. 59 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовував тим, що 19.05.2006 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
0042/06/08-КЕ, згідно якого банк надав
позичальнику кредит на споживчі цілі у
сумі 50 000 дол. США строком по 20.07.2010 року
(із змінами від 27.08.2007 року) під 15%
річних. Зобов'язання за вказаним
кредитним договором було забезпечено
договорами поруки, укладеними 27.08.2007
року з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У зв'язку з
неналежним виконанням позичальником
зобов'язань за кредитним договором
виникла заборгованість, яка станом на
07.04.2014 року в гривневому еквіваленті
становить 123 674,80 грн.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
представник позивача позовні вимоги, з
урахуванням заяви про їх збільшення,
підтримав у повному обсязі, просив суд
задовольнити. Представник
відповідачів, ОСОБА_5 та ОСОБА_4
заперечував проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на їх
безпідставність та необґрунтованість.
Відповідач, ОСОБА_3, у судовому
засіданні не був присутній.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 08.07.2014 року позовні вимоги
ПАТ «Банк Форум» задоволено частково.
Стягнуто на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
(, р/р № 0212, в ПАТ
«Банк Форум» МФО 322948) з ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_1), заборгованість за кредитним
договором у розмірі 123 674,80 грн., а також
судові витрати в розмірі 772,59 грн. В
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
та ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ
«Банк Форум» в особі уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «Банк
Форум» подало апеляційну скаргу на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 08.07.2014 року, в якій просить
змінити рішення суду від 08.07.2014 року, в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, стягнути на користь ПАТ «Банк
Форум» в солідарному порядку з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за
кредитним договором в розмірі 123 674,80
грн. та судові витрати в розмірі 772,50
грн., судові витрати покласти на
відповідачів, посилаючись на те, що
судом неповно з'ясовано фактичні
обставини справи, не доведено
обставини, які суд визнав
встановленими, порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги. Інші
учасники процесу в судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав. При
цьому, судова колегія зазначає, що не
робить висновків стосовно
неоскаржуваної частини рішення суду,
щодо стягнення кредитної
заборгованості та судових витрат на
користь позивача з ОСОБА_3

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи частково
позовні вимоги ПАТ «Банк Форум», суд
першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 19.05.2006 року
між Акціонерним комерційним банком
«Форум» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «Банк
Форум»), в особі керуючого Одеської
філії Акціонерний комерційний банк
«Форум» Гордієнко Олексієм Павловичем,
що діяв на підставі Довіреності № 9125
від 28.12.2005 року (далі за текстом - Банк)
та ОСОБА_3 (далі за текстом -
Позичальник) був укладений Кредитний
договір № 0042/06/08-КЕ (далі - Кредитний
договір).

Згідно з умовами Кредитного договору
Банк надає Позичальнику кредит на
споживчі цілі у сумі 50 000 доларів США,
строком по 20.07.2010 року (із змінами від
27.08.2007 року), а Позичальник, зобов'язаний
в свою чергу повернути отриманий
кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом у розмірі 15,0 %
річних і виконати зобов'язання згідно з
Кредитним договором у повному обсязі
(п. 1.1., 1.2., 1.3.).

Згідно п. 2.3. Кредитного договору
повернення кредиту та сплата процентів
за користування кредитними коштами
здійснюється Позичальником згідно з
Додатком № 1 (Графік повернення кредиту
та сплати процентів), з 27.08.2007 року
згідно з Додатку № 2 (Графік повернення
кредиту та сплати процентів), а з 19.05.2008
року згідно з Додатку № 3
(Графік повернення кредиту та сплати
процентів), до Кредитного договору.
Порушення Позичальником Графіку
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитними коштами є
підставою для вимоги дострокового
повернення кредитних коштів, стягнення
процентів за користування кредитними
коштами, неустойки та є підставою для
дострокового зменшення Банком
стягнення на заставлене майно (із
змінами від 19.05.2008 року Додаткова угода
№ 2).

Банк свої зобов'язання по Кредитному
договору виконав належним чином,
надавши кредит Позичальнику у порядку
та розмірі передбаченому Договором,
про що свідчить заява про видачу
готівки № 118934 від 19.05.2006 року, підписана
Позичальником.

Однак, як встановлено у судовому
засіданні, ОСОБА_3 своїх зобов'язань
перед Банком за Кредитним договором №
0042/06/08-КЕ від 19.05.2006 року, що стосується
своєчасного та повного повернення
кредиту, не виконав.

Згідно п. 3.2.2. Кредитного договору, Банк
має право вимагати дострокового
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитними
коштами у випадку невиконання чи
неналежного виконання Позичальником
своїх зобов'язань за цим договором, а
також, у випадку невиконання чи
неналежного виконання Позичальником
та/або Поручителем зобов'язань за
договорами, які є забезпеченням
виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 3.2.5. Кредитного
договору, Банк має право стягувати з
Позичальника неустойку, штраф, пеню за
невиконання чи неналежне виконання
умов цього Договору.

Згідно п. 4.1. Кредитного договору, за
несвоєчасне повне чи часткове
повернення кредитних коштів та за
несвоєчасну повну чи часткову сплату
процентів, Позичальник сплачує
неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2%
(відсотка) за кожен день прострочення,
що обчислюється з суми неповерненого
кредиту та/або несплачених процентів.
Сплата пені не звільняє Позичальника
від сплати процентів за користування
кредитними коштами до моменту
фактичного погашення заборгованості.

Згідно п. 4.4. Кредитного договору, за
кожний випадок невиконання або
неналежного виконання зобов'язань,
передбачених п. 3.3. (крім п. 3.3.2.)
Кредитного договору. Позичальник
сплачує Банку штраф у розмірі 0,5 %
(процентів) від суми кредиту.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 своїх
зобов'язань перед Банком за Кредитним
договором № 0042/06/08-КЕ від 19.05.2006 року, у
нього станом на 07.04.2014 року (згідно
заяви про збільшення позовних вимог)
наявна заборгованість у розмірі 123 674,80
грн., яка включає:

прострочену заборгованість по
поверненню кредитних коштів - 4 597
доларів США, що еквівалентно 53 566,61 грн.;

прострочену заборгованість за
нарахованими відсотками - 4 242,16 доларів
США, що еквівалентно 49 425,27 грн.;

суму пені з розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ за простроченим
кредитом та процентами розрахована за
період з 23.09.2012 року по 04.04.2014 року - 1 775,21
доларів США, що еквівалентно 20 682,92 грн.

Суд першої інстанції погодився з
розрахунками позивача та прийняв їх, як
належну підставу для задоволення
позовних вимог в частині стягнення
заявленої ним суми.

Однак, відповідно до позовної заяви та
заяви про збільшення позовних вимог,
представник позивача просив стягнути
на корить Банка виниклу заборгованість
у солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5, посилаючись на укладені
27.08.2007 року між Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5
Договори поруки, відповідно до яких
останні відповідають перед Банком у
повному обсязі за неможливість
виконання Позичальником своїх
зобов'язань за Кредитним договором №
0042/06/08-КЕ від 19.05.2006 року.

Судом встановлено, що позовна заява
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором була подана до
суду 14 лютого 2013 року, а вимоги щодо
погашення боргу у зв'язку з настанням
остаточного строку виконання
зобов'язання за кредитом, а саме 21 липня
2010 року, жодному з поручителів
направлені не були.

Тому, суд першої інстанції дійшов
висновку, що вимоги позивача, щодо
солідарного стягнення заборгованості
з поручителів є неправомірними та
необгрунтованими, та такими що не
підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд першої
інстанції, керуючись ст. ст. 509, 526, 544, 546,
553, 559, 598, 599, 600, 601, 604-611, 1050, 1054, 1056-1 ЦК
України, постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, ст.
ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, частково задовольнив позовні
вимоги позивача, стягнувши на його
користь кредитну заборгованість лише з
ОСОБА_3 та відмовив в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а
також стягнув з ОСОБА_3 на користь
позивача судові витрати.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, в оскаржуваній частині, в
межах позовних вимог, повно, всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та прийшов до
правильного висновку на підставі
наданих та досліджених доказів,
відмовивши в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, частково
задовольнивши позовні вимоги позивача.

Тому судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, в оскаржуваній частині,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, наданим доказам та
відповідним нормам матеріального і
процесуального права, а суд першої
інстанції правомірно на підставі вимог
закону та на підставі встановлених
обставин справи, наданих доказів,
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
та ОСОБА_5 та часткове задоволення
позовних вимог позивача.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що між позивачем та
ОСОБА_3 19.05.2006 року укладено кредитний
договір № 0042/06/08-КЕ (а. с.12-15), відповідно
до умов якого позивач надав ОСОБА_3
кредит у розмірі 50 000 дол. США, строком
по 20.07.2010 року (із змінами від 27.08.2007
року), зі сплатою відсотків за
користування кредитом 15% річних.

Зобов'язання ОСОБА_3 за вказаним
кредитним договором були забезпечені
порукою, шляхом укладення між
позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 договорів
поруки від 27.08.2007 року (а. с. 20-21).

Станом на 07.04.2014 року, у зв'язку
з неналежним виконанням умов
кредитного договору відповідачем
ОСОБА_3, виникла кредитна
заборгованість в розмірі 123 674,80 грн. (а.
с. 159-170), в зв'язку з чим позивач 14.02.2013
року звернувся з позовом до суду до
позичальника (ОСОБА_3) та поручителів
(ОСОБА_4 і ОСОБА_5).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Як роз'яснено в п. 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
при вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явлення вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитородавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

В судовому засіданні встановлено
підтверджується матеріалами справи та
зазначається позивачем в позовній
заяві (а. с. 2-4) і апелянтом в апеляційній
скарзі (а. с. 207), що строк виконання
основного зобов'язання (за кредитним
договором) визначено конкретною датою -
20.07.2010 року.

З позовом до суду позивач звернувся
лише 14.02.2013 року подавши його на пошту
06.02.2013 року згідно поштового конверту
(а. с. 2, 50).

Враховуючи викладене, та те, що в
договорах поруки не встановлено
конкретного строку їх дії, судова
колегія вважає, що порука відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вказаними
договорами поруки від 27.08.2007 року
припинилася, у зв'язку з пропуском
позивачем шестимісячного строку
пред'явлення вимоги до поручителів
(ОСОБА_4 та ОСОБА_5).

За таких обставин, відсутні правові
підстави для стягнення з відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як поручителів,
заборгованості за кредитним договором
(позичальником за яким є ОСОБА_3),
забезпеченого їхньою порукою, яка
припинилася, а також в зв'язку з цим,
відсутні відповідно до ст. 88 ЦПК
України і правові підстави для
стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь
позивача судових витрат.

Доводи апеляційної скарги стосовно
направлення апелянтом відповідачам
листів вимог, що датовані 30.09.2009 року,
судова колегія не може прийняти до
уваги, оскільки, як роз'яснено в п. 24
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», пред'явлення
вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази отримання вказаних листів вимог
відповідачами.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги щодо
невірного застосування судом першої
інстанції ст. ст. 256, 257, ч. 5 ст. 261, ч. 3 ст.
267 ЦК України, оскільки відповідно до
оскаржуваного рішення суду, судом
першої інстанції не застосовувалися
вказані норми закону, які регулюють
позовну давність.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову стосовно
поручителів, виходив не із закінчення
позовної давності, а із припинення
поруки поручителів, що є підставою для
відмови в задоволенні позову відносно
останніх.

Інші доводи апеляційної скарги судова
колегія також не приймає до уваги,
оскільки враховуючи викладене, вони не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Таким чином, враховуючи викладене,
надані докази, доводи апеляційної
скарги, судова колегія, не роблячи
висновків стосовно неоскаржуваної
частини рішення суду, вважає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони не
спростовують висновки суду та
спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що апеляційну скаргу ПАТ «Банк
Форум» в особі уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію у ПАТ «Банк Форум»
необхідно відхилити, а рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 08.07.2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» в
особі уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію у ПАТ «Банк Форум»
відхилити.

Рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 08.07.2014 року
по справі за позовом ПАТ «Банк Форум»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич