У х в а л а

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Ступак О.В., Штелик С.П., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колос» про визнання
договорів оренди землі недійсними та
повернення земельних ділянок, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Калинівського районного суду
Вінницької області від 28 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 28 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про
визнання договорів оренди землі
недійсними та повернення земельних
ділянок.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 28 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 28 травня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просив скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 25 січня 2011 року
ОСОБА_4 та СВК «Колос» уклали договір
оренди земельної ділянки № НОМЕР_1, за
яким СВК «Колос» в оренду передано
земельну ділянку загальною площею 4,0332
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с. 6).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
статті 203 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів (положення частини
1 статті 3 ЦПК України, частини 1 статті 15
ЦК України).

Враховуючи викладене, правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання її прав, свобод чи
інтересів та у разі звернення до суду
органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, обґрунтовано вважав,
що права та законні інтереси позивача у
зв'язку з укладенням договору порушено
не було.

Крім того суд дійшов висновку про те, що
в оспорюваному договорі оренди
містяться усі істотні умови,
передбачені статтею 15 Закону України
«Про оренду землі».

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 28 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 28 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:О.В.
Ступак С.П. Штелик