Справа № 428/791/14-ц
Провадження № 2-о/428/39/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді
Посохова І.С.,

при секретарі
Колядінцевій П.В.,

за участю заявника
ОСОБА_1,

представника заявника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
заінтересована особа - Друга
Сєвєродонецька державна нотаріальна
контора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького
міського суду з заявою про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
заінтересована особа - Друга
Сєвєродонецька державна нотаріальна
контора.

В обґрунтування своїх вимог заявник
зазначила, що з грудня 1999 р. до
ІНФОРМАЦІЯ_1. вона, ОСОБА_1, та ОСОБА_4
перебували у фактичних шлюбних
відносинах, їхній шлюб не було
зареєстровано, хоча вони вели спільне
господарство та проживали однією
сім'єю як чоловік та дружина протягом 13
років. Спочатку з 1999 р. по 2010 р. вона з
ОСОБА_4 мешкали за місцем її реєстрації:
АДРЕСА_3. З 2010 р. і до ІНФОРМАЦІЯ_1. вона з
ОСОБА_4 мешкали разом з його батьком,
який був інвалідом та потребував
постійного догляду за адресою: АДРЕСА_1.
Після смерті свого батька, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 успадкував трикімнатну
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Спільних дітей у них з померлим не було,
адже вони почали проживати разом у
зрілому віці.

Згідно з Свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом ОСОБА_4 є
власником трикімнатної квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 - помер.
Організацію та проведення поховання
здійснювала вона. Оскільки вона
проживала з померлим однією сім'єю
більше ніж 5 років, згідно
законодавства вона є спадкоємцем
четвертої черги. Інших спадкоємців
після померлого ОСОБА_4 немає. Тому вона
звернулася до Другої Сєвєродонецької
державної нотаріальної контори у м.
Сєвєродонецьку із заявою про прийняття
спадщини. Державним нотаріусом Другої
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори їй було
роз'яснено, що вона має довести факт
проживання з померлим громадянином
ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловіка та
дружини без шлюбу у судовому порядку.
Після смерті ОСОБА_4 залишилося
спадкове майно, яке складається з права
на квартиру АДРЕСА_1. З метою отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_4 їй
необхідно визнати факт того, що вона,
ОСОБА_1, та ОСОБА_4, протягом 13 років (з 1999
р. по ІНФОРМАЦІЯ_1.), до моменту смерті
ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без
шлюбу.

Причиною неможливості одержання або
відновлення документів, що посвідчують
факт її проживання з померлим ОСОБА_4
однією сім'єю без шлюбу, є те, що цей
факт ніде не зареєстрований, оскільки
шлюб між нею та померлим не був
зареєстрованим, хоча фактично вони
перебували у шлюбних відносинах, адже
мешкали разом та вели спільне
господарство. До того ж законом не
визначено іншого порядку встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу, окрім
судового порядку, тому вона змушена
звернутися до суду з відповідною
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення.

До того ж, той факт, що документи на
квартиру та Свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_4,
Витяг про державну реєстрацію прав
знаходяться у неї, свідчить про їхнє
спільне проживання з померлим ОСОБА_4
однією сім'єю без шлюбу протягом
тривалого часу. Крім того, той факт, що
саме вона здійснювала організацію
поховання останнього, як і належить
дружині, також свідчить про те, що вони
проживали з померлим однією сім'єю без
шлюбу, як чоловік та дружина.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1
підтримала доводи викладені в заяві,
просила суд заяву задовольнити та
встановити факт проживання її з ОСОБА_4
в період з 1999 року по 2013 рік однією
сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_2 підтримав доводи
викладені в заяві, також просив суд
заяву задовольнити.

У судове засідання представник
заінтересованої особи Другої
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснила, що вона проживає АДРЕСА_2, та
знала ОСОБА_4. З 1999 року по 2000 рік ОСОБА_1
проживала разом з ОСОБА_4, який у січні
помер. Заявниця доглядала ОСОБА_7, та
раніше його батька.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8
пояснив, що він з весни 2010 року
періодично бачив покійного ОСОБА_4 та
ОСОБА_1, вони його сусіди. З весни 2010
року ОСОБА_4 доглядав за своїм батьком,
переїхав із Росії. ОСОБА_4 проживав в
АДРЕСА_1 до своєї смерті, а його батько
помер 2011 році. З весни 2010 року ОСОБА_4 та
Тоня проживали разом постійно, він
інколи заходив до них.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається з пояснень заявника, вона
проживала з померлим ОСОБА_4 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 1999
року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Показання свідків з цього приводу дуже
суперечливі, не узгоджуються між собою,
з чого суд не має можливості достовірно
встановити дату, з якої померлий ОСОБА_4
та заявник ОСОБА_1 почали проживати
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
тобто, що вони проживали саме з грудня
1999 року по 2013 рік. Свідок ОСОБА_8
стверджує, що він знайомий з покійним
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з весни 2010 року. А
свідок ОСОБА_6 стверджує, що вона
пам'ятає, що ОСОБА_4 з ОСОБА_1 проживали
разом з 1999 року по 2000 рік.

Разом з цим, встановлення судом такої
дати до 01.01.2004 року є неможливим,
оскільки діючий Сімейний кодекс
України набув чинності з 01 січня 2004
року. Кодекс про шлюб та сім'ю України,
що діяв до набрання чинності СК
України, не передбачав такого поняття,
як проживання осіб однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, а тому встановлення
факту проживання однією сім'єю можливо
лише з 01 січня 2004 року - з часу набуття
чинності СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України
проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Факт проживання жінки та чоловіка за
однією адресою також не є ні головною,
ні обов'язковою ознакою наявності
фактичного шлюбу.

В судовому засіданні судом не
встановлено, а заявником не доведено,
що між нею та покійним ОСОБА_4 склалися
та/або існували усталені відносини,
права та обов'язки подружжя.

Суд не приймає до уваги пояснення
заявника та її представника в частини
того, що доказом сумісного проживання є
наявність у неї документів покійного
ОСОБА_4 на квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, Свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_4,
Витягу про державну реєстрацію прав та
те, що вона здійснювала організацію
поховання ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що
по-перше, це було право покійного
ОСОБА_7 на сумісне проживання, яке
виникло у нього, як у власника
вищевказаної квартири, по-друге, факт
здійснення організації поховання
ОСОБА_4 заявником, не є підставою для
визнання факту проживання однією
сім'єю.

Сім'ю складають не тільки особи, які
проживають разом, а й пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки, отже, факт проживання під
одним дахом не створює сімейних
відносин.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заява ОСОБА_1 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в
період з 1999 року по 2013 рік задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 256-259
ЦПК України, ст.ст. 3, 21 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, заінтересована особа -
Друга Сєвєродонецька державна
нотаріальна контора, залишити без
задоволення у зв'язку з
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти з
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
І.С. ПОСОХОВ