Справа № 351/1280/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1970/2014
Головуючий у 1 інстанції Бородовський
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Шалаута Г.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Капущак
С.В.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Хутір-Будилівської сільської ради про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 06
серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

19.06.2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом
до Хутір-Будилівської сільської ради
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Заяву мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (його
бабуся). Після її смерті відкрилася
спадщина на майно, що знаходиться в с.
Хутір-Будилів Снятинського району
Івано-Франківської області та
складається з житлового будинку з
господарськими будівлями. Спадкоємців
по закону немає. Він є спадкоємцем по
заповіту, який 11.08.2006 року вона склала
на його користь. Він своєчасно не
звернувся із заявою для отримання
спадщини у нотаріальну контору, так як
знаходився в м. Києві та брав участь у
загально громадському спротиві
«Майдан». Однак після звернення в
нотаріальну контору отримав усну
відмову у видачі свідоцтва про
прийняття спадщини у зв'язку з
пропуском 6-місячного строку,
визначеного законом для прийняття
спадщини.

Просив визначити йому додатковий
строк тривалістю один місяць для
прийняття вказаної спадщини.

Рішенням Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 06
серпня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено з підстав неповажності
причин для поновлення строку для
прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі на рішення
суду ОСОБА_2 посилається на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права та на
невідповідність висновків суду
обставинам. Апелянт зазначив, що на час
смерті був зареєстрований та проживав
разом з членами своєї сім'ї у будинку
спадкодавця - ОСОБА_3, про що
підтверджує по господарська книга,
виписку з якої додає до матеріалів
справи. Пояснив, що за останні роки
вклав особисті кошти в ремонт будинку,
газифікував його, вів з бабусею спільне
господарство та надавав матеріальну
підтримку, поніс витрати на поховання.
Вважає, що його участь у громадському
спротиві «Майдан» є поважною причиною,
просив рішення суду скасувати і
постановити нове ,яким позов
задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав з мотивів, наведених у
ній.

Представник Хутір-Будилівської
сільської ради в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про місце і час розгляду
справи, проте його неявка не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта, дослідивши матеріали справи
та оглянувши паспорт та будинкову
книгу №2 для прописки громадян, які
проживають у будинку, колегія
знаходить апеляційну скаргу
обґрунтованою та приходить до
висновку, що її слід задовольнити
частково, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Рішення суду
першої інстанції зазначеним вимогам не
відповідає.

Суд постановив незаконне рішення,
через те, що проігнорував при розгляді
справи вимоги ст. 214 ЦПК України, якою
законодавець зобов'язує суд при
розгляді справ з'ясовувати такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги сторін чи
заперечення;

2 ) чи є інші фактичні дані (пропуск
строку позовної давності), які мають
значення для справи;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених судом обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов (заяву) задовольнити чи
відмовити в позові.

В порушення вимог ст. 27 ЦПК України, суд
першої інстанції не з'ясував дійсних
обставин справи, не сприяв повному,
всесторонньому та об'єктивному
розгляду справи та ухвалив незаконне
рішення, яке не може залишитися в силі.

Відповідно до змісту ст.1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків спадкодавця (спадщини) до
спадкоємців.

Ст.1217 ЦК України визначає, що
спадкування здійснюється за законом
або за заповітом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Хутір-Будилів
Снятинського району, про що
підтверджує свідоцтво про смерть
(а.с.10). З свідоцтва про право власності
від 08.06.1990 року вбачається, що їй на
праві власності належав житловий
будинок АДРЕСА_1, про що вчинено у
Коломийському БТІ реєстраційний напис
№203 від 08.06.1990 року (а.с. 8).

З ксерокопії заповіту (а.с. 9) видно, що
все своє майно на випадок смерті ОСОБА_3
заповіла ОСОБА_2. Таким чином заявник є
спадкоємцем ОСОБА_3 по заповіту.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Ч. 3 цієї статті визначає, що
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
її, якщо протягом шестимісячного
строку, встановленого ст.1270 ЦК України
він не подав заяву про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не
відмовився від прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день оголошення її померлою.

З оглянутого паспорта ОСОБА_2 та
будинкової книги будинковолодіння
АДРЕСА_1 вбачається, що заявник був
прописаний та проживав з 25.06.2012 року у
цьому будинковолодінні (тобто на день
смерті ОСОБА_3, що мала місце
ІНФОРМАЦІЯ_1) та проживає в ньому по
даний час. Зазначене також
підтверджується довідкою
Хутір-Будилівської сільської ради від
11.08.2014 року №01-40/172 (а.с. 30).

Таким чином оцінкою зазначених доказів
колегією встановлено факт прийняття
ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3, а
тому заяву про надання йому
додаткового строку для прийняття
спадщини слід вважати безпідставною,
такою що подана помилково через
відсутність правових знань у заявника
та через неналежне відношення до своїх
посадових обов'язків тих осіб, які
надали заявнику некваліфіковану
правову допомогу.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції слід скасувати, як
незаконне та постановити нове рішення
яким у задоволенні заяви відмовити з
іншої підстави - за безпідставністю
заявленої вимоги.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 06
серпня 2014 року скасувати. Ухвалити нове
рішення. В задоволенні заяви ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Г.І. Шалаута

Р.Й. Матківський

Я.Ю. Ковалюк