Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2014 Справа №607/2996/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

при секретарі Рихліцької
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства індивідуальних
забудовників "Добробуд" про визнання
майнового права, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
товариства індивідуальних
забудівників «Добробуд» (надалі-ТІЗ
«Добробуд») у якому просить визнати за
ним майнове право на нежитлове
приміщення - гараж НОМЕР_1 за адресою:
АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що 06
вересня 2006 року між ним та відповідачем
було укладено договір доручення у
будівництві нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 відповідно до п.1.1
якого відповідач зобов»язувався
збудувати вказане приміщення та в
подальшому здати даний об»єкт в
експлуатацію. На даний момент
нежитлове приміщення гараж НОМЕР_1 він
збудував своїми силами, однак воно не
введене в експлуатацію. Крім того, ним
під час проведення будівництва
проводилось придбання будівельних
матеріалів та оплачувалося проведення
будівельних робіт. Вважає, що
відповідач не бажає вводити збудоване
приміщення в експлуатацію, а тому
просить суд визнати майнове право на
вказаний об»єкт.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просить їх задовольнити з мотивів,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача товариства
індивідуальних забудовників
«Добробуд» в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, суду пояснив,
що спірне нежитлове приміщення гаражу
під НОМЕР_1 яке розміщене на АДРЕСА_1
самовільно збудоване відповідачем без
передбаченого проекту та відповідних
дозволів інспекції
архітектурно-будівельного контролю, а
тому не підлягає введення його в
експлуатацію та визнання на нього
майнових прав. У позові просить
відмовити.

Дослідивши та оцінивши зібрані у
справі докази, суд встановив

Як вбачається із договору доручення, 06
вересня 2006 року між позивачем ОСОБА_1
(Довірителем) та ТІЗ «Добробуд»
(Повірений) укладено договір доручення,
за умовами якого повірений бере на себе
зобов»язання збудувати нежитлове
приміщення гараж НОМЕР_1 за адресою
АДРЕСА_1. За даним договором довіритель
зобов»язується сплатити за приміщення
суму грошових коштів у розмірі 3 000
гривень.

Відповідно до дублікату квитанції
№925.831.1 від 31 серпня 2007 року ОСОБА_1
внесено на рахунок ТІЗ «Добробуд» 3 000
гривень на виконання договору
доручення за будівництво приміщення
гаражу.

Позивач здійснив будівництво
нежитлового приміщення гаражу під
НОМЕР_1 яке розміщене на АДРЕСА_1,
самостійно оплативши вартість
будівельних матеріалів та робіт, що
підтверджується представленими ним
копіями накладних та квитанцій на
закупівлю будівельних матеріалів за
липень-серпень 2007 року.

Як вбачається із представленого
відповідачем копії дозволу на
виконання будівельних робіт №227/05 від 29
травня 2005 року інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
його видано ТІЗ «Добробуд» на
виконання будівельних робіт з
будівництва гаражу-стоянки на 67
автомобілів житлового кварталу за
адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до акту Державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об»єкта від 25 грудня 2007 року,
гараж-стоянку на 67 автомобілів
житлового кварталу по вул.15 квітня в
місті Тернополі прийнято в
експлуатацію. Зазначений акт
затверджено рішенням виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
від 19 березня 2008 року.

Рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 04
грудня 2008 року №2425 оформлено право
власності за фізичними особами на
стоянки та гаражі в гаражі стоянці на 67
автомобілів житлового кварталу за
адресою АДРЕСА_1 та присвоєно номера.

Рішенням сесії Тернопільської міської
ради від 30 березня 2010 року №5/33/71 «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,2935 га за адресою
АДРЕСА_1 обслуговуючому кооперативу
«Сахарова,1а», обслуговуючому
кооперативу «Сахарова, 1а» надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею до 0,2935 га з наданням в
оренду терміном на п»ять років, для
обслуговування гаража-стоянки АДРЕСА_1.

Згідно із ч.2 ст.190 ЦК України, майнові
права є неспоживною річчю. Майнові
права визнаються речовими правами.

В силу вимог ч.1,2 ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд вважає, що будівництво
спірного нежитлового приміщення -
гаражу НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 на
яке позивач просить суд визнати
майнове право є самочинним, оскільки
зазначений об»єкт збудовано ним без
відповідного дозволу на виконання
будівельних робіт, а також без
відведення земельної ділянки під
забудову на окремо стояче приміщення
гаражу за НОМЕР_1.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що позовні вимоги позивача про
визнання майнового права на нежитлове
приміщення гаражу під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1, не підлягають до
задоволення, оскільки, будівництво
зазначеного нежитлового-приміщення
гаражу є самочинним будівництвом. При
цьому, суд не бере до уваги
представлені позивачем погодження
змін в проектну документацію 82-04 «Гараж
стоянка на 67 автомобілів» в частині
будівництва окремо стоячого
гаража-стоянка боксового типу на один
легковий автомобіль за адресою
АДРЕСА_1, виданими Тернопільською
міською санітарно-епідеміологічною
станцією та управлінням з питань
наглядово-профілактичної діяльності
ГУ МНС України в Тернопільській
області від 25.05.2007 року та від 29.05.2007
року, а також змін до проектної
документації, оскільки такі зміни не
знайшли свого підтвердження при
наданні дозволу відповідачу на
виконання будівельно-монтажних робіт
по будівництву зазначеного об»єкту
будівництва. Також суд вважає, що
існування договору доручення від 06
вересня 2006 року, укладеного між
сторонами та внесення позивачем коштів
у розмірі 3000 гривень на рахунок ТІЗ
«Добробуд» на які покликається
позивач, як на підставу своїх вимог, не
є підставою для задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 212, 215,
ст.ст.190, 376 Цивільного кодексу України,
суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства індивідуальних
забудівників «Добробуд» про визнання
майнового права на нежитлове
приміщення гаражу відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан