Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Ковалевича С.П.

суддів: Ковальчук Н.М.,
Оніпко О.В.

секретар судового
засідання - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Економкомфорт» на
заочне рішення Сарненського районного
суду Рівненської області від 25 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Економкомфорт» про
стягнення коштів за нікчемним
правочином.

Перевіривши докази та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Сарненського
районного суду Рівненської області від
25 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Економкомфорт» на
користь ОСОБА_1 1980 грн. та 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Вважаючи дане рішення незаконним
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ТОВ «Економкомфорт» подало на нього
апеляційну скаргу.

В обґрунтування скарги вказує, що
позивачеві були роз'яснені всі умови
отримання позики, що підтверджується
тією обставиною, що вона добровільно
підписала оспорювані договори і мала
можливість ознайомитися з усіма
умовами Договору протягом 5-ти
календарних днів. Також після
укладення договорів позивач жодного
разу не звернулася до Відповідача з
вимогою роз'яснити чи уточнити умови
Договору, цим самим з ними
погоджуючись. Позивачка не зверталася
до відповідача з будь-якими скаргами чи
претензіями на дії чи бездіяльність
представника відповідача під час
укладення та виконання умов цих
договорів.

Таким чином, посилання позивача на
укладення Договору під впливом обману,
вважають, безпідставним, недоведеним і
таким, що ґрунтується на суб'єктивних
припущеннях і тому дана вимога не
підлягає задоволенню.

Грошові кошти були сплачені позивачем
на виконання договору про надання
інформаційно-консультаційних послуг,
про що сторонами було підписано
відповідний акт приймання-передачі
наданих послуг, в якому позивач
підтвердила належність виконання всіх
умов зазначеного договору зі сторони
відповідача.

На зазначені обставини справи суд
уваги не звернув, у зв'язку з чим
невірно застосував норми
матеріального права щодо захисту прав
споживачів та висновки Верховного Суду
України щодо подібних правовідносин.

Посилаючись на викладені
обставини, просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити ОСОБА_1 у позові.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_1 вважає рішення суду першої
інстанції обґрунтованим та законним, а
доводи апелянта безпідставними.

Просить апеляційну скаргу
відхилити, а заочне рішення
Сарненського районного суду
Рівненської області від 25 лютого 2014
року залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
26.12.2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ
«Економкомфорт» укладено договір
№00922/12 про надання товару/позики з
додатком до нього №1, №2 та договір
№00922/12 про надання інформаційних
послуг.

Підписуючи вказані угоди, ОСОБА_1
зауважень та заперечень щодо їх умов не
мала. ЇЇ посилання в позовній заяві як
на підставу задоволення позовних вимог
на те, що вказаний правочин є недійсним,
діяльність ТОВ «Економкомфорт» носить
пірамідальний характер та про нечесну
підприємницьку діяльність цього
товариства спростовується наступним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч.1-3, 5 та ст.6 ст.203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлене законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч.1, п. 7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Законом України «Про захист прав
споживачів» закріплена можливість
визнання недійсними правочинів,
здійснених із використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в Законі нормативне
визначення поняття «пірамідальної
схеми» не надано, однак визначені
ознаки, які відносять діяльності
суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Пункт 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття
«пірамідальної схеми» у розумінні цієї
норми має такі обов'язкові ознаки: а)
здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації; б)
компенсація надається за рахунок
залучення учасником інших споживачів
схеми; в) відсутність продажу або
споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом Договору
сторін, укладеного в рамках
функціонування системи придбання
товарів у групах, є надання учаснику
програми адміністративних послуг, у
тому числі фінансового характеру, з
метою придбання ним товару.

Відповідно до п.2.2. додатку №2 до
Договору учасник доручає
Адміністратору утримувати Чисті
платежі на банківському рахунку
Адміністратора для формування Фонду
групи та оплати Товарів та/або надання
відповідної суми у позику на користь
Учасників цієї групи.

В Договорі чітко передбачено, що
споживач оплачує кожного місяця
Основний платіж, який включає Чистий
платіж, за рахунок якого Адміністратор
здійснює оплату Вартості Товару чи
надає відповідні суми у позику.

За системою придбання товарів у групах
кожний з учасників, який належним чином
виконує зобов'язання за Договором,
отримує Свідоцтво на Товар, яке є
підставою для придбання такому
Учаснику Товару та/або перерахування
відповідної суми у позику.
Адміністратор проводить оплату
Вартості Товару на користь Учасника
та/або надає відповідну суму у позику
протягом 60 (шістдесяти) календарних
днів, після того, як Учасником будуть
виконані вимоги цієї статті (п.п.5.4, 5.15,
6.1 додатку №2 до Договору).

За таких обставин висновок суду про те,
що діяльність ТОВ «Економкомфорт» за
Угодою сторін є функціонуванням
«пірамідальної схеми», суперечить
змісту п.7 ч. 3 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів» у зв'язку з
відсутністю головних ознак
«пірамідальної схеми» - безтоварність
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі одержання
товару/позики кожним із них, за умовами
виконання своїх зобов'язань.

Помилковим є висновок суду про
введення позивача в оману з підстав
оплати ним не самого товару, а права на
придбання Товару (отримання кредиту) та
відсутності залучення власних коштів
відповідача.

Такий висновок суперечить нормам
чинного законодавства й суті самого
правочину, визначеного в ч.5 ст.1 Закону
України «Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкоджати вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення Договорів ОСОБА_1
отримала примірники Договорів та
додатки до них, які місять опис послуг
ТОВ «Економкомфорт».

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про скасування рішення суду першої
інстанції у зв'язку з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та постановленням нового рішення
про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.309, 313, 316 ЦПК України
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Економкомфорт» задовольнити.

Заочне рішення Сарненського районного
суду Рівненської області від 25 лютого
2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Економкомфорт» про
стягнення коштів за нікчемним
правочином відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право
оскаржити рішення апеляційного суду
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
С.П.
Ковалевич

Судді:
Н.М.
Ковальчук

О.В.
Оніпко