№2/756/966/14
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді
Тітова М.Ю.

при секретарі
Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
довіреності удаваною, договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання довіреності
удаваною, договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на
автомобіль. Свої вимоги обґрунтовує
тим, що у грудні 2008 року він домовився з
ОСОБА_2 про купівлю - продаж автомобіля.
22 грудня 2008 року він з метою купівлі
продажу автомобіля «Jaugar X-type», 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1
приїхав до нотаріуса, після того як він
передав грошові кошти в сумі 25000
доларів США, Відповідач запропонував
позивачу не укладати договір
купівлі-продажу автомобіля та
запропонувала видати довіреність на
право володіння, користування та
розпорядження зазначеним автомобілем.
При цьому, вони склали розписку, в якій
відповідач зазначає, що отримала гроші
від нього гроші в розмірі 25000 за продаж
автомобіля, він в свою чергу прийняв
автомобіль, 2 комплекти ключів та
технічний паспорт. Фактично шляхом
передачі коштів та складанням розписки
між ними було укладено договір
купівлі-продажу автомобіля. З 22 грудня
2008 року він фактично почав
розпоряджатися та користуватися
автомобілем на свій розсуд, тобто
використовував автомобіль для власних
потреб, проходив технічний огляд
автомобіля, страхував цивільну
відповідальність стосовно себе та
спірного автомобіля, а також проводив
відновлювальний ремонт автомобіля.
Кілька разів він звертався до
відповідача з проханням все ж таки
укласти договір купівлі продажу, однак
ці пропозиції лишились без уваги.
Термін дії довіреності закінчився
22.12.11. В 2013 року він вирішив продати
автомобіль, однак виявилось, що в 2007
році у відношенні відповідача було
винесено постанову про порушення
митних правил за ст. 113МК України. 08
серпня 2008 року ВДВС Оболонського
району на виконання постанови суду від
25 липня 2007 року винесло постанову про
арешт майна відповідача. Згідно даної
постанови було накладено арешт на
автомобіль, що придбав він. На даний час
він не може повноцінно користуватися
автомобілем, розпоряджатися ним, хоча в
дійсності його купив і є власником.
Вважає, що довіреність від 22 грудня 20108
року на підставі ст. 235 ЦК України є
удаваним правочином, оскільки фактично
сторони уклали договір купівлі-продажу
автомобіля між сторонами було
досягнуто домовленості щодо усіх
істотних умов договору купівлі-продажу
автомобіля, предмет договору передано
йому, за що ним сплачені кошти. Тобто
довіреність від 22 грудня 2008 року
укладена сторонами з метою приховати
договору купівлі-продажу автомобіля.

Просить суд відповідно до ст.ст. 220, 328,
334, 626, 628, 655, 656, 657, 662 ЦК України визнати
довіреність від 22.12.08 видану ОСОБА_2 на
його ім'я на розпорядження автомобілем
- удаваною, визнати договір
купівлі-продажу автомобіля дійсним та
визнати за ним право власності на цей
автомобіль.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, просив його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява про
визнання позову, однак судом не
прийнято визнання позову, оскільки
суперечить закону та порушує права
інших осіб.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, прийшов до висновку, що у
задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Згідно довіреності від 22.12.08 відповідач
уповноважила позивача користуватися, а
також розпоряджатися від його імені
(продати, обміняти, здавати в оренду,
заставляти в забезпечення його
зобов'язань) належний її транспортний
засіб «Jaugar X-type», 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, який належить
відповідачу на підстав свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 07.02.07.
Довіреність видана на три роки та діє
до 22.12.11 та посвідчена приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3

У той же час, державним виконавцем В ДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві ОСОБА_4 при
примусовому виконанні постанови
Солом'янського районного суду м. Києва
від 25.07.07 про конфіскацію автомобіля
«Форд» 1996 року випуску, у разі
неможливості конфіскації стягнути з
ОСОБА_2 08.08.08 постановою накладено
арешт на все майно, що належить ОСОБА_2
та заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна.

За інформацією УДАІ ГУ МВСУкраїни в м.
Києві автомобіль «Jaugar X-type», 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1 станом
на 12.05.14 належить на прав власності
відповідачу.

Крім того, позивачем надано суду
розписку складену 22.12.08, за якою ОСОБА_2
отримала від ОСОБА_1 гроші в розмірі 25000
умовних одиниць за продаж за вище
вказаного автомобіля, а ОСОБА_1 отримав
від ОСОБА_2 два комплекта ключів та
технічний паспорт від автомобіля.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Підстав вважати вказану довіреність
удаваною у суду не має, оскільки вона
нотаріально посвідчена приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
будь-яких доказів на підтвердження
цього позивачем надано не було.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 року №1388 встановлюється
єдина на території України процедура
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі - транспортні
засоби), оформлення та видачі
реєстраційних документів і номерних
знаків. Він є обов'язковим для всіх
юридичних та фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів,
виробляють чи експлуатують їх.
Представники власників транспортних
засобів виконують обов'язки та
реалізують права таких власників у
межах наданих їм повноважень. Державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться підрозділами
Державтоінспекції з метою здійснення
контролю за відповідністю конструкції
та технічного стану транспортних
засобів установленим вимогам
стандартів, правил і нормативів,
дотриманням законодавства, що визначає
порядок сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), використанням
транспортних засобів в умовах воєнного
і надзвичайного стану, а також для
ведення їх обліку та запобіганню
вчиненню щодо них протиправних дій.

Згідно пункту 8 Порядку державна
реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів. Документами, що
підтверджують правомірність придбання
транспортних засобів, їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери, є засвідчені підписом
відповідної посадової особи, що
скріплений печаткою: довідка-рахунок
за формою згідно з додатком 1, видана
суб'єктом господарювання, діяльність
якого пов'язана з реалізацією
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договори та угоди, укладені на
товарних біржах на зареєстрованих у
Департаменті Державтоінспекції
бланках, договори купівлі-продажу
транспортних засобів, оформлені в
Державтоінспекції, інші засвідчені в
установленому порядку документи, що
встановлюють право власності на
транспортні засоби; копія рішення суду,
засвідчена в установленому порядку, із
зазначенням юридичних чи фізичних
осіб, які визнаються власниками
транспортних засобів, марки, моделі,
року випуску таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин; довідка органу соціального
захисту населення або управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску; акт
приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача; митна
декларація на бланку єдиного
адміністративного документа на
паперовому носії або електронна митна
декларація, або видане митним органом
посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договір фінансового лізингу;
акт про проведений аукціон або
постанова та акт про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
видані органом державної виконавчої
служби.

Таким чином, підстав вважати, що між
сторонами 22.12.08 укладений договір
купівлі-продажу транспортного засобу у
суду не має, оскільки Порядком,
обов'язковим для всіх юридичних та
фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх, передбачена
обов'язкова державна реєстрація
(перереєстрація) транспортних засобів
та відповідний перелік документів, що
підтверджують правомірність придбання
транспортних засобів, їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери, є засвідчені підписом
відповідної посадової особи, що
скріплений печаткою, серед якого
відсутня розписка фізичної особи як
документ, що підтверджує правомірність
придбання транспортного засобу.

Крім того, суд враховує, що на
транспортний засіб Відділом державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції м. Києва
08.08.08 накладено арешт та заборону
відчуження, який внесений до
автоматизованої
інформаційно-пошукової системи УДАІ м.
Києві, що унеможливлює зняття з
реєстрації транспортного засобу та
його відчуження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Отже, оскільки відсутні підстави для
набуття позивачем права власності на
спірний автомобіль, то і в цій частині у
задоволенні позову необхідно
відмовити.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 57-66,
88, 169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання довіреності удаваною,
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на автомобіль
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: М.Ю. Тітов