У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Петровської районної у
м. Донецьку ради про виділ в натурі
частки нерухомого майна, що є в
спільній власності, припинення права
спільної часткової власності та
визнання права власності на нежиле
приміщення, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 26 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з
договором купівлі-продажу будівель з
господарськими побудовами від 08 грудня
2011 року, позивач придбав
адміністративно-управлінську будівлю
літ. «А-1», загальною площею 246,3 кв. м, з
господарською прибудовою літ. «Г»,
огородження № 7, замощення -1, що складає
46/100 ідеальної частки від будівель
загальною площею 538,8 кв. м, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_5, ОСОБА_6 є іншими співвласниками.
На теперішній час у сторін склався
порядок користування частками, які
належать їм, позивач за час
користування даною будівлею, зробив
деякі перебудови та добудував споруди,
зробив з даної будівлі кафе з мийками,
та зараз бажає вільно розпоряджатися
своєю власністю, а оскільки воно
знаходиться в спільній частковій
власності, він позбавлений такої
можливості. Тому він просить суд
виділити йому із спільної часткової
власності об'єкт нерухомості
адміністративно-управлінську будівлю
з господарською прибудовою, яка
складає 46/100 частин інших будівель,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
припинити право спільної часткової
власності між сторонами, визнати за ним
право власності на реконструйовані на
місці адміністративно-управлінської
будівлі об'єкти: кафе з мийкою літ. «А-2»,
площею 369,1 кв. м, бесідку літ. «К», «І»,
«Л», «М», господарче приміщення літ.
«Н», навіс літ. «О», замощення літ.
«І-ІV», огородження літ. «7-10», що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у м.
Донецьку, як на окремий об'єкт
нерухомого майна, зобов'язати
Петровську районну у м. Донецьку раду
надати окремому об'єкту нерухомості
окрему юридичну адресу.

Рішенням Петровського районного суду
м. Донецька від 05 листопада 2012 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

Виділено ОСОБА_4 в натурі із спільної
часткової власності об'єкт нерухомості
адміністративно-управлінську будівлю
з господарською прибудовою, яка
складає 46/100 ідеальної частки від
будівель загальною площею 538,8 кв. м, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 у
Петровському районі м. Донецька.

Припинено право спільної часткової
власності на об'єкт нерухомості
адміністративно-управлінську будівлю
з господарською прибудовою, що
належить ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року,
яка складає 46/100 ідеальної частки від
інших будівель, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 у Петровському районі

м. Донецька.

Визнано за ОСОБА_4 право приватної
власності на реконструйовані на місці
адміністративно-управлінської будівлі
об'єкти: будівлю кафе з мийкою літ. «А-2»,
площею 369,1 кв. м, бесідку літ. «К», «І»,
«Л», «М», господарче приміщення літ.
«Н», навіс літ. «О», замощення літ.
«І-ІV», огородження літ. «7-10»,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в м.
Донецьку, як на окремий об'єкт
нерухомого майна.

Зобов'язано Петровську районну у м.
Донецьку раду надати окремому об'єкту
нерухомості, яким є: будівля кафе з
мийкою літ. «А-2», площею

369,1 кв. м, та прибудовами бесідками літ.
«К», «І», «Л», «М», господарчим
приміщенням літ. «Н», навісом літ. «О»,
замощенням літ. «І-ІV», огородженням
літ. «7-10» окрему юридичну адресу за
номером АДРЕСА_2

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 26 грудня 2013 року рішення
районного суду скасовано, у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
районного суду, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку, обґрунтовано виходив з
того, що відповідно до положень ст. 376 ЦК
України самочинним будівництвом є не
тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт
нерухомості, який виник в результаті
реконструкції, капітального ремонту,
перебудови, надбудови уже існуючого
об'єкта, здійснених без одержаного
дозволу місцевих органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, дозволу на
виконання будівельних робіт, наданого
органами архітектурно-будівельного
контролю, оскільки в результаті таких
дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на
який власником (власниками) отримано
право власності (правова позиція
Верховного Суду України у справі №
6-130цс13).

При цьому за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК
України правила про самочинне
будівництво і його наслідки
поширюються на всі випадки будівництва
(реконструкції) всіх типів будівель,
споруд, та іншого нерухомого майна.

За таких обставин, апеляційний суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що не підлягають поділу (виділу) об'єкти
нерухомого майна, до складу яких
входять самочинно збудовані
(реконструйовані, переплановані)
об'єкти нерухомого майна).

Із матеріалів справи та змісту
ухвалених судами рішень не вбачається,
що апеляційним судом при вирішенні
спору допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а рішення
апеляційного суду у справі - залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 26 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук В.А.
Нагорняк