Справа № 552/2621/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової
О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_1.

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
визначення місця проживання дітей та
способів участі батька у вихованні
дітей, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, відібрання дитини -
ОСОБА_4, визначення місця проживання
дітей та способів участі батька у
вихованні дітей.

В позовній заяві посилалась на те, що
перебуває в шлюбі з відповідачем з 11
січня 2006 року, від шлюбу мають двох
дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Але подружнє життя не
склалося через застосування до неї
відповідачем фізичного, емоційного та
психологічного насильства, погроз
фізичною розправою. У зв'язку з цим
сім'я перестала існувати, і з жовтня 2013
року вони проживають окремо. На
примирення вона не згодна. Тому просила
шлюб розірвати. Також позивач
зазначила, що відповідач неправомірно
без її згоди забрав до себе одну із їх
дочок ОСОБА_4. У зв'язку з цим також
просила постановити рішення про
відібрання дитини - ОСОБА_4 - від осіб,
проживання з якими не визначалося
законом або рішенням суду, та визначити
місце проживання дітей з нею, визначити
способи участі ОСОБА_3 у вихованні
дітей у вигляді наступного графіка
побачень батька з обома дітьми: два
рази на місяць у неділю по дві години - з
11 до 13 години під час прогулянок на
свіжому повітрі поза приміщеннями.

Ухвалою суду від 09 вересня 2014 року
закрито провадження в даній цивільній
справі в частині позовної вимоги про
відібрання дитини - ОСОБА_4 - від осіб,
проживання з якими не визначалося
законом або рішенням суду, у зв'язку з
відмовою позивача від позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 позов в решті
позовних вимог підтримали та просили
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечував, та в його задоволенні
просив відмовити.

Третя особа виконавчий комітет
Київської районної й м.Полтаві ради
(орган опіки та піклування) в судове
засідання свого представника не
направив, звернувшись до суду з заявою
про розгляд справи за відсутності його
представника.

Враховуючи наявність достатніх
доказів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника третьої особи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши докази у
справі, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що сторони з 11 січня
2006 року перебувають в зареєстрованому
шлюбі, від шлюбу мають двох малолітніх
дочок - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8, 11-12).

На час розгляду справи судом сторони
проживають окремо.

Дана обставина визнавалась всіма
особами, що беруть участь у справі, у
зв'язку з чим в силу ч.1 ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягає.

Як на час звернення з даним позовом до
суду, так і на час розгляду справи судом
позивач наполягає на розірванні шлюбу.
На примирення категорично не згодна.

Враховуючи, що позивач з відповідачем
миритися не бажає, суд вважає, що на час
розгляду справи примирення є
неможливим.

При вирішенні справи суд також
виходить з того, що з урахуванням
встановлених фактичних взаємин
подружжя відсутні підстави для
надання терміну для примирення,
оскільки такі дії не зможуть привести
до збереження сім'ї, а матимуть
виключно формальний характер, що не
допоможе зберегти сім'ю.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Враховуючи, що позивач наполягає на
розірванні шлюбу, суд приходить до
висновку, що сім'я розпалась остаточно,
а подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу неможливі.

Тому позовна вимога про розірвання
шлюбу є такою, що підлягає до
задоволення.

Згідно ст.113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не
просила відновити їй дошлюбне
прізвище, зазначене питання судом не
розглядалось.

Вирішуючи питання про визначення місця
проживання дітей, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Згідно зі ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Статтею 161 СК України передбачено, що
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення. Орган опіки та
піклування або суд не можуть передати
дитину для проживання з тим із батьків,
хто не має самостійного доходу,
зловживає спиртними напоями або
наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Київської районної у м. Полтаві ради,
затвердженого рішенням виконкому від
22.07.2014 року №200, орган опіки вважає за
доцільне визначити місце проживання
малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, та
встановити час спілкування батькові
ОСОБА_3 з вище вказаними дітьми
наступним способом: два рази на місяць
у неділю з 11 до 13-00 без присутності
матері (а.с.51-52).

Враховуючи вищевикладені обставини та
приймаючи до уваги вік дітей, суд
приходить до висновку про необхідність
визначення місця проживання
малолітніх дітей разом з матір'ю ОСОБА_1
Тому в цій частині позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги про
визначення способів участі ОСОБА_3 у
вихованні дітей, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду з вимогами про
визначення відповідачу способів його
участі у вихованні дітей, позивач
просить суд вирішити питання про його
права і обов'язки.

При цьому судом не встановлено спору
між сторонами з даного питання. Як
пояснила в судовому засіданні позивач,
і це не заперечував в судовому
засіданні відповідач, вона не чинила
відповідачу перешкод в спілкуванні з
дітьми.

Відповідач вимог щодо визначення йому
способів участі у вихованні дітей не
заявляв.

Крім того, суд погоджується з
відповідачем, який вважає, що дві
зустрічі з дітьми на місяць по дві
години є недостатнім, і визначення
такого графіка побачень батька з
дітьми призведе до суттєвого і
безпідставного обмеження його прав, що
неприпустимо.

Тому в цій частині суд не бере до уваги
наведений вище висновок органу опіки
та піклування.

На підставі викладеного в задоволенні
позовних вимог про визначення способу
участі батька у вихованні дітей
необхідно відмовити.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 судом
задоволено частково, понесені нею
судові витрати підлягають
відшкодуванню їй пропорційно до
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 11О - 112 СК України,
ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 11 січня 2006 року
Центральним відділом реєстрації актів
цивільного стану Полтавського
міського управління юстиції, актовий
запис № 06, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу:

його - ОСОБА_3,

її - ОСОБА_1.

Визначити місце проживання малолітніх
дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю - ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 365,40
грн. на відшкодування понесених
судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду у 10-денний термін з дня
його проголошення.

Головуючий
О.А.Самсонова

09.09.2014