Справа № 2/2218/2406/11
УХВАЛА

03 березня 2014 року

Хмельницький міськрайонний суд

в складі : головуючого судді - Салоїд
Н.М.,

при секретареві - Колісник Л.В.,

за участю представника заявника
– ОСОБА_1,

та представника ДВС – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницький в залі суду
скаргу

ОСОБА_3

на неправомірні дії державного
виконавця районного відділу ДВС

в с т а н
о в и в :

У лютому місяці 2014 року
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на
неправомірні дії державного виконавця
районного відділу державної
виконавчої служби Хмельницького МРУЮ
в порядку статей 383-389 ЦПК України. У
скарзі посилається на те, що рішенням
Хмельниьцкого міськрайонного суду від
30.01.2012 року було задоволено позов
Хмельницького транспортного прокурора
в інтересах держави та органу
державного управління в особі
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» її дочірньої
компанії «Укртрансгаз» до заявника про
знесення будівель.

18 січня 2014 року державним виконавцем
райвідділу ДВС Хмельницького МРУЮ було
винесено постанову про накладення
штрафу в розмірі 170 грн., копію якої було
вручено ОСОБА_3 28.01.2014 року, за
невиконання рішення суду та вимоги
державного виконавця щодо його
зобов»язання за власний рахунок знести
самочинно зведені незавершені
будівництвом споруди.

Проте не виконання ним рішення суду
викликано поважними причинами, тому
просить визнати дії державного
виконавця районного відділу ДВС
незаконними та скасувати постанову про
накладення штрафу від 08.01.2014 року.

В судовому засіданні
представник заявника скаргу підтримав
просить її задоволити. Вважає, що
ОСОБА_3 не отримував вимоги державного
виконавця про виконання рішення суду
про знесення самочинного будівництва
за власний рахунок. Рішення суду
виконано лише частково, цегляний гараж
не знесений.

Представник ДВС
Хмельницького МРУЮ скарги не визнав.
Суду пояснив, що він діяв відповідно до
вимог статті 31 Закону України «Про
виконавче провадження», вчинив усі
передбачені законом щодо надіслання
вимоги боржнику, однак ним рішення суду
виконано лише частково.

Суд, вислухавши доводи представника
заявника та представника ДВС,
перевіривши матеріали справи, вважає,
що провадження за скаргою ОСОБА_3
підлягає закриттю з наступних
міркувань.

Відповідно до виконавчого листа за
№2-2218/1927/12 від 30.01.2012 року відкрито
виконавче провадження про
зобов»язання ОСОБА_3 знести за власний
рахунок самочинно зведені незавершені
будівництвом споруди – житловий
будинок садибного типу та цегляний
гараж відповідно до рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
30 січня 2012 року.

Державний виконавець районного
відділу ДВС Хмельницького МРУЮ ОСОБА_4
08 січня 2014 року виніс постанову про
накладення штрафу на ОСОБА_3 за
невиконання рішення суду в розмірі 170
грн.

Заявник ОСОБА_3 не погоджується із
таким рішенням державного виконавця,
подав скаргу про визнання дій
державного виконавця незаконними та
скасування означеної постанови,
оскільки існували поважні причини щодо
його не виконання, при цьому виходить
із того, що спір підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод, чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії.

За змістом пункту 17 ч.2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами.

У зв'язку з цим юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі, судом
якої юрисдикції вони видані. Також до
юрисдикції адміністративних судів
належать справи про оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час примусового
виконання постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
як виконавчих документів в окремому
виконавчому провадженні. (пункт 7
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2012 року № 5 «Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби»).

При здійсненні примусових виконавчих
дій ст. ст. 89, 90 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачене
право державного виконавця накласти
штраф на боржника та винних осіб за
невиконання законних вимог державного
виконавця.

Заявником подано скаргу на дії
державного виконавця щодо накладення
штрафу, а тому справа не підлягає
вирішенню в порядку цивільного
судочинства, оскільки постанова
державного виконавця про накладення
штрафу не пов'язана з виконанням
рішення суду, а стосується невиконання
законних вимог державного виконавця, і
є актом індивідуальної дії суб'єкта
владних повноважень.

У порушення норм процесуального права
заявник подав скаргу на дії державого
виконавця в порядку статті 383 ЦПК
України, незважаючи на те, що
учасниками цих правовідносин є сторони
виконавчого провадження з приводу
оскарження постанови державного
виконавця про накладення штрафу, які
підлягають розгляду в порядку
адміністративного, а не цивільного
судочинства. Штраф, накладений
постановою державного виконавця, яка
оскаржується ОСОБА_3, є не
адміністративним стягненням, а
санкцією за невиконання вимог
державного виконавця при виконанні
рішення суду ухваленого у цивільній
справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, тому провадження за
скаргою на неправомірні дії районного
відділу ДВС Хмельницького МРУЮ
підлягає закриттю.

На підставі наведеного та
керуючись п. 1 частини 1 статті 205, 293 ЦПК
України, суд –

у х в а л и в
:

Провадження за скаргою ОСОБА_3 на
неправомірні дії державного виконавця
районного відділу Державної
виконавчої служби Хмельницького МРУЮ
закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду подається протягом 5 днів з дня її
проголошення до Апеляційного Суду
Хмельницької області.

Суддя :