У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Сведбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
звернення стягнення на майно, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від
імені ОСОБА_3, на заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 березня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» звернулося до суду із
указаним позовом. Зазначало, що 13
серпня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством "Сведбанк",
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір, за умовами якого відповідачу
було надано кредит в іноземній валюті у
розмірі 275 000 дол. США на строк до 12
серпня 2018 року зі сплатою відсотків за
користування ним щомісячно 13,50% річних
за весь строк фактичного користування
кредитом. На забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором 13
серпня 2008 року між сторонами укладено
іпотечний договір, відповідно до якого
в іпотеку банку передано нежитлове
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 87,2 кв.м.
Посилаючись на те, що свої зобов'язання
за кредитним договором відповідач не
виконує, просило задовольнити позов.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 березня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 листопада 2013 року, позов
задоволено. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки за іпотечним договором
№ 0301/0808/98-159-Z-1 від 13 серпня 2008 року:
нежитлове приміщення, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
87,2 кв.м та належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на підставі рішення постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Левлекс» б/н від 3 вересня 2007 року, за
рахунок реалізації якого підлягають
задоволенню вимоги ПАТ «Сведбанк» у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 13 серпня 2008
року № 0301/0808/98-159, який укладений між ВАТ
«Сведбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3, у розмірі 344
790,99 дол. США, з яких: заборгованість за
кредитом 268 124,00 дол. США (що складає
еквівалент 2 128 904 грн 56 коп.),
заборгованість по процентах - 76 666,99 дол.
США (еквівалент 608 735 грн 91 коп.), а також
пеня в розмірі 289 181 грн 91 коп., шляхом
проведення публічних торгів у порядку,
встановленому законом, або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених ст. 26 закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень». Вирішено питання
про стягнення судових витрат.

ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить оскаржувані
судові рішення скасувати, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами встановлено, що 13 серпня 2008 року
між ВАТ «Сведбанк», правонаступником
якого є ПАТ "Сведбанк", та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 0301/0808/98-159,
за умовами якого останньому було
надано кредит в іноземній валюті у
розмірі 275 000 дол. США зі сплатою
відсотків за користування ним
щомісячно 13,50 % річних за весь строк
фактичного користування кредитом із
строком повернення 12 серпня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 13 серпня 2008 року
було укладено іпотечний договір,
відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4
передали в іпотеку банку нежитлове
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 87,2 кв.м.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконує
належним чином взяті на себе договірні
зобов'язання.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

У порушення вимог зазначеної норми
суди, ухвалюючи рішення та
задовольняючи позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки, не
зазначили конкретно способу
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону, та
початкову ціну предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Звертаючись до суду з позовом банк
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки шляхом проведення публічних
торгів, тому суди при новому розгляді
справи мають з'ясувати можливість
застосування такого способу, і якщо він
можливий, - встановити початкову ціну
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Обставини, пов'язані із визначенням
ціни і способу реалізації предмета
іпотеки, про застосування якого просив
позивач, судами не з'ясовані, особам,
які беруть участь у справі, не
пропонувалось подати докази з приводу
цих обставин (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, тому рішення судів
першої та апеляційної інстанції не
можуть вважатись законними і
обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від
імені ОСОБА_3, задовольнити.

Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 березня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук