Справа № 185/2808/14-ц
Провадження № 2/185/1557/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

при секретарі судового засідання
Шелеповій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Павлограді у приміщені
суду цивільну справу за позовом
Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Павлоградської міської
ради до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по оплаті за послуги
водопостачання і водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014р. позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення. В
обґрунтування заявленого позову
посилався на те, що відповідач проживає
за адресою: АДРЕСА_1. Послуги
водопостачання та водовідведення
позивачем надавалися за місцем
мешкання відповідача. 13.06.2003 року між
сторонами укладено договір про надання
послуг з водопостачання та
водовідведення. Плата за надані
послуги повинна провадитися
споживачем щомісячно. Однак,
відповідач оплату за надані послуги не
проводив, у результаті чого станом на
01.02.2014 року утворилася заборгованість у
сумі 3314,54 грн. Тому позивач просить
стягнути з відповідача вищевказану
суму, а також витрати по оплаті
судового збору, понесені позивачем при
зверненні до суду.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити. В
обґрунтування своїх доводів
представник позивача зазначив, що на
момент укладення договору про надання
послуг за особовим рахунком
відповідача обліковувалась
заборгованість у розмірі 3437,85 грн., яку
за умовами договору споживач
зобов'язався погасити.

Відповідач та представник відповідача
у судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, просили відмовити у
задоволенні позову. В обґрунтування
своїх доводів відповідач зазначив, що
не погоджується із нарахуванням
вартості послуг за нормами споживання,
оскільки його не було повідомлено про
необхідність повірки лічильника.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи та оцінивши їх у сукупності,
повно та всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд прийшов до висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідач
проживає за адресою: АДРЕСА_1. Позивач,
відповідно до «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення»,затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, надає населенню м.
Павлограда, а також підприємствам,
установам і організаціям послуги по
водопостачанню та водовідведенню.

13 червня 2013 року між сторонами було
укладено договір №1019636 про надання
послуг з централізованого постачання
холодної води та водовідведення за
місцем проживання позивача, згідно
якого позивач зобов'язався здійснювати
постачання питної води до квартири
відповідача, а відповідач зобов'язався
своєчасно здійснювати оплату за
спожиту воду. Відповідно до п.6.5
вказаного договору, на момент його
укладення сума заборгованості
споживача за послуги водопостачання та
водовідведення складала 3437,85 грн.

У судовому засіданні відповідач
підтвердив факт укладання вказаного
договору та добровільність своєї згоди
на укладення договору, вимог щодо
оскарження дійсності вказаного
договору не заявляв.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу
України, наймач зобов'язаний своєчасно
вносити квартирну плату та плату за
комунальні послуги.

У відповідності до ст.162 Житлового
кодексу України плата за комунальні
послуги береться крім квартирної плати
за затвердженими в установленому
порядку тарифами. Наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 20 «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 року, плата за надані
послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
або затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається з особового рахунку,
відкритого на ім'я відповідача за
вищевказаною адресою, станом на 01
лютого 2014 року, за особовим рахунком
відповідача обліковувалася
заборгованість у сумі 3314,54 грн. /а.с.8-9/.
Відповідачем здійснювалась оплата
послуг у розмірах менших, ніж
нараховано позивачем.

Суд не приймає доводи відповідача про
припинення дії договору та про
неправомірність нарахування
заборгованості за нормами споживання,
оскільки при укладанні договору від
13.06.2013 року сторони досягли згоди щодо
розміру заборгованості у розмірі
3437,85грн. станом на дату укладення
договору.

У судовому засіданні сторонами
визнано, що з 04.03.2013р. нарахування за
послуги проводилось позивачем згідно
показань лічильника.

Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем не оскаржувався договір
від 13.06.2013 р. та не заявлялися вимоги про
його розірвання. Згідно п.11.1 вказаного
договору, він укладається на один рік.
Договір вважається щороку продовженим,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії однією із сторін не було
письмово заявлено про його розірвання
або необхідність перегляду.

За таких обставин, враховуючи, що
сторони узгодили у договорі розмір
заборгованості відповідача та те, що з
04.03.2013р. нарахування проводилось згідно
показань лічильника, а відповідачем не
надано жодних доказів недійсності
договору, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що при
зверненні до суду позивачем сплачено
судовий збір у сумі 243грн. 60 коп., тому
відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України
судовий збір підлягає стягненню з
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог .

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Павлоградської міської
ради до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги
водопостачання і водовідведення -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Павлоградської міської
ради суму заборгованості за послуги
водопостачання і водовідведення у
розмірі 3314 (три тисячи триста
чотирнадцять) грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Павлоградської міської
ради судові витрати у розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя
М.М. Перекопський