Провадження №2/761/316/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарях - Калугіній М.О.,
Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Дельта банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", третя особа:
ОСОБА_2 про розірвання кредитного
договору ,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2013 року позивач звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, в якому просив стягнути з
відповідачів солідарно на користь
Публічного акціонерного товариства
"Дельта банк" загальну суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 657 832,05 грн. та витрати по
сплаті судового збору у розмірі 3 441
гривень.

Пізніше позивачем було уточнено
позовні вимоги у зв`язку з збільшенням
розміру заборгованості, у зв`язку з чим
просив стягнути з відповідачів
солідарно на свою користь загальну
суму заборгованості у розмірі 967 985,25
грн.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує
тим, що 28 листопада 2006 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (далі -
Відповідач-1) було укладено Кредитний
договір № 0 (далі - Кредитний
договір), на підставі якого Банк надає
Відповідачу-1 кредит в сумі 136 000 доларів
США, з терміном погашення кредитних
ресурсів до 28 листопада 2027 року з
оплатою 10,8 % річних, а Відповідач
одержує та повертає кредит згідно умов
договору.

Проте, вказані зобов'язання за
Кредитним договором Відповідачем-1 не
виконуються, кредитні зобов'язання
Відповідачем-1 постійно порушуються,
прострочена заборгованість не
погашається.

Станом на 21 травня 2014 року Відповідач
має заборгованість в розмірі 967 985,25
грн., з яких заборгованість за кредитом
- 732 250,75 грн., сума заборгованості за
відсотками - 235 734,50 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором №0 від 28
листопада 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«Укрсиббанк» та ОСОБА_2 (далі -
Відповідач-2) було укладено Договір
поруки № 65802 від 28 листопада 2006 року, за
яким Поручитель зобов'язується
відповідати перед Кредитором у повному
обсязі за своєчасне і повне виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним
договором.

08 листопада 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого АТ
«Дельта Банк» замінило АТ «УкрСиббанк»
як кредитора по зобов'язанням
кредитного договору № 0 від 28
листопада 2006 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконуються, у зв'язку з чим в останньої
перед банком виникла непогашена
заборгованість, у позивача виникло
право вимоги про стягнення такої
заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
солідарно.

Представник позивача за первісним
позовом та відповідача - за зустрічним,
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та позов
просив задовольнити. Проти задоволення
зустрічного позову заперечував.

Відповідач-1 за первісним позовом та
позивач за зустрічною позовною заявою
у судове засідання не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином.

Представник відповідача-2 за первісним
позовом та представник третьої особи
за зустрічним позовом проти позовних
вимог Банку заперечував у повному
обсязі та просив відмовити в їх
задоволенні, позовні вимоги, викладені
у зустрічній позовній заяві, підтримав
та просив їх задовольнити.

Суд, дослідивши надані докази,
вислухавши пояснення учасників
процесу, дійшов висновку, що позовні
вимоги за первісним позовом підлягають
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

28 листопада 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (правонаступник АТ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено
Кредитний договір №0, на підставі
якого Баком надано відповідачу-1
Кредитні ресурси у розмірі 136 000 доларів
США зі строком повернення їх до 28
листопада 2027 року під 10,8 % річних.

08 листопада 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених цим Договором, АТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого АТ «Дельта
Банк» замінило АТ «УкрСиббанк» як
кредитора по зобов'язанням кредитного
договору № 0 від 28 листопада 2006
року.

Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного
договору відповідач зобов'язаний
повернути кредит у повному обсязі в
терміни та розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту згідно
додатку №1 до Договору.

За п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 Договору нарахування
процентів за цим Договором
здійснюється щомісяця в останній
робочий день поточного місяця, методом
факт/360 відповідно до вимог
нормативно-правових актів
Національного баку України та чинного
законодавства України. Термін сплати
процентів: з 01 по 25 число (включно)
кожного місяця, наступного за тим, за
який були нараховані Банком такі
проценти.

У випадку порушення Позичальником
термінів повернення кредиту або
термінів сплати процентів строком
більш, ніж на 1 місяць та/або
Заставодавцем та/або Поручителем
та/або гарантом умов укладеного з
банком договору щодо надання
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за цим договором, Банк має
право вимагати дострокового
повернення кредиту та нарахованих
процентів у порядку, встановленому
розділом 11 цього Договору (п.5.8
Кредитного договору).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем-1 своїх договірних
зобов'язань, станом на 21 травня 2014 року
у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед
Банком у сумі 967 985,25 грн., з яких: сума
заборгованості за кредитом - 732 250,75 грн.,
сума заборгованості за відсотками - 235
734,50 грн.

Пунктом 11.1 кредитного договору
передбачено, що у випадку настання
обставин, визначених і передбачених
цим Договором та направлення Банком на
адресу Позичальника повідомлення
(вимоги) про дострокове повернення
кредиту і не усунення Позичальником
порушень умов за цим Договором
протягом 31 календарного дня з дати
одержання вищевказаного повідомлення
(вимоги) від Банку, вважати термін
повернення кредиту таким, що настав на
32 календарний день з дати одержання
Позичальником повідомлення (вимоги)
про дострокове повернення кредиту від
Банку, при цьому у випадку не отримання
Позичальником вищевказаного
повідомлення (вимоги) в результаті
зміни Позичальником адреси, без
попереднього про це письмового
повідомлення Банку чи у разі
неотримання Позичальником
вищевказаного повідомлення (вимоги)
Банку з інших підстав протягом 40
календарних днів з дати направлення
повідомлення (вимоги) Банком, вважати
термін повернення кредиту таким, що
настав на 41 календарний день з дати
відправлення Позичальнику
повідомлення (вимоги) про дострокове
повернення кредиту від Банку.

Як вбачається з реєстру відправки
поштової кореспонденції, позивачем
було направлено досудову вимогу
відповідачеві-1, проте така вимога
залишилась невиконаною.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором №0 від 28
листопада 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено
Договір поруки № 65802 від 28 листопада 2006
року, за яким Поручитель зобов'язується
відповідати перед Кредитором у повному
обсязі за своєчасне і повне виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним
договором. У відповідності до п.1.2
Договору поруки поручителю добре
відомі усі умови Основного договору.
Поручитель відповідає перед
Кредитором у тому ж обсязі, що і
Боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за Основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу (в тому числі суми кредиту,
регресу), сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами Основного
договору.

ОСОБА_2, як поручителю, було направлено
досудову вимогу Банку про сплату
заборгованості, що підтверджується
відповідним реєстром відправки
поштової кореспонденції, проте вимога
залишилась без виконання.

За ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Таким чином, в судовому засіданні
знайшов підтвердження той факт, що
Відповідач-1 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав, а отже
зобов'язаний повернути Позивачу борг в
розмірі 967 985,25 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору, понесені останнім.

З приводу позовних вимог, заявлених у
зустрічному позові ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк", третя особа: ОСОБА_2 про
розірвання кредитного договору, суд
приходить до наступних висновків.

29 травня 2014 року через канцелярію суду
ОСОБА_1, в особі її представника, було
подано вказану зустрічну позовну
заяву, у якій просила Кредитний договір
№0, укладений 28 листопада 2006 року
між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
розірвати.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
законодавства про вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
№ 5 від 30 березня 2012 року при вирішенні
спорів щодо розірвання кредитного
договору з посиланням на світову
фінансову кризу чи інші суттєві
обставини справи, суд має враховувати
положення частини другої статті 625 ЦК
України і виходити з того, що закон
пов'язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, визначених
частиною другою цієї статті, при
істотній зміні обставин.

В зустрічній позовній заяві не
доведено наявність одночасно чотирьох
умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України
необхідних для розірвання кредитного
договору, а саме: 1) в момент укладення
договору сторони виходили з того, що
така зміна обставин не настане; 2) зміна
обставин зумовлена причинами, які
заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Саме по собі зростання /коливання курсу
іноземної валюти не є достатньою
підставою для розірвання кредитного
договору на підставі ст. 625 ЦК України,
оскільки зазначене стосується обох
сторін договору, ОСОБА_1 при належній
обачливості могла, виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Враховуючи, що в момент укладення
договору, виходячи з визначеної у
Договорі кредиту дати остаточного
повернення кредиту - 28 листопада 2027
року, ОСОБА_1 виходила з того, що
відповідна зміна обставин не настане.

Крім того, оскільки кредитним
договором встановлено обов'язок
позичальника здійснювати періодичні
платежі по поверненню кредиту та
сплату процентів за користування
кредитним коштами, датою остаточного
повернення кредиту сторонами
визначено 28 листопада 2027 року, то ризик
зміни обставин, тобто коливання
валютного курсу, несе ОСОБА_1

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_1
про те, що вона не могла передбачити
зміну курсу валют, що потягло за собою
непередбачувані договором наслідки, не
можуть слугувати підставою розірвання
кредитного договору, оскільки
коливання іноземних валют є
загальновідомим фактом в Україні.
Питання стабільності таких курсів
законодавчо не врегульовано, а
фактична зміна курсу долара США по
відношенню до грошової одиниці
України, є валютним ризиком, який у
даному випадку несуть обидві сторони
договору, у тому числі і позичальник.

Також варто зазначити, що відповідно до
ст. 99 Конституції України грошовою
одиницею України є гривня.

Вищезазначеною статтею визначено
правовий статус грошової одиниці
України, але не встановлено сферу її
обігу та будь-яких обмежень щодо
можливості використання в Україні
грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України є грошова
одиниця України - гривня; іноземна
валюта може використовуватись в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання
має бути виражене у грошовій одиниці
України - гривні; сторони можуть
визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Тобто, законодавець визначив, що у
випадках, прямо передбачених законом,
резиденти мають право здійснювати
валютні операції та використовувати
іноземну валюту як засіб платежу.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93
операції з валютними цінностями
здійснюються на підставі генеральних
та індивідуальних ліцензій, що
видаються Національним Банком України.
Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п.2
ст. 5 Декрету.

Таким чином, законодавством України
чітко визначено правомірність банків
на підставі відповідних ліцензій
надавати кредити в іноземній валюті та
бути суб'єктом кредитних зобов'язань
(правовідносин) в іноземній валюті.

Ст. 47 та ст. 49 Закону України «Про банки
і банківську діяльність» визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик, як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Такі
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії.

Порядок надання дозволу НБУ на
банківські операції та генеральних
ліцензій встановлюється також
Положенням про порядок видачі банкам
банківських ліцензій, письмових
дозволів та ліцензій на виконання
окремих операцій, затвердженим
постановою Правління НБУ від 17 липня 2001
року №275, в п. 5.3 якого зазначено, що
письмовий дозвіл на здійснення
операцій з валютними цінностями, що
перераховані в цьому Положенні, є
генеральною ліцензією на здійснення
валютних операцій згідно з Декретом КМ
України.

Таким чином, отримання та повернення
кредиту, а також сплата процентів за
користування кредитом в іноземній
валюті дозволено за умови, що стороною
кредитної операції буде уповноважений
банк, який має належним чином оформлену
банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операцій
кредитування в іноземній валюті.

При укладенні Кредитного договору №
0 від 28 листопада 2006 року однією із
сторін був ПАТ «УкрСиббанк», який має
належну банківську ліцензію та
письмовий дозвіл на здійснення
операції кредитування в іноземній
валюті, вказаний кредитний договір про
обов'язок повернення заборгованості в
іноземній валюті є законним та таким,
що не порушує вимоги законодавства
України.

Враховуючи викладене, суд вважає
зустрічну позовну заяву
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212, 213,
215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Дельта банк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
732 250,75 грн. заборгованості по тілу
кредиту та 235 734,50 грн. відсотків за
користування кредитом, а всього 967 985,25
грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 3 441 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", третя особа:
ОСОБА_2 про розірвання кредитного
договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: