РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2014 року Франківський районний суд
м. Львова в складі :

головуючого - судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - орган опіки і піклування
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради про надання
дозволу на виготовлення проїзного
документу та надання дозволу на
тимчасові виїзди дитини, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась з позовом про
надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон без
згоди батька до повноліття дитини та
надання дозволу на оформлення проїзних
документів для виїзду дитини за кордон.
В обгрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що перебувала у
шлюбі з ОСОБА_2 з 25.06.2005р. В шлюбі
народився син ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.
17.10.2013р. рішенням Франківського
районного суду м. Львова шлюб між
позивачем ОСОБА_1 та відповідчем ОСОБА_2
розірвано. Позивачка вважає за
потрібне провести оздоровлення дитини
у морській кліматичній зоні
закордонном, оскільки дитина протягом
останніх років часто хворіла, а в
грудні 2013 року була зроблена операція
по видаленню адиноїдів. На неоноразові
звернення позивачки з проханням надати
нотаріально засвідчену згоду на
виготовлення проїзного документу та
дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за
кордон відповідач відповів відмовою.
Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали, просять
його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов
заперечив, вказав, що позивачка
зверталась до нього з проханням надати
згоду на виготовлення проїзного
документу та дозволу на тимчасовий
виїзд дитини за кордон, однак від
відмовив їй, оскільки позивачка не
надала інформацію коли саме та куди має
намір везти сина на оздоровлення.
Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник третьої особи органу опіки
і піклування Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
в судовому засіданні позов підтримав,
просить його задоволити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
зареєстрували шлюб 25.06.2005 року у
Франківському відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції, актовий запис № 182.

У шлюбі народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 17.10.2013р. шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано.

В даний час позивачка має намір поїхати
з дитиною відпочивати за кордон, однак
не може оформити проїзні документи на
дочку без згоди відповідача.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» за відсутності згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України може бути
дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ст.313 ЦК України, фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків та в їхньому супроводі.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожому, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишити
територію України, за вийнятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Відповідно до п. 2 ст.2 Протоколу №4
Конвенції «Про права людини», кожен має
право вільно залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну. Здійснення цих
прав не підлягає жодним обмеженням.

Статтею 3 Конвенції про права дитини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН
20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток; батьки зобов'язані
поважати дитину.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності; батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства», предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 12 Закону
України «Про охорону дитинства», на
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
порушення прав і обмеження законних
інтересів дитини на охорону здоров'я,
фізичний і духовний розвиток, навчання,
невиконання та ухилення від виконання
батьківських обов'язків відповідно до
закону.

Оцінюючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що заявлені вимоги про надання дозволу
позивачці на оформлення проїзних
документів для виїзду дитини за кордон
сина ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2
грунтуються на вимогах закону та
підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог позивачки про
надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон без
згоди батька до повноліття дитини, то
такі до задоволення не підлягають
оскільки позивачкою не зазначено куди
саме вона має намір везти сина ОСОБА_3
на оздоровлення та не вказані часові
межі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212- 215 ЦПК, ст.313 ЦК
України, 33 Конституції України, ст.4
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення
проїзних документів для виїзду за
кордон неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з
дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається апеляційному суду
через Франківський районний суд м.
Львова.

Суддя
Дзеньдзюра С.М.