АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3873/14
Головуючий 1 інст. - Золотарьова Л.І.
Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Київського районного суду
м.Харкова від 18 квітня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3 про стягнення витрат на
поліпшення майна, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_5 в особі
представника ОСОБА_6 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3 про визнання його
права власності на нежитлову будівлю
загальною площею 585 кв.м літер «А2» по
АДРЕСА_1, про стягнення з відповідача
різниці між сумою його боргу по
витратах на реконструкцію, прибудови
та надбудови до нежитлової будівлі
площею 61,5 кв.м, яку вони придбали за
договором купівлі-продажу від 29 січня
2004 року по її ? частини кожним.

На обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилався на те,
що вони з ОСОБА_3 здійснювали спільну
підприємницьку діяльність за спільною
згодою оформили на відповідача договір
оренди земельної ділянки, з метою
розвитку бізнесу та реконструкції
будівлі 12 вересня 2006 року він (позивач)
уклав з АППБ «Аваль», правонаступником
якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
кредитну лінію в обсягах 375000 доларів
США на умовах та в порядку, визначених у
кредитних договорах.

Зазначивши, що він отримав кредити на
загальну суму 400000 доларів США, які
витрачені на прибудову до існуючого
об'єкту побудови другого поверху,
капітальний ремонт фасадної частини
будівлі, оздоблювальні ремонтні роботи
приміщень, а також на придбання меблів
та обладнань для кафе й більярдної та
те, що особисто погашав заборгованість
по кредитах, те, що відповідачем по
закінченню будівельних робіт та
визнання права власності на
новостворену будівлю за рішенням
Київського районного суду м.Харкова
від 30 серпня 2007 року , 3 грудня 2010 року
йому була видана розписка, в якій
відповідач зобов'язався сплачувати
йому половину від понесених витрат у
розмірі 246000 доларів США і 1,5% за 30
місяців, які не виконує, з урахуванням
уточнень позовних вимог у жовтні 2013
року, у березні та у квітні 2014 року,
представник ОСОБА_5 просив стягнути на
його користь з ОСОБА_3 4160352 грн.
еквівалентних за курсом НБУ станом на 26
березня 2014 року 246000 доларам та 1560132 грн.
відсотків за період з 3 грудня 2010 року
по 3 квітня 2014 року.

Представник відповідача у письмових
запереченнях з посиланням на
безпідставність та необґрунтованість
заявленого позову, відсутність
будь-яких його заборгованих сум, не
відповідність змісту розписки ОСОБА_3
заявленим позовним вимогам, а також на
те, що відповідач будівельні матеріали
придбав за власні кошти, сплачував
комунальні платежі, у позові до ОСОБА_3
просив суд відмовити.

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 18 квітня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
2600220 грн. витрат на поліпшення майна,
1560132 грн. відсотків за прострочення
виконання зобов'язання.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 з посиланням на безпідставність
позову та висновку суду в порушення
норм матеріального і процесуального
права, рішення районного суду просить
скасувати, новим рішенням у позові
відмовити та стягнути з позивача 1827
грн. витрат по оплаті судового збору.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них , колегія
відповідно до положень ст..308 ЦПК
України вирішила апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 відхилити, рішення
районного суду залишити без змін з
наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України,
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Згідно наданих доказів встановлено, що
сторонами по справі відповідно
договору купівлі-продажу від 29 січня 2004
року придбали за 10000 грн. у рівних
частках по ? частині нежитлову
капітальну будівлю літер «А-1»
загальною площею 61,5 кв.м по АДРЕСА_1, а
відповідно договору оренди від 10
серпня 2005 року ОСОБА_3 укладено договір
оренди земельної ділянки з Харківською
міською радою площею 0,03 га в тому числі
0,007 га під забудовою. Термін дії оренди
і визначено до 1 липня 2029 року.

ОСОБА_5 відповідно до Генеральної
кредитної угоди з АППБ «Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» від 12 вересня
2006 року та додаткового договору до цієї
угоди від 20 травня 2008 року на умовах
кредитного договору від 12 вересня 2006
року та від 11 жовтня 2006 року отримано
кредит у розмірах по 30000 доларів США під
14% та під 14,5 % для будівництва
нерухомості. Крім того за кредитним
договором від 3 липня 2007 року позивачем
отримано кредит у сумі 60000 доларів США
на будівництво під 14% річних, 20 травня
2008 року на споживчі цілі - 90000 доларів
США під 14,5 % річних.

Строки погашення заборгованості по
кожному кредитному договору
визначались відповідно графікам в
межах строку дії генеральної кредитної
угоди до вересня 2013 року на загальну
суму 342,034 доларів США.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5
прийнятих зобов'язань він передавав в
іпотеку належну йому нежитлову будівлю
по АДРЕСА_2 за договором від 13 вересня
2006 року , а також банком укладені
договори поруки з ПП «Бакара» 18 грудня
2007 року, засновником якого є ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 30 вересня 2007 року за
позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до
Харківської міської ради визнано право
власності на нежитлові приміщення
будівлі літер «А2» загальною площею 546,1
кв.м, з уточненням ухвалами від 26
вересня та 6 та 26 жовтня 2007 року площі
приміщень.

Згідно витягу з реєстру права
власності на нерухоме майно, право
спільної сумісної власності сторін
зареєстровано 9 листопада 2007 року на
нежитлову будівлю літер «А2» загальною
площею 585 кв.м

Станом на 7 травня 2013 року згідно
довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
від 07.05.2013 року ОСОБА_5 погашені
заборгованості по вищевказаним
кредитним договорам, а також по
кредитному договору від 7 лютого 2008
року, отриманих 100000 доларів США під 13,25%
річних

Згідно розписки ОСОБА_3 від 3 грудня 2010
року видану ОСОБА_5 відповідач
підтверджує факт використання ОСОБА_5
кошти запозичені у банку на
будівництво та реконструкцію будівлі
по АДРЕСА_1, погашення 172000 доларів його
частки витраченої на їх спільну
сумісну власність, та визнає свою
загальну заборгованість у сумі 246000
доларів США та приймає на себе
зобов'язання сплачувати щомісячно 1,5%
позивачу.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 6 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання вказаної
розписки недійсною, відмовляючи у
задоволенні заявлених позовних вимог,
судом визнано наявність між сторонами
факту домовленості про спільне
будівництво нежитлової будівлі, що
також підтверджується факт реєстрації
їх спільної сумісної власності.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем по завершенню погашення
заборгованості по кредитних договорах
23 травня 2013 року на адресу відповідача
направлялось письмова вимога про
повернення боргу, яке не виконувалось
ОСОБА_3

За таких обставин відповідно до
загальних умов виконання зобов'язань
за нормою ст..526 ЦК України, положень
ст..ст. 525, 530, 536 цього Кодексу про
недопустимість односторонньої відмови
від зобов'язання та правомірність
встановлення відсотків за
користування чужими грошима й
пред'явлення вимоги після пред'явлення
позасудової вимоги, суд на підставі
наданих розрахунків відсотків і
визначення суми боргу за курсом НБУ
гривні до долара США, дійшов
правильного висновку про стягнення
2600220 грн., еквівалентних 246000 доларам США
та 1560132 грн. суми відсотків з часу
видачі розписки про наявність боргу та
ухвалення рішення судом.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_3 про неправильну
оцінку доказів у справі і невірне
застосування судом норм матеріального
права до спірних правовідносин,
відсутність будь-яких зобов'язань за
змістом розписки від 3 грудня 2010 року,
не спростовують правильності висновку
суду, враховуючи, що запозичені
позивачем кошти отримувались як
безготівкою та й готівковою формою, а
надалі відповідачем чеки, квитанції та
платіжні доручення на оплату
будівельних матеріалів, інших товарів
та послуг лише свідчать про їх
придбання в період роботи керівником
підприємств, засновником яких є ОСОБА_5

Безпідставними є посилання апелянта
про відсутність зобов'язань
відповідача за розпискою від 3 грудня
2010 року у зв'язку з набуттям права
спільної власності на добудовану
будівлю,оскільки вказана розписка, а
також допитані судом свідки
підтверджують факт їх спільної
діяльності спрямованої на розвиток їх
бізнесу, що не суперечить вимогам
ст..ст. 1130,1131 ЦК України про спільну
діяльність без створення юридичної
особи, що не суперечить закону.

З огляду на викладене та виходячи із
рішення апеляційного суду від 6 березня
2014 року про встановлення домовленостей
між сторонами оформлених розпискою про
боргові зобов'язання відповідача , що
не підлягає доказуванню за нормою ч.3
ст.61 ЦПК України, колегія вважає, що
рішення судом ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, підстави до його скасування, або
зміни, задоволення апеляційної скарги
у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Київського районного суду
м.Харкова від 18 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді