АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

29 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрінформсервіс»,
Закритого акціонерного товариства
«Київгума» про примусове виконання
зобов'язання в натурі, за апеляційною
скаргою Закритого акціонерного
товариства «Київгума» на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва
від 21 грудня 2012 року про забезпечення
позову,

встановила:

17.12.2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 звернулися до суду з вказаним
позовом, в якому просили зобов'язати
Закрите акціонерне товариство
«Київгума» (надалі - ЗАТ «Київгума») та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрінформсервіс»
(надалі - ТОВ «Укрінформсервіс»)
солідарно виконати інвестиційні
зобов'язання щодо реалізації проекту
Реконструкції дитячого дошкільного
оздоровчого табору під дитячий
оздоровчий комплекс сімейного типу
по АДРЕСА_1, розробленого ТОВ
«Печерська архітектурна майстерня»,
зокрема щодо побудови на території
комплексу фітнес центру,
адміністративного корпусу,
майданчиків для утримання
автомобілів (гостьової стоянки), кафе,
медпункту, двох тенісних кортів,
школи та дитячого садочку, а також
інших об'єктів інфраструктури, з
техніко-економічними показниками та
функціональним призначенням
приміщень, що відповідають проекту
реконструкції.

21.12.2012 р. позивачі також звернулись до
суду з заявою про вжиття заходів
забезпечення позову, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідачі мають
необмежену можливість та продовжують
розпоряджатися об'єктами нерухомості,
залучаючи кошти не на реалізацію
інвестиційних зобов'язань. Не
обмеження відповідачів у можливості
розпоряджатися об'єктами нерухомості
в об'єкті реконструкції загрожує
можливості виконання ними своїх
інвестиційних зобов'язань, що у свою
чергу може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 21 грудня 2012 року заяву
задоволено.

Заборонено ЗАТ «Київгума», ТОВ
«Укрінформсервіс» будь-яким способом
здійснювати відчуження будь-яких
об'єктів нерухомості, майнових прав на
об'єкти нерухомості, що розташовані на
території оздоровчого комплексу
сімейного типу з адресою: АДРЕСА_1;
здійснювати реалізацію іменних
процентних облігацій, що випущені
ТОВ «Укрінформсервіс» з метою
залучення коштів для фінансування
реконструкції об'єктів нерухомості в
оздоровчому комплексі сімейного типу
за адресою: АДРЕСА_1 06 грудня 2012 року;
будь-які інші дії, пов'язані з
розпорядженням об'єктами нерухомості,
розташованими на території
оздоровчого комплексу сімейного типу
за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонено ЗАТ «Київгума», ТОВ
«Укрінформсервіс» та будь-яким третім
особам чинити перешкоди у
користуванні належними ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
на праві власності нежитловими
будинками літери «1Г», «1Б», «1Б», «1Р»
корпус 30, «1В», «1Ж» корпус 6, літ. «2П»
корпус 19, «2К» корпус 25, «1К» копус 24, літ.
«2Л» копус 27, літ. «1Н» корпус 14, літ. «1А»
корпус 11, «1Е» корпус 4 по АДРЕСА_1, у
тому числі шляхом:
заборони/обмеження в'їзду/
виїзду/проходу на/з територію
оздоровчого комплексу сімейного типу,
що знаходиться по АДРЕСА_1, на якій
знаходяться належні позивачам на
праві власності нежитлові будинки;
заборони/обмеження доступу
представникам підприємств, які
здійснюють надання послуг з газо-,
електро-, водопостачання, постачання
інших комунальних послуг, охоронних
послуг, на/з територію оздоровчого
комплексу сімейного типу, що
знаходиться по АДРЕСА_1, на якій
знаходяться належні позивачам на
праві власності нежитлові будинки, та
безпосередньо до самих будинків;
відключення належних позивачам
нежитлових будинків від електро-,
газо-, водопостачання та від надання
інших комунальних послуг.

Зобов'язано ЗАТ «Київгума» підключити
до електроенергії відключені раніше
нежитлові будинки літ. «1Г», літ. «1Б»,
літ. «1Р» корпус 30, літ. «1Ж» корпус 6 по
АДРЕСА_1, що належать на праві
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5
відповідно.

В апеляційній скарзі представник ЗАТ
«Київгума» просить скасувати ухвалу
Печерського районного суду м. Києва
від 21 грудня 2012 року та постановити
нову ухвалу про відмову в задоволенні
заяви про забезпеченні позову.

Вважає вказану ухвалу суду
незаконною, необґрунтованою, та такою,
що порушує права та законні інтереси
відповідачів.

Зазначив, що ухвалою Господарського
суду АРК від 05 лютого 2009 року було
порушено провадження у справі про
банкрутство ЗАТ «Київгума» та
одночасно введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів, що
автоматично забороняє накладати
будь-які арешти та заборони, які
стосуються майна боржника.

Відповідно до свідоцтва серії МК
№010005105 від 20.08.2002 р. майновий комплекс
- дитячий оздоровчий комплекс площею
4175,80 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на праві
колективної власності належить ЗАТ
«Київгума».

Іменні процентні облігації випущені
ТОВ «Укрінформсервіс» з метою
залучення коштів для фінансування
реконструкції об'єктів нерухомості в
оздоровчому комплексі сімейного типу
за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно є
власністю ТОВ «Укрінформсервіс».

Оскаржуваною ухвалою про
забезпечення позову суд обмежив
гарантоване Конституцією України та
законами України право власності
відповідачів на належне їм майно.

За таких підстав висновки суду про
необхідність забезпечення позову не
відповідають фактичним обставинам
справи. Обмеження прав відповідачів
на вільне розпорядження майном та
коштами є грубим порушенням ст. 41
Конституції України.

В судовому засіданні представник ТОВ
«Укрінформсервіс» Зарубін  О.О.
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явилися, про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив
з того, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення суду у випадку задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду, оскільки він не
відповідає обставинам справи.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог; дані про особу
відповідача; а також відповідність
виду забезпечення позову, який
просить застосувати особа, котра
звернулася з такою заявою, позовним
вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідальності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги
інтереси не тільки позивача, а й інших
осіб, права яких можуть бути порушені
у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до положень ч.1 ст.96 ЦК
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями.
Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Матеріали справи не містять доказів
того, що у ЗАТ «Київгума» та ТОВ
«Укрінформсервіс» дійсно існують
зобов'язання перед позивачами з
приводу побудови фітнес центру,
адмінкорпусу, стоянки для
автомобілів, кафе, медпункту, двох
тенісних кортів, школи, дитячого
садочку та інших об'єктів
інфраструктури, або законні підстави
для виникнення таких зобов'язань та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

При цьому судом не враховано, що
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном та
корпоративними правами може
призвести до незворотних наслідків.

Забезпечивши позову шляхом заборони
відповідачам та будь-яким третім
особам чинити перешкоди позивачам у
користуванні належними їм на праві
власності нежитловими будинками, суд
першої інстанції не з'ясував питання
відповідності такого виду
забезпечення позову заявленим
позовним вимогам про виконання
зобов'язання шляхом будівництва
об'єктів нерухомості.

Оскаржувана ухвала та позовна заява
також не містить посилання на
докази, які б могли свідчити про факт
чинення позивачам перешкод у
користуванні належним їм нерухомим
майном.

Зобов'язавши відповідачів підключити
до електроенергії відключені раніше
нежитлові будинки літ. «1Г», літ. «1Б»,
літ. «1Р» корпус 30, літ. «1Ж» корпус 6 по
АДРЕСА_1, суд першої інстанції не
пересвідчився, чи були вказані
будинки підключені до
електропостачання, чи є відповідачі
відповідальними особами за
постачання електроенергії до
вказаних будинків, а також не
обґрунтував своє рішення в тій
частині, яким чином невжиття даного
виду забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду з огляду на
заявлений предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Господарського суду АР Крим
від 13 жовтня 2011 року було введено
процедуру санації відносно боржника
ЗАТ «Київгума».

Відповідно до п. 4 ст. 17 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції,
що діяла на час постановлення
оскаржуваної ухвали, з дня винесення
ухвали про санацію арешт на майно
боржника та інші обмеження дій
боржника щодо розпорядження його
майном можуть бути накладені лише в
межах процедури санації, у разі якщо
вони не перешкоджають виконанню плану
санації та не суперечать інтересам
конкурсним кредиторів.

Оскільки при постановлені
оскаржуваної ухвали судом не було
враховано вимоги ст. 151, 152 ЦПК
України, чим порушено порядок розгляду
заяви про забезпечення позову,
колегія суддів дійшла висновку про
необхідність скасування
постановленої ухвали суду та передачі
питання на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. 151, 153, 307, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства «Київгума»
задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 21 грудня 2012 року скасувати,
передати питання на новий розгляд
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/6951/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Козлов Р.Ю.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.