Справа № 1318/3766/12
Головуючий у 1 інстанції: Сенечин
Провадження № 22-ц/783/4706/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
представника позивача - ОСОБА_2,

представника
відповідача - Шпак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 28 травня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до відділу
освіти виконавчого комітету
Самбірської міської ради про стягнення
невиплачених коштів за відрядження та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,-

в с т а
н о в и л а:

У грудні 2012 року позивач ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом про
стягнення невиплачених їй при
звільненні коштів за відрядження в
сумі 96 гривень та середнього заробітку
за весь час затримки розрахунку при
звільненні, який станом на 31.12.2012 року
становив 46306 грн. 07 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала
тим, що 31.08.2011 року її було звільнено з
посади директора Малої академії наук
учнівської молоді м.Самбора на
підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв»язку
з переведенням на посаду методиста
Центру позашкільної освіти м.Самбора, і
при звільненні відповідач не виплатив
належні їй кошти за перебування у
відрядженні на загальну суму 96 гривень,
про що їй стало відомо лише 27.08.2012 року.
Просила стягнути з відповідача у її
користь середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Рішенням Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 28 травня 2013
року (а.с.64-65) позов задоволено частково.
Стягнуто з відділу освіти виконавчого
комітету Самбірської міської ради у
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
у розмірі 1680 грн. 12 коп. та в дохід
держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40
коп. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_4,
просила його змінити з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
і задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
правових підстав для стягнення у її
користь середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку при
звільненні, однак, його розрахунок
проведений судом з порушенням норм
матеріального права. Крім того, вважає,
що суд безпідставно відмовив їй у
задоволенні вимоги про стягнення
невиплачених коштів за відрядження, не
давши належної оцінки доказам, які є в
матеріалах справи.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 23 грудня 2013 року (а.с.90-91)
рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 28 травня 2013
року залишено без змін, а апеляційну
скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 травня 2014 року
(а.с.116-118) ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 23 грудня 2013 року
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони позивача в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони відповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що з 03.09.2007 року по
31.08.2011 року позивач ОСОБА_4 працювала на
посаді директора Малої академії наук
учнівської молоді м.Самбора (а.с.4).

31.08.2011 року вона була звільнена із
займаної посади на підставі п.5 ст.36
КЗпП України у зв»язку з переведенням
на посаду методиста Центру
позашкільної освіти м.Самбора (а.с.32).

В день звільнення позивач була на
роботі (а.с.39).

Згідно з довідкою відділу освіти
виконавчого комітету Самбірської
міської ради (а.с.5, 60), позивачеві
підлягали до виплати, але не були
виплачені в день звільнення, кошти за
відрядження на загальну суму 96 гривень,
з яких: за 12.04.2011 року - 30 грн., за 20.05.2011
року - 30 грн., за 08.07.2011 року - 36 грн.

Згідно з платіжним дорученням №10 від
31.01.2013 року (а.с.33) та довідки
відповідача №01-15/569 від 27.05.2013 року
(а.с.59), кошти за відрядження в сумі 116
грн., з яких 96 грн. - кошти за відрядження
за період роботи позивача на посаді
директора Малої академії наук
учнівської молоді м.Самбора, були
виплачені позивачеві 17.02.2013 року.

У відповідності до ст.116 КЗпП України,
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред"явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Враховуючи той факт, що позивачеві в
день звільнення не було виплачено
належних їй до сплати коштів за
відрядження у сумі 96 грн., а ці кошти
були виплачені лише 17.02.2013 року і спору
щодо їх розміру немає, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність правових підстав для
застосування до відповідача
встановленої статтею 117 КЗпП України
відповідальності за порушення строків
проведення з позивачем розрахунку при
звільненні у виді стягнення середнього
заробітку за весь час затримки такого
розрахунку.

При цьому, суд першої інстанції
неправильно обрахував період затримки
такого розрахунку та розмір середнього
заробітку, який слід присудити з
відповідача у користь позивача,
застосувавши спосіб розрахунку, не
передбачений законом, а тому рішення
суду в цій частині необхідно змінити.

У відповідності до «Порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року
(із змінами), середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов»язана
відповідна виплата (п.2 Порядку).

У відповідності до п.4 вказаного вище
Порядку, при обчисленні середньої
заробітної плати не враховується,
зокрема, матеріальна допомога, як вид
одноразових виплат.

Таким чином, середню заробітну плату
позивача для виплати вказаного вище
відшкодування слід обраховувати,
виходячи із заробітної плати позивача
за два останні місяці, які передували
звільненню, а саме: за червень та липень
2011 року.

У відповідності до довідки про
заробітну плату позивача, надану
відповідачем на вимогу апеляційного
суду, заробітна плата позивача за
червень 2011 року становила 2584 грн. 91 коп.,
а за липень - 2781 грн. 09 коп. (матеріальна
допомога на оздоровлення у розмірі 1537
грн. не враховується згідно з п.4
Порядку).

З урахуванням того, що позивачеві було
виплачено кошти за відрядження у сумі 96
грн. 17.02.2013 року, період затримки
розрахунку при звільненні слід
обраховувати з 01.09.2011 року по 17.02.2013
року, виходячи з кількості робочих днів
за цей період, визначених у листах
Міністерства праці та соціальної
політики «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу», відповідно
на 2011, 2012 та 2013 роки, від 25.08.2010 року
№9111/0/14-10/13, від 23.08.2011 року №8515/14-11/13 та
від 21.08.2012 року №9050/0/14-12/13, а тому він
становить 370 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за весь
час затримки розрахунку при
звільненні, який відповідач повинен
сплатити позивачеві, становитиме 48424
грн. 88 коп. ( ((2584,91+2781,09) : (20+21)) * 370 роб. дн. =
5366 грн.: 41 роб. дн.* 370 роб. дн. = 130,88 грн.* 370
роб.дн. = 48424 грн. 88 коп.).

Заперечення відповідача про
відсутність їхньої вини у не
проведенні з позивачем в день
звільнення повного розрахунку через
відсутність коштів, колегією суддів не
враховується при вирішенні даного
спору, оскільки сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності у виді
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку при
звільненні.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції не дав належної оцінки
доказам, які вона подала в
обґрунтування своїх вимог щодо
стягнення з відповідача коштів за
відрядження в сумі 96 гривень, та
доказам, які відповідач надав суду на
спростування цих обставин, є
безпідставними, оскільки сума
невиплачених позивачеві коштів в день
звільнення та сума, зазначена у
платіжному дорученні, повністю
співпадають, а тому підстав не довіряти
наданим відповідачем документам у суду
немає.

Таким чином, у решті суд правильно
вирішив спір, відмовивши позивачеві у
задоволенні її вимоги про стягнення з
відповідача коштів за відрядження в
сумі 96 гривень, оскільки ці кошти були
виплачені позивачеві 17.02.2013 року, а тому
рішення в цій частині слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 313,
314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 28 травня 2013
року в частині визначення судом
розміру середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
який підлягає стягненню у користь
ОСОБА_4, змінити.

Стягнути з відділу освіти виконавчого
комітету Самбірської міської ради у
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
весь час затримки розрахунку при
звільненні у розмірі 48424 (сорок вісім
тисяч чотириста двадцять чотири)
гривні 88 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.