У Х В А Л А

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мостової Г. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Згурівського районного суду Київської
області від 26 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 05 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ
«Універсал Банк»), посилаючись на
неналежне виконання ОСОБА_3
умов кредитного договору від 29 жовтня
2007 року № 15/04/1257к-07,
звернулося до суду з позовом, у якому
просило стягнути з відповідачки 226 039
грн 14 коп. заборгованості за вказаним
договором та 2 260 грн 39 коп. судового
збору.

Рішенням Згурівського районного
суду Київської області від
26 листопада 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 05 червня 2014 року,
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Універсал Банк» 96 624 грн 86
коп. кредитної заборгованості, із яких:
18 900 грн - заборгованість за тілом
кредиту, 36 400 грн 21 коп. - заборгованість
за відсотками за користування
кредитом, 41 324 грн 65 коп. - пеня, та 966 грн
25 коп. судового збору. У задоволенні
іншої частини позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення просить
скасувати та закрити провадження у
справі.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позичальник
належним чином не виконував умови
кредитного договору, тому позивач має
право на повернення кредиту з
урахуванням процентів за користування
ним та пені.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що 29 жовтня 2007
року між Відкритим акціонерним
товариством «Універсал Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Універсал Банк», та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір
№ 15/04/1257к-07, згідно з умовами якого
банк надав відповідачці кредит у
розмірі 21 тис. грн, а остання
зобов'язалася повернути кредит у строк
до 28 жовтня 2012 року та сплатити
відсотки за користування кредитними
коштами у розмірі 36 % річних.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Обґрунтовуючи позов, ПАТ «Універсал
Банк» посилалось на те, що
ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконувала, внаслідок чого станом на 17
грудня 2012 року виникла загальна
заборгованість у сумі 226 039 грн 14 коп.,
яка складається із: 18 900 грн -
прострочена заборгованість за
кредитом, 4 900 грн - заборгованість по
сумі кредиту, 32 026 грн 39 коп. - відсотки
та 170 212 грн 75 коп. - пеня.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов᾽?язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Згідно з п. 7.1.3 кредитного договору у
випадку порушення або невиконання
позичальником умов даного договору
банк має право достроково стягнути всю
суму заборгованості за даним договором
(суму кредиту, процентів та/комісій за
користування ним) із нарахуванням
штрафних санкцій відповідно до розділу
10 даного договору.

Відповідно до п. 9.1 кредитного
договору при порушенні строків
погашення кредиту або сплати
процентів, комісії за користування
кредитними коштами позичальник
додатково сплачує пеню за кожен день
прострочення платежу в розмірі 0,5 % від
несплачених вчасно сум за кожен день
прострочення платежу.

Поряд з цим, відповідно до п. 11.1
зазначеного договору для розрахунку
сум процентів за користування
кредитом, штрафних санкцій та інших
платежів, пов'язаних з виконанням умов
даного договору, сторони приймають за
кредитний рік - фактичну кількість днів
у календарному році, кредитний місяць -
фактичну кількість днів у календарному
місяці, кредитний період - фактичну
кількість днів у такому періоді.

Вирішуючи спір по суті, суди в
основу своїх висновків про часткову
підставність позову поклали наданий
позивачем розрахунок кредитної
заборгованості станом на 06 серпня 2013
року (а. с. 51-58).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3
посилалась на те, що наданий банком
розрахунок заборгованості не
відповідає фактичним обставинам та з
метою його перевірки просила
витребувати від позивача необхідні
документи.

У той же час, на порушення приписів
ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди доводів
відповідачки та правильність наданого
банком розрахунку заборгованості за
кредитом, процентами та пені не
перевірили.

Крім того, визначаючи розмір пені,
нарахованої на прострочену
заборгованість, суди не звернули уваги
на те, що механізм застосованого
позивачем розрахунку не відповідає
умовам договору, зокрема тим, про які
зазначено в п. п. 9.1 та 11.1 вказаного
договору.

Так, визначаючи 31 календарний день
у розрахунковому періоді з 18
травня 2012 року по 09 червня 2012 року, суди
не звернули уваги на те, що кількість
календарних днів з 18 травня 2012 року по 31
травня 2012 року складає 14 днів, а з 01
червня 2012 року по 09 червня 2012 року - 9
днів, що в сукупності складає 23, а не 31
день.

Крім того, при визначенні
зазначеного розрахунку пені у
розрахунковому періоді, суди в основу
ухвалених рішень поклали такі
розрахункові величини як календарний
рік та відсоткову ставку пені в розмірі
180 %, у той же час п. 9.1 договору
передбачені інші величини та інший
механізм обрахування пені.

Порушення судами при розгляді
справи норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому ухвалені
ними судові рішення не можуть
вважатись законними і обґрунтованими
та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню із передачею справи на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Згурівського районного
суду Київської області від 26 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 05 червня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук