АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

5 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Болотова Є.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю відповідача - ОСОБА_1,

представника позивача - ФедоренкоМ.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
13 січня 2014 року у справі за позовом
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
«Печерськжитло» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/3324/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Мельник А.В.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з відповідачів 16
461 гривню 60 копійок та 214 гривень 60
копійки у відшкодування судових
витрат, на обґрунтування чого вказує,
що будинок АДРЕСА_1 знаходиться в
оперативному управлінні Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Печерськжитло». Відповідачі, як
наймачі квартири АДРЕСА_1 користуючись
усіма комунальними послугами
відмовляються приймати участь в
утриманні будинку та прибудинкової
території, сплачувати за
житлово-комунальні послуги, внаслідок
чого за період з 01.02.2010 року по 01.05.2012
року у відповідачів виникла
заборгованість перед КП УЖГ
«Печерськжитло» за житлово-комунальні
послуги в розмірі 16 461,60 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 13 січня 2014 року позов
задоволено повністю, стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
«Печерськжитло» 16 461 гривню 32 копійки
та по 107 гривень 30 копійок з кожного у
відшкодування судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
ухвалене Печерським районним судом та
відмовити КП УЖГ «Печерськжитло» в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В скарзі зазначає, що вважає рішення
необґрунтованим, незаконним та
несправедливим, ухваленим з чисельними
порушеннями норм матеріального та
процесуального права. Крім того,
ухвалюючи рішення суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, робив свої висновки на підставі
недоведених позивачем фактів та
обставин і таким чином судом було
зроблено висновки, які не відповідають
обставинам справи.

На обґрунтування своєї позиції апелянт
зазначає, що сам факт надання певних
послуг на певній території не означає
надання послуги конкретному споживачу
в певному обсязі. Ні фактичне надання
послуг, ні їх обсяг судом досліджено не
було, також не визнано їх кількість та
якість.

Крім того, апелянт висловлює думку щодо
неправильності нарахування
заборгованості по оплаті квартплати та
комунальних послуг у зазначеному
розмірі, оскільки відповідачі певний
час не проживали за адресою своєї
реєстрації і таким чином не могли
користуватись житлово-комунальними
послугами, тому не повинні за них
сплачувати.

Також апелянт вважає неправомірним
нарахування та стягнення 107,30 грн. з
кожного відповідача (разом 214,6 грн.) у
відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні відповідач доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити з підстав, викладених у
ній.

Представник позивача заперечував
проти апеляційної скарги за
необґрунтованістю її доводів.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., пояснення сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з правильно
встановлених в судовому засіданні
обставин та дійшов обґрунтованого
висновку про те, що внаслідок
невиконання відповідачами зобов'язань
виникла заборгованість в розмірі 16 461.60
грн., яка підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, так як він в
повній мірі відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам Закону.

Так, в силу положень частин 2, 3, 4 статті
19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно п. 7 постанови КМУ від 24.01.2006 р. №
45 «Про внесення змін до постанови КМУ
від 08.10.1992 р. за № 572», власники, наймачі,
орендарі квартири зобов'язані
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки встановлені договором
або законом.

Відповідно ст. ст. 10, 156, 160, 162 Житлового
кодексу України громадяни зобов'язані
дбайливо ставитись до будинку, в якому
вони проживають, додержуватись правил
користування жилими приміщеннями,
вчасно і в повному обсязі оплачувати
житлово- комунальні послуги.

Згідно ст. 24 Житлового кодексу України
житлово-експлуатаційні організації
забезпечують схоронність житлового
фонду і належне його використання, а
також: контролюють додержання
громадянами правил користування
жилими приміщеннями, утримання
житлового фонду і прибудинкової
території.

Пункт 7 Правил користування будинками
та прибудинковими територіями, які
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України за № 572 від 08.10.1992р.
(із змінами та доповненнями
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 24 січня 2006 р. за №
45). зобов'язує власників, наймачів жилих
приміщень оплачувати надані житлово-
комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Посилання апелянта на ту обставину,
що судом не було досліджено фактичне
надання послуг, їх обсяг, кількість та
якість не спростовують правильного
висновку суду, оскільки предметом
даного позову є стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачі певний час не проживали за
адресою своєї реєстрації, не
користувались житлово-комунальними
послугами, тому нарахування
заборгованості по оплаті квартплати та
комунальних послуг не вірні, колегія
суддів не вважає обґрунтованими,
виходячи з наступного.

Положеннями ст. 10 ЦПК України
визначено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Положення
ст.60 ЦПК України покладає обов'язок
доказування на сторін, суд не може
збирати докази за власною ініціативою.

Колегія суддів вважає, що апелянтом не
доведено, що він повідомляв КП УЖГ
«Печерськжитло» про свою відсутність
за адресою реєстрації, ніс витрати за
житлово-комунальні послуги за адресою
свого фактичного проживання та не
надав іншого розрахунку.

Також не знайшли свого підтвердження
доводи апеляційної скарги щодо
неправомірності стягнення судових
витрат у розмірі 214,6 грн., оскільки
відповідно до вимог підпункту «1»
пункту 1 частини 2 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» повинен
становити 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
при цьому судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову. На підставі викладеного, з
урахуванням ціни позову у розмірі 16 461
грн. 32 коп. та відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
стягнення судових витрат по 107 грн. 30
коп. з кожного.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін зібраними у справі
доказами, яким дав належну правову
оцінку.

За таких підстав доводи апеляційної
скарги законності рішення суду першої
інстанції не спростовують, правові
підстави для скасування рішення,
відсутні, а наведені в апеляційній
скарзі недоліки у розгляді справи не
вплинули на суть ухваленого рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
13 січня 2014 року - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 13 січня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: