Справа № 504/3697/13-ц
22.07.2014смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
при секретарі - Мельниковій В.М., -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське, у заочному порядку,
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, надання
банку права на вчинення певних дій та
стягнення судового збору, -
Представник ПАТ «Альфа-Банк» - Буцан
О.В. звернулася до суду із позовом до
відповідача, яким, з урахуванням
уточнень до позову, просить в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 800003297 від 11.03.2008 року, яка
станом на 03.09.2013 року складає 15 220 137,04
грн., звернути стягнення на предмет
іпотеки - земельну ділянку, кадастровий
цільове призначення «для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка)», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу ПАТ
«Альфа-Банк» від свого імені предмета
іпотеки будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу за ціною, що
буде визначена на підставі оцінки
майна суб'єктом оціночної діяльності,
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна; надати ПАТ «Альфа-Банк»
право отримати витяг з Державного
земельного кадастру з послідуючим
оформленням права власності на
земельну ділянку за ОСОБА_1,
0,103 га, цільове призначення «для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка)», яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, відповідно до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»;
надати ПАТ «Альфа-Банк» право на
вчинення дій пов'язаних з укладенням
договору купівлі-продажу, а саме:
підписувати та подавати від імені
ОСОБА_1, в тому числі заяви про
належність майна на праві особистої
приватної власності нею; подавати та
отримувати необхідні довідки та
документи, в тому числі довідку про
відсутність об'єктів нерухомого майна
на земельній ділянці, довідку про
нормативну вартість земельної ділянки
(технічну документацію про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки),
експертний звіт (акт) про вартість
земельної ділянки, довідку про
відсутність (наявність) обмежень
(обтяжень) за даними державного
земельного кадастру, витяг з
державного реєстру земель, інші
документи, необхідні для відчуження
зазначеної земельної; підписувати
відповідні договори, правочини,
документи, що пов'язані з реалізацією
земельної ділянки, кадастровий номер -
призначення «для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка)», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1; стягнути судовий
збір у розмірі 3 441 грн.
У судове засідання представник
позивача - Борщенко К.Ю., який діє на
підставі довіреності від 01.10.2013 року, не
з'явилася, однак подала до суду заяву,
якою підтримала заявлені позовні
вимоги та просила позов задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
підстави викладені у позовній заяві, та
з урахуванням того, що у позивача, у
зв'язку з реструктуризацією, змінено
найменування на Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк», який є
правонаступником за всіма правами та
обов'язками ЗАТ «Альфа-Банк», звернути
стягнення на користь Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
Одночасно, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 - повторно не
з'явився у судове засідання, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи, про що в
матеріалах справи наявні відповідні
поштові повідомлення, у зв'язку із чим
суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 - повторно не
з'явилася у судове засідання, хоча була
належним чином повідомлена про дату,
час та місце розгляду справи,
відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 74 ЦПК України
та Постанови Кабінету Міністрів
України від 25.01.2006 року № 52, шляхом
опублікування оголошення в газеті
«Одеські вісті», у зв'язку із чим суд
вважає можливим розгляд справи за
відсутності відповідача.

На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд
не має відомостей про причину
повторної неявки відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних та доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 22.07.2014 року
ухвалено розгляд справи у заочному
порядку.

Розглянувши доводи та пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази на
предмет їх належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову
виходячи з наступного.

11.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» в особі
уповноваженого представника -
Бовжученко О.В. та громадянкою ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
800003297, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру грошові кошти у
розмірі 111 770 доларів США, зі сплатою 16 %
річних, на проведення часткового
розрахунку по договору купівлі-продажу
земельної ділянки, з кінцевим терміном
повернення кредиту 11.03.2028 року, а
позичальник зобов'язався в порядку та
на умовах, що визначені даним Договором
повертати Кредит, виплачувати банку
проценти за користування кредитом,
сплачувати неустойки та інші
передбачені платежі. Повернення
кредиту (його частини) та сплата
процентів за користування ним
здійснюється позичальником у порядку,
передбаченому Додатком № 1 до цього
Договору.

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору
основним забезпеченням договору є
іпотека об'єкту нерухомості, а саме
земельна ділянка - :02:001:2153, площею
0,103 га, цільове призначення «для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка)», яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

11.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» в особі
уповноваженого представника -
Бовжученко О.В. та громадянкою ОСОБА_1
було укладено іпотечний договір,
згідно з п. 1.1 якого іпотекодавець з
метою забезпечення виконання
зобов'язання, що витікає із кредитного
договору, передає в іпотеку, а
іпотекодержатель приймає в іпотеку
предмет іпотеки.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 іпотечного
договору предметом іпотеки є земельна
ділянка, площею 0,103 га, з цільовим
призначенням «для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка)», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:02:001:2153, яка стане власністю
іпотекодавця у майбутньому після
отримання державного акту на право
власності на земельну ділянку, що
придбана іпотекодавцем на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, посвідченого приватним
нотаріусом Комінтернівського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_6 від 11.03.2008 року
за № 561.

Згідно з п. 3.3 іпотечного договору
загальна вартість предмету іпотеки за
взаємною згодою іпотекодавця та
іпотекодержателя складає 623 114 грн., що
по курсу НБУ станом на 11.03.2008 року
становить 123 388 доларів США.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки та банківську діяльність»
банківський кредит - це будь - яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь - яка гарантія, будь - яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь - яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. При цьому,
до відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави «Позика», якщо інше на
встановлено цим параграфом і не
виходить із суті кредитного договору.

Свої зобов'язання позивач виконав у
повному обсязі, банк надав ОСОБА_1 суму
кредиту у розмірі 110 770 доларів США, що
підтверджується випискою з особового
рахунку.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. В свою чергу,
згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, якою було
доповнено ЦК України згідно із Законом
України від 12.12.2008 № 661-VI, розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склались на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів. Встановлений договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком, іншою фінансовою
установою в односторонньому порядку.
Умова договору щодо права банку, іншої
фінансової установи змінювати розмір
процентів в односторонньому порядку є
нікчемною.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору
відсотки за користування кредитом
розраховуються на підставі
відсоткової ставки у розмірі 16 %
відсотків на місяць. Нарахування
відсотків за користування кредитом
здійснюється на фактичну кількість
днів у періоді на залишок
заборгованості, при цьому враховується
день надання та не враховується день
погашення кредиту.

Згідно з п. 2.10 кредитного договору
комісія за розрахунки за цим договором
складає 1,50 % від суми виданих коштів,
зазначених в п. 2.1 кредитного договору,
за винятком суми, виданої на оплату
цієї комісії.

Відповідно до п. 2.6 кредитного договору
позичальник повертає кредит та сплачує
банку передбачені п. 2.2 цього договору
відсотки безготівковим перерахуванням
або внесенням готівкових коштів на
поточний рахунок № 3297 у порядку,
передбаченому п. 2.10, шляхом сплати суми
мінімально необхідного платежу, розмір
якого зазначений у Додатку № 1 до
кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав
встановлених ст. 11 ЦК України, в тому
числі і з договорів.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами. В
свою чергу зобов'язання, згідно вимог
ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

В порушення умов кредитного договору
щодо порядку та строків погашення
кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525,
526 ЦК України відповідач ОСОБА_1 не
виконує умови кредитного договору, не
погашає кредит та не сплачує відсотки.

Станом на 03.09.2013 року загальна
заборгованість по наданому
відповідачу кредиту складає 15 220 137,04
грн., з них:

сума заборгованості за наданим
кредитом - 890 167,70 грн.;

сума заборгованості за відсотками - 714
389,88 грн.;

пеня - 13 615 579,45 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 неналежно
виконувала прийняті нею зобов'язання
щодо погашення кредиту та процентів,
передбачених умовами кредитного
договору, внаслідок чого за
відповідачем утворилась прострочена
заборгованість за кредитом та
прострочена заборгованість за
процентами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки - грошової суми, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у разі
порушення ним зобов'язання.

Так, згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3.6 кредитного договору
в разі невиконання чи несвоєчасного
виконання зобов'язання в частині
повернення кредиту та/або сплаті
процентів, комісій згідно з умовами
договору, позичальник зобов'язаний
сплатити кредитору пеню в розмірі 1 %
від простроченої суми за кожен день
прострочення.

Відтак, суд вважає обгрунтованими
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача пені у розмірі 13 615 579,45 грн.,
оскільки такі вимоги ґрунтуються на
Законі та договірних відносинах між
сторонами, які прописані в п 3.6
кредитного договору.

Разом з тим, в рішенні Конституційного
Суду України від 11.07.2013 року по справі №
7-рп/2013 піддано конституційно-правовому
аналізу правовідносин зі сплати пені
що виникають між фізичними особами -
споживачами та банками і іншими
фінансовими установами у
правовідносинах споживчого
кредитування в якому зокрема робиться
висновок про те, що вимога про
нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності учасників
цивільно-правових відносин та свободи
договору, зокрема у договорах про
надання споживчого кредиту щодо сплати
споживачем пені за прострочення у
поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від
09.04.1985 року N 39/248, в якій наголошено:
визнаючи, що споживачі нерідко
перебувають у нерівному становищі з
точки зору економічних умов, рівня
освіти та купівельної спроможності,
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд
України, межі дії принципу свободи
договору визначаються законодавством
з урахуванням критеріїв
справедливості, добросовісності,
пропорційності і розумності. При цьому
держава має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг (абзац
третій підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від
10.11.2011 року N 15-рп/2011 року у справі про
захист прав споживачів кредитних
послуг).

У наведених Керівних принципах для
захисту інтересів споживачів
визначено, що споживачі мають бути
захищені від таких зловживань, як
односторонні типові контракти,
виключення основних прав у контрактах
та незаконні умови кредитування
продавцями.

Таким чином, з врахуванням
вищевказаних обставин, до визначеного
банком розміру неустойки в частині
пені підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК
України, оскільки нарахований банком
розмір пені в розмірі 13 615 579,45 грн.
значно перевищує заборгованість за
кредитом у розмірі 890 167,70 грн., тому
розмір пені підлягає зменшенню до 1 000 000
грн. Такий розмір неустойки відповідає
вимогам закону і засадам розумності та
справедливості.

Таким чином, стягненню заборгованості
за кредитним договором № 800003297 від
11.03.2008 року підлягає сума у розмірі 890
167,70 грн. + 714 389,88 грн. + 1 000 000 грн. = 2 604 557,58
грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з ростроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з п. 5.1 кредитного договору банк
має право вимагати від позичальника
дострокового виконання зобов'язань з
повернення кредиту за договором, у разі
затримання сплати частини кредиту
та/або процентів за його користування.

Згідно з п. 9.1 кредитного договору
ОСОБА_1 зобов'язана достроково у
випадках визначених в даному договорі,
а також у договорах, згідно з якими
позичальник передає в забезпечення
виконання зобов'язань певне майно,
протягом тридцяти семи календарних
днів з дня відправлення вимоги банку
про дострокове повне виконання
зобов'язань по цьому договору, виконати
зобов'язання щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків, інших
платежів, передбачених цим договором
та можливих штрафних санкцій.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

В силу ч. 6 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги
переважно перед іншими особами, права
чи вимоги яких на передане в іпотеку
нерухоме майно не зареєстровані у
встановленому порядку або
зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки.

В силу ст.5 Закону України «Про іпотеку»
(в редакції Закону № 3480-IV від 23.02.2006
року, що діяла на момент укладення
договору іпотеки), предметом іпотеки
може бути інше нерухоме майно, яке
стане власністю іпотекодавця після
укладення іпотечного договору, за
умови, що іпотекодавець може
документально підтвердити право на
набуття ним у власність відповідного
нерухомого майна у майбутньому.
Обтяження такого нерухомого майна
іпотекою підлягає державній
реєстрації у встановленому законом
порядку незалежно від того, хто є
власником йього майна на час укладення
іпотечного договору.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 названого вище
Закону у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Іпотечна вимога про порушення умов
кредитного договору, необхідність
достроково повернути кредит, сплатити
відсотки, штрафні санкції та
застереження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у випадку
невиконання була направлена ОСОБА_1
10.09.2013 року (копія листа від 09.09.2013 року
за вих. № 71718-34-б/б), проте на
сьогоднішній день згадана вимога не
виконана.

Таким чином, своїми діями по
невиконанню зобов'язань за кредитним
договором відповідач ОСОБА_1
спричинила збитки і порушила права та
охоронювані законом інтереси позивача,
що надає йому право звернутися з
відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Статтею 9.1 іпотечного договору від
11.03.2008 року закріплено, що
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання в цілому або в тій чи іншій
його частини, а також у випадку
порушення іпотекодавцем будь-яких
зобов'язань за цим договором або
будь-яких гарантій та запевнень,
наданих іпотекодержателю за цим
договором. Іпотекодержатель має право
реалізувати своє право іпотеки та
звернути стягнення на предмет іпотеки
в порядку, передбаченому цим договором.

Статтею 9.2 договору іпотеки
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки відбувається на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно із
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (позасудовий
порядок), яким вважатиметьться
застереження, що міститься у п. 9.3 цього
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України
«Про іпотеку» якщо рішення суду або
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя (відповідне
застереження в іпотечному договорі)
передбачає право іпотекодержателя на
продаж предмета іпотеки будь-якій
особі-покупцеві, іпотекодержатель
зобов'язаний за 30 днів до укладення
договору купівлі-продажу письмово
повідомити іпотекодавця та всіх осіб,
які мають зареєстровані у
встановленому законом порядку права чи
вимоги на предмет іпотеки, про свій
намір укласти цей договір. У разі
невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед такими особами
за відшкодування завданих збитків.

Згідно з підпунктом 9.4 іпотечного
договору іпотекодержатель має право на
свій розсуд вибрати умови та порядок
звернення стягнення на предмет іпотеки
в межах, передбачених цим договором.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи ОСОБА_1 свій обов'язок
передбачений пунктом 5.4.12 іпотечного
договору не виконала.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог, або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду
жодних доказів, які спростовують
доводи викладені позивачем у позовній
заяві.

Оцінивши всі докази у їх сукупності, з
урахуванням правових обґрунтувань та
позицій сторін, з урахуванням
наведених висновків щодо неналежного
виконання відповідачем ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором зі
своєчасного повернення кредиту, сплати
відсотків, керуючись наведеними вище
умовами кредитного договору та
іпотечного договору позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню.

Разом із тим, суд вважає необхідним
звернути увагу позивача на
необхідність суворого дотримання
положень ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» при здійсненні ним як
іпотекодержателя свого права на продаж
предмета іпотеки.

Щодо позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, надання банку права на
вчинення певних дій та стягнення
судового збору, то вони не підлягають
задоволенню, оскільки він взагалі не є
належним відповідачем за даним позовом
банку.

Вирішуючи питання розподілу витрат,
пов'язаних з розглядом справи суд
виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Згідно з меморіальним ордером № 13472 від
03.10.2013 року позивачем сплачено судовий
збір у розмірі 3 441 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача
документально підтверджені витрати на
оплату судового збору в розмірі 588,84
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК
України, ст.ст. 1, 7, 12, 33, 35, 38, 39 Закону
України «Про іпотеку», ст. 125, 126
Земельного кодексу України в редакції
від 04.06.2008 року, ст. ст. 10, 11, 88, 114, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, надання банку права на
вчинення певних дій та стягнення
судового збору - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 800003297 від 11.03.2008
року, яка станом на 03.09.2013 року складає 2
604 557 (два мільйона шістсот чотири
тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) гривень 58
копійок, звернути стягнення на предмет
іпотеки - земельну ділянку, кадастровий
номер :02:001:2153, площею 0,103 га,
цільове призначення «для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка)», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
Публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» від свого імені предмета
іпотеки будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу за ціною, що
буде визначена на підставі оцінки
майна суб'єктом оціночної діяльності,
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна.

Надати Публічному акціонерному
товариству «Альфа-Банк» право отримати
витяг з Державного земельного кадастру
з послідуючим оформленням права
власності на земельну ділянку за
ОСОБА_1, кадастровий номер земельної
ділянки - :02:001:2153, площею 0,103 га,
цільове призначення «для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка)», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Надати Публічному акціонерному
товариству «Альфа-Банк» право на
вчинення дій пов'язаних з укладенням
договору купівлі-продажу, а саме:
підписувати та подавати від імені
ОСОБА_1, в тому числі заяви про
належність майна на праві особистої
приватної власності нею; подавати та
отримувати необхідні довідки та
документи, в тому числі довідку про
відсутність об'єктів нерухомого майна
на земельній ділянці, довідку про
нормативну вартість земельної ділянки
(технічну документацію про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки),
експертний звіт (акт) про вартість
земельної ділянки, довідку про
відсутність (наявність) обмежень
(обтяжень) за даними державного
земельного кадастру, витяг з
державного реєстру земель, інші
документи, необхідні для відчуження
зазначеної земельної; підписувати
відповідні договори, правочини,
документи, що пов'язані з реалізацією
земельної ділянки, кадастровий номер -
:02:001:2153, площею 0,103 га, цільове
призначення «для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка)», яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
серії НОМЕР_2, виданий 08.10.1997
Комінтернівським РВ УМВС України в
Одеській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
судовий збір у розмірі 588 (п'ятсот
вісімдесят вісім) гривень 84 копійки.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення може бути оскаржено в
десятиденний строк з моменту його
отримання в апеляційному порядку,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя
В. К.
Барвенко