Справа № 357/9872/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла його мати ОСОБА_3, після
смерті якої залишилося спадкове майно
у вигляді будинку по АДРЕСА_1, згідно
заповіту визначено 3-х спадкоємців
/синів/, відповідач прийняв спадщину, а
позивач у встановлений шестимісячний
строк не звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, при зверненні до
нотаріальної контори йому повідомили,
що він пропустив строк для прийняття
спадщини, в зв'язку з чим нотаріус
відмовила в оформленні спадкових прав.
Позивач просив суд визначити йому
додатковий строк тривалістю два місяці
з дати набрання чинності рішенням суду
для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті матері.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача підтримали
позовні вимоги.

Відповідач, представник відповідача
позов не визнали, пояснили, що жодних
поважних причин для поновлення
позивачу строку для подання ним заяви
про прийняття спадщини після смерті
матері в судовому засіданні не
встановлено, а згоди на оформлення ним
спадщини в нотаріальній конторі
відповідач не надає.

Заслухавши пояснення всіх осіб, які
приймають участь у розгляді справи,
оглянувши матеріали даної справи, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову з наступних
підстав.

Так, по справі встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що
стверджується копією свідоцтва про її
смерть.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 залишила
заповіт на все належне їй майно на ім'я
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних
частинах, що стверджується копією
дубліката заповіту, посвідченого 18.11.2002
року секретарем виконавчого комітету
Фурсівської сільської ради
Білоцерківського району ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за № 254.

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

За приписами ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

По справі встановлено, що після смерті
ОСОБА_3 спадщину прийняв відповідач
ОСОБА_2 шляхом подання 12.04.2006 року
заяви про прийняття спадщини до
Білоцерківської районної державної
нотаріальної контори, що вбачається з
матеріалів спадкової справи № 160/2006,
копію якої надано на запит суду.

Позивач та ОСОБА_4 із заявами про
прийняття спадщини в установлений
строк до нотаріальної контори не
зверталися, а згідно довідки
Фурсівської сільської ради від 19.05.2014
року № 1131, померла ОСОБА_3 проживала і
була зареєстрована по АДРЕСА_1 до дня
смерті, на день її смерті за вказаною
адресою зареєстрованих осіб не було.

Як вбачається з копії постанови
державного нотаріуса Білоцерківської
районної державної нотаріальної
контори ОСОБА_6 від 18.06.2014 року про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3
у зв'язку з тим, що ним пропущено
встановлений законом строк шість
місяців для прийняття спадщини.

Представник позивача просить суд
визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
прийняття спадщини після смерті
матері, оскільки він не мав змоги з
поважних причин своєчасно подати заяву
до нотаріальної контори.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", особа, яка не прийняла
спадщину в установлений строк, може
звернутися до суду з позовною заявою
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини. Суди відкривають
провадження в такій справі у разі
відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину, а
також за відсутності інших
спадкоємців, які могли б дати письмову
згоду на подання заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини.
Відповідачами у такій справі є
спадкоємці, які прийняли спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 роз'яснено, що у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилалася на те,
що позивач не звернувся своєчасно до
нотаріальної контори із-за юридичної
необізнаності, крім того, його брат -
відповідач по справі забрав всі
документи на спадкове майно і пояснив,
що він сам оформить спадщину по
заповіту на всіх спадкоємців, в т. ч. і
на позивача.

Як було роз'яснено в листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», поважними
причинами для визначення додаткового
строку є, зокрема, тривала хвороба
спадкоємця, перебування спадкоємця
тривалий час за межами України,
відбування покарання в місцях
позбавлення волі, перебування на
строковій військовій службі, тощо.
Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
як юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, похилий
вік, непрацездатність, незнання про
існування заповіту, невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

В судовому засіданні жодних доказів
для підтвердження поважності причин
пропуску позивачем строку для подання
заяви про прийняття спадщини надано не
було, а посилання на юридичну
необізнаність позивача та на те, що
відповідач ввів його в оману, не можуть
прийматися судом до уваги при
вирішенні спору, оскільки згідно
приписів вищенаведених правових норм
ці причини не є такими, що пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для позивача на вчинення
дій по прийняттю спадщини після смерті
матері.

Крім того, судом було встановлено, що
позивач є власником будинку по АДРЕСА_1,
який розташований поряд з будинком
матері, він постійно проживає і
зареєстрований в належному йому
будинку, тобто, він знав про відкриття
спадщини, про обсяг спадкового майна і
мав можливість своєчасно звернутися до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, жодних перешкод
для цього не було.

Отже, проаналізувавши всі надані
докази суд приходить до висновку, що
позивач пропустив строк для оформлення
спадщини без поважних причин, належних
доказів для обґрунтування позовних
вимог суду не надано, тоді як згідно
ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

А тому суд вважає за можливе відмовити
в задоволенні позову за його
необґрунтованості.

Щодо посилань на те, що позивач
проживав фактично за однією адресою зі
спадкодавцем на час її смерті, то це не
може прийматися судом до уваги,
оскільки позивач звернувся до суду з
вимогами про визначення йому
додаткового строку для подання ним
заяви про прийняття спадщини, з іншими
вимогами до суду він не звертався.

В ст.11 ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи все наведене та керуючись
ст.ст. 1217,1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України ,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко