Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

29 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кафідової О.В.,

Леванчука
А.О., Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» про визнання
недійсним іпотечного договору та
зобовʼ?язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит») про визнання
недійсним іпотечного договору та
зобовʼ?язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 18 вересня 2007 року між ним і
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено
кредитний договір за умовами якого він
отримав кошти в розмірі 200 000 дол. США із
розрахунку 9,6 % річних з кінцевим
терміном погашення 16 вересня

2022 року. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 18
вересня 2007 року між ним і ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» укладено договір
іпотеки, відповідно до якого він
передав банку в іпотеку нерухоме майно,
а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,1000 га за цією
ж адресою.

Зазначав, що рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 19 липня 2012 року відмовлено у
задоволенні його позовних вимог до ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» про визнання
недійсним кредитного договору.
Ухвалюючи це рішення, суд прийшов до
висновків, що даний правочин не є
укладеним. Вказував, що оскільки
неукладений правочин не створює
юридичних прав і обов'язків, то він не
може бути підставою для виникнення
відносин щодо його забезпечення
іпотекою. У зв'язку з наведеним просив
визнати недійсним договір іпотеки,
зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» надати приватному нотаріусу
Білоцерківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 заяву про
вилучення запису з Єдиного реєстру
заборон відчуження нерухомого мана
відомостей про зняття заборони на
відчуження нерухомого майна.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 1 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про
визнання недійсним іпотечного
договору та зобовʼ?язання вчинити дії
відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду Київської області від 13 березня

2014 року рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року поновлено
ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження, у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 1 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 13 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» про визнання недійсним
договору іпотеки та зобовʼ?язання
вчинити дії відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 203, 215, 548, 593 ЦК України,

ст. ст. 3, 4, 17 Закону України «Про
іпотеку».

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- постанову Вищого господарського суду
України від 12 листопада 2013 року у
справі за позовом про визнання
недійсними договорів, якою касаційну
скаргу відхилено, а судові рішення
залишено без змін.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», із змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту постанови Вищого
господарського суду України від 12
листопада 2013 року не вбачається
тотожності встановлених фактичних
обставин справи. А тому із них не
вбачається неоднакового застосування
судом касаційної інстанції ст. ст. 203, 215,
548, 593 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 17 Закону
України «Про іпотеку».

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» про визнання
недійсним іпотечного договору та
зобовʼ?язання вчинити дії, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
судді:О.І. Євтушенко О.В. Кафідова А.О.
Леванчук В.О. Савченко