Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

з участю

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до Холмківської сільської ради
Ужгородського району про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського
міськрайонного суду з позовом до
Холмківської сільської ради
Ужгородського району про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування. Мотивуючи свої
позовні вимоги вказує на те, що після
смерті її батька ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилась спадщина за
законом на належне йому нерухоме
майно, зокрема на житловий будинок з
надвірними спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, який належав йому,
однак право власності на даний
житловий будинок не оформив. Інші
спадкоємці за померлим ОСОБА_5, які
постійно проживали та були
зареєстровані разом з ним в будинку,
надали нотаріально засвідчені заяви
про відмову від частки в спадщині.
Посилаючись на те, що вона залшилась
єдиною спадкоємицею майна померлого
батька, спадщину за яким вона прийняла ,
так як постійно з дня свого народження
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у цьому будинку,
на який відсутні правовстановлюючі
документи, у зв'язку з чим нотаріус їй
відмовив у видачі свідоцтва про право
на спадщину на вказаний будинок , тому
просила визнати за нею право власності
на житловий будинок та прибудови літ. А,
АІ, цегляну прибудову лат. АІ, гараж
цегляний літ. Б, убиральню цегляну літ.
В, господарські споруди №1-3, що
розташовані в АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом за померлим
ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком - ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримала,
просила суд їх задовольнити в повному
обсязі з підстав та мотивів
викладених у позові. Зокрема вказала
на те, що позивач прийняла фактично
спадщину за померлим батьком оскільки
проживала з ним в житловому будинку на
момент смерті, була зареєстрована та
продовжує проживати у вказаному
будинку. Інші спадкоємці за померлим
ОСОБА_5, які постійно проживали та були
зареєстровані разом з ним в будинку,
надали нотаріально засвідчені заяви
про відмову від частки в спадщині.

Представник відповідача Холмківської
сільської ради Ужгородського району в
судове засідання не з'явився, однак
надіслав на адресу суду заяву , згідно
якої визнають позовні вимоги та
просять розглянути справу без їх
участі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши та перевіривши в
судовому засіданні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
справі. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.
Минай, Ужгородського р-ну,
Закарпатської області помер ОСОБА_5, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 03.04.2002 року виданим
повторно виконкомом Холмківської
сільської ради Ужгородського району,
копія якого долучена до матеріалів
справи./а.с.9/

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина за законом до складу якої в
тому числі входить житловий будинок з
належними до нього надвірними
спорудами, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, так як за життя батько
позивачки заповіт не залишив.

Враховуючи, що спадщина за померлим
ОСОБА_5 відкрилася у 1995 році, тому до
даних правовідносин слід
застосовувати норми ЦК УРСР.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що
спадкоємство здійснюється за законом
і за заповітом. Спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки
воно не змінено заповітом.

Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти
(у тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Відповідно ст.548 ЦК УРСР для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном;2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.Зазначені
в цій статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
донькою померлого ОСОБА_5, що
стверджується свідоцтвом про
народження від 27.02.1954 року, копія якого
приєднана до матеріалів справи./а.с.7/

Після одруження позивач змінила
прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 , що
стверджується свідоцтвом про
одруження від 12.01.1980 року, копія якого
долучена до матеріалів справи./а.с.8/

Спадщину за померлим батьком ОСОБА_5
позивачка ОСОБА_3 прийняла в
установлений законом шестимісячний
строк з дня відкриття спадщини шляхом
фактичного вступу в управління та
володіння спадковим майном , а саме
вище вказаним будинком , в якому вона
на день смерті спадкодавця була
зареєстрована і проживала і постійно
проживає по теперішній час , що
стверджується довідкою Холмківської
сільської ради Ужгородського району
від 20.06.2014 № 2313 /а.с. 10/

Інші спадкоємці за померлим ОСОБА_5,
які постійно проживали та були
зареєстровані разом з ним в будинку,
надали нотаріально засвідчені заяви
про відмову від частки в спадщині.
/а.с.13-18/

Також з матеріалів справи слідує, що
вказаний будинок був збудований у 1957
року ,1973 року введення в експлуатацію
(капремонту), що стверджується
технічним паспортом на жилий будинок.
Однак на вказаний будинок відсутні
правовстановлюючі документи, право
власності на нього не зареєстровано і
відсутній акт про прийняття будинку в
експлуатацію.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України,
якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року
права на нерухоме майно. Які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту
такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення , або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок
було збудовано до 01.07.2004 року, то
державна реєстрація прав на нього не
була обов'язковою, а відтак виникнення
права власноті на нього не залежить від
державної реєстрації.

Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що
містяться у листі Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» при вирішенні спорів про
визнання права власності на спадкове
майно судам слід керуватися
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у самих
спадкодавців на момент закінчення
будівництва будинків, зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом
України "Про власність", Законом
України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про
місцеві Ради народних депутатів та
місцеве і регіональне самоврядування",
Законом України від 25 грудня 1974 року
"Про державний нотаріат", постановою
Ради Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку
житлового фонду в Українській РСР",
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Інструкцією про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від 31
січня 1966 року, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31

жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих, затвердженою наказом
Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976
року № 1/5, та іншими нормативними
актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

До компетенції виконкомів місцевих Рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Як встановлено судом, згідно по
господарської книги сільської ради
забудівником житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 є гр-н ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, дані обставини
стверджуються довідкою виданою
Холмківською сільською радою
Ужгородського району від 06.06.2014 року №
2133, копія якої приєднана до матеріалів
справи /а.с. 12/

Таким чином, зважаючи на те, що
житловий будинок було збудовано у 1957
року ,1973 року введення в експлуатацію
(капремонту) і наявні відомості про
забудівника ОСОБА_5 у погосподарській
книзі сільської ради , то такий будинок
пітсля смерті ОСОБА_5, входить до
складу спадкового майна.

Судом встановлено, що матеріалах
справи наявна відмова державного
нотаріуса Ужгородської районної
нотаріальної контори Гончаренко М.В.
від 20.08.2014 року № 686 у видачі свідоцтва
про право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів. /а.с. 5/

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути визнання
права.

ОСОБА_3 у видачі свідоцтва відмовлено
з підстав відсутності
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, тобто порушено її
цивільне право на отримання спадщини,
яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає
судовому захисту шляхом визнання права
на спадкове майно, що узгоджується із
правовою позицією Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ викладеному у листі від 16.05.2013 №
24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування».

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
реєстрацію речових прав" державна
реєстрація прав може проводитися на
підставі рішення суду.

З урахуванням всіх обставин справи, а
також те, що відповідно до вимог ст. 60
ЦПК України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, користуючись рівними
правами, на засадах змагальності
згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи
із принципів розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обгрунтованими і наявні правові
підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 524,548,549 ЦК УРСР , ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", ст. ст. 10, 60, 88, 212-215,
294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Холмківської
сільської ради Ужгородського району
про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
НОМЕР_2, виданий Ужгородським РВ УМВС
України в Закарпатській області 10.01.2001
року, право власності в порядку
спадкування на житловий будинок та
надвірні споруди - прибудови літ. А, АІ,
цегляну прибудову літ. АІ, гараж
цегляний літ. Б, убиральню цегляну літ.
В, господарські споруди №1-3, що
знаходяться за адресою : АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца