Єдиний унікальний номер 227/7177/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/5315/2014
Головуючий у 1 інстанції Мавроді Р.Ф.
Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Папоян В.В.,
Тимченко О.О.,

при секретарі Саєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю „Шахта
„Білозерська" про відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою
відповідача на рішення
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 21 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 січня 2014 року позов задоволено
частково: стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю „Шахта
„Білозерська" на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 6000 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням, товариство
з обмеженою відповідальністю „Шахта
„Білозерська" звернулося до
Апеляційного суду Донецької області з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

В обґрунтування скарги зазначає, що при
укладанні трудового договору позивач
був обізнаний щодо шкідливих умов
праці, причинний зв'язок між діями
відповідача та ушкодженням здоров'я не
встановлений. Факт заподіяння
моральної шкоди з вини підприємства не
підтверджується належними доказами,
зокрема висновком МСЕК, який може бути
підставою для відшкодування
немайнової шкоди.

У судове засідання сторони не
з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлені, що підтверджується
телефонограмою № 986, зареєстрованою 17
червня 2014 року в журналі телефонограм
апеляційного суду № 1; повідомленням
про вручення судової повістки.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов частково, виходив з того, що
позивач працював у відповідача в
шкідливих умовах. Під час виконання
трудових обов'язків 03 січня 2012 року
стався нещасний випадок, внаслідок
якого ОСОБА_1 втратив професійну
працездатність на 15%, що вперше
встановлено висновком МСЕК від 22
травня 2012 року. Ушкодженням здоров'я
позивачеві завдана моральна шкода, яку
повинен відшкодувати роботодавець,
згідно зі ст.237-1 КЗпП України.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що вимоги
позивача про стягнення на його користь
моральної шкоди підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека
технологічних процесів, машин,
механізмів, устаткування та інших
засобів виробництва, стан засобів
колективного та індивідуального
захисту, що використовуються
працівником, а також
санітарно-побутові умови повинні
відповідати вимогам нормативних актів
про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган
повинен впроваджувати сучасні засоби
техніки безпеки, які запобігають
виробничому травматизмові.

Судом установлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював
у відповідача на посаді
електрослюсаря. 03 січня 2012 року при
виконанні трудових обов'язків з
позивачем стався нещасний випадок,
наслідками якого є закритий
внутрішньо-суглобовий перелом
внутрішнього мищелка лівої великої
берцової кістки. Висновком МСЕК від 22
травня 2012 року вперше встановлено
ступінь стійкої втрати професійної
працездатності 15% у зв'язку з трудовим
каліцтвом безстроково (ас. 3-7, 12).

За наслідками розслідування нещасного
випадку складено акт №1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом,
форми Н-1, затверджено 05 січня 2012 року. В
акті, який є доказом вини відповідача,
визначено причини нещасного випадку та
осіб - працівників підприємства, які
допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці (ас.
10-11).

Ці обставини відповідачем не
спростовані.

Отже, задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
відповідач не створив позивачеві
безпечних і нешкідливих умов праці, не
впроваджував сучасні засоби техніки
безпеки, які запобігають виробничому
травматизмові, унаслідок чого ОСОБА_1
втратив професійну працездатність.
Ушкодження здоров'я завдає фізичні та
моральні страждання потерпілому,
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації життя.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань, або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Доводи скарги, що факт заподіяння
моральної шкоди не встановлений
висновком МСЕК, не ґрунтуються на
законі, який в даному випадку не
передбачає обов'язковість такого
висновку. Факт ушкодження здоров'я є
доказом заподіяння моральної шкоди
позивачеві.

Відповідачем не надано доказів щодо
відсутності його вини в заподіянні
позивачеві моральної шкоди внаслідок
ушкодження здоров'я. Обізнаність
позивача з умовами праці не є підставою
для відмови в позові.

При визначенні розміру компенсації у
відшкодування моральної шкоди суд
врахував конкретні обставини, у тому
числі вину потерпілого у нещасному
випадку, характер та ступень моральних
страждань, вимоги розумності та
справедливості.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що згідно зі ст. 308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1, ст.ст. 308,
313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю „Шахта
„Білозерська" відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді