Справа № 404/850/14-ц
Номер провадження 2/404/887/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, приватний
нотаріус Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору недійсним та
витребування майна , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
договору недійсним та витребування
майна, по якому просить визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 02 квітня 2013 року між ОСОБА_1,
від імені якої діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_2
недійсним; витребувати на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру АДРЕСА_1 з
незаконного володіння ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що у зв'язку з тривалим
від'їздом за кордон, 08.10.2013 року нею була
видана довіреність ОСОБА_6 на право
керувати і розпоряджатися всім її
майном, остання 01.02.2013 року
передоручила своє право ОСОБА_4.

ОСОБА_2, яка являється бабусею позивача,
змовившись з представником позивача
ОСОБА_4, та з метою позбавити ОСОБА_1
права власності на квартиру, 02.04.2013 року
уклали договір купівлі-продажу
квартири.

Згідно договору ОСОБА_4, який діяв від
імені ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_1,
ОСОБА_2. Остання 01.11.2013 року згідно
договору купівлі-продажу продала
вказану квартиру ОСОБА_3.

Позивач вважає, що квартира відчужена
не з її волі, вона має право витребувати
дане майно у ОСОБА_3, яка знала та
усвідомлювала, що придбала дану
квартиру незаконно, в результаті
злочинної домовленості.

Ухвалами Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 31 березня 2014 року до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_4 та приватного
нотаріуса Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, надала до суду
заперечення, в яких пояснила, що
посилання позивача на злочинну змову
між нею та ОСОБА_4 не підтверджується
жодними належними чи допустимими
доказами. ОСОБА_1 мала намір здійснити
відчуження належної їй квартири, про що
свідчить надання перед виїздом за
кордон довіреності на право керувати
та розпоряджатись її майном ОСОБА_6, яка
згодом в передбаченому законом порядку
передоручила своє право ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, надала до суду
заперечення, в яких зазначила, що на
момент укладення між нею та ОСОБА_2
договору купівлі-продажу квартири від
01.11.2013 року остання була законним
власником спірної квартири на підставі
договору купівлі-продажу від 02.04.2013
року. За вказаних обставин вважає себе
добросовісним набувачем квартири за
адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, надала до суду
заяву, якою просила розглядати справу
без її участі за наявними у справі
матеріалами. Також надала до суду
письмові пояснення, в яких зазначила,
що підстави для відмови у
нотаріальному посвідченні договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 були
відсутні. Договір купівлі-продажу від
02.04.2013 року посвідчувався з дотриманням
вимог діючого законодавства, для
нотаріально посвідчення цього
договору їй були надані всі необхідні
документи.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, повідомлений судом про час
та місце розгляду справи належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, в межах наданих доказів,
заслухавши пояснення представників
сторін, покази свідка, приходить до
висновку щодо відмови у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_7 на праві приватної власності
належала квартира АДРЕСА_1 на підставі:
1/3 частка - свідоцтва про право
власності на житло, виданого
Кіровоградською міською радою 26 серпня
2003 року згідно з розпорядженням від
26.08.2003 року №37037, право власності на яку
зареєстровано ОКП «КООБТІ» в
електронному реєстрі прав власності
на нерухоме майно 27.08.2003 року /а.с. 81/; 1/3
частка - на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 09 грудня
2011 року за реєстровим № 2110 /а.с. 83-84/; 1/3
частини - на підставі дублікату
договору дарування, виданого приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 26 лютого
2013 року за реєстровим №248 /а.с. 82/.

08 жовтня 2012 року позивач видала
на ім'я ОСОБА_6 довіреність, яка
посвідчена приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрована в реєстрі за № 1421 /а.с. 104/.
Із змісту даної довіреності
вбачається, що позивач надала право
ОСОБА_6 керувати і розпоряджатися всім
її майном, де б воно не знаходилось і з
чого б воно не складалось, укладати всі
дозволені законом договори по
користуванню та розпорядженню майном:
купувати, продавати, приймати в
дарунок, передавати в оренду, позичати,
обмінювати, заставляти та приймати в
заставу будівлі та інше майно.

Довіреність була видана строком
на три роки з правом передоручення
повноважень у повному обсязі або
частково і дійсна до 08.10.2015 року.

01 лютого 2013 року ОСОБА_6
передоручила своє право ОСОБА_4,
довіреність посвідчена приватним
нотаріусом Кіровоградського районного
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстрована в реєстрі № 143 /а.с. 103/.

02 квітня 2013 року між ОСОБА_1, від імені
якої діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу,
згідно якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2
купила квартиру АДРЕСА_1. Договір
посвідчено приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, та
зареєстровано в реєстрі № 269 /а.с. 78-80/.

01 листопада 2011 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу, за умовами якого
ОСОБА_2 продала вказану квартиру ОСОБА_3
/а.с. 7/.

Свідок ОСОБА_10, батька позивача, в
судовому засіданні пояснив, що між
позивачем та ОСОБА_2 склалися
неприязні відносини. Тому ОСОБА_2
змовившись з ОСОБА_4, з метою
позбавлення доньки власності уклали
договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК
України, представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє. Частиною
1 ст. 238 ЦК України встановлено, що
представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє.

Згідно ч. 1 ст. 240 ЦК України,
представник зобов'язаний вчиняти
правочин за наданими йому
повноваженнями особисто. Він може
передати своє повноваження частково
або в повному обсязі іншій особі, якщо
це встановлено договором або законом
між особою, яку представляють, і
представником, або якщо представник
був вимушений до цього з метою охорони
інтересів особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 245 ЦК
України, форма довіреності повинна
відповідати формі, в якій відповідно до
закону має вчинятися правочин.
Довіреність, що видається у порядку
передоручення, підлягає нотаріальному
посвідченню, крім випадків,
встановлених частиною четвертою цієї
статті.

Як встановлено судом позивач на
момент оформлення довіреності була
ознайомлена з усіма умовами та
наслідками виданої нею довіреності. Зі
змісту довіреності від 08.10.2012 року на
ім'я ОСОБА_6 вбачається, що позивач
підтвердила, що довіреність відповідає
дійсним намірам створити відповідні
юридичні наслідки. Ніяких обмежень
дана довіреність не містить.

Довіреність видана в порядку
передоручення відповідно до ст. 240 ЦК
України на ім'я ОСОБА_4 не містила в собі
більше прав, ніж їх надала особисто
ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 232 ЦК України,
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним. Довіритель
має право вимагати від свого
представника та другої сторони
солідарного відшкодування збитків та
моральної шкоди, що завдані йому у
зв'язку із вчиненням правочину
внаслідок зловмисної домовленості між
ними.

Згідно п. 22 Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» для визнання
правочину недійсним на підставі статті
232 ЦК необхідним є встановлення умислу
в діях представника: представник
усвідомлює, що вчиняє правочин
всупереч інтересам довірителя та бажає
(або свідомо допускає) їх настання, а
також наявність домовленості
представника однієї сторони з іншою
стороною і виникнення через це
несприятливих наслідків для
довірителя. При цьому не має значення,
чи одержав учасник такої домовленості
яку-небудь вигоду від здійснення
правочину, чи правочин був вчинений з
метою завдання шкоди довірителю.

Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, особа яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд,
зобов`язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

Суду не надано жодних доказів
наявності домовленості представника
позивача з ОСОБА_2, і виникнення через
це несприятливих наслідків для
довірителя, а отже підстави для
застосування до спірних відносин
правил ст. 232 ЦК України відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що позовна вимога про визнання
договору купівлі-продажу недійсним не
підлягає задоволенню, оскільки позивач
не надав обґрунтованих доказів в
підтвердження своїх доводів, які
ґрунтуються лише на припущеннях, а тому
вищевказаний правочин є правомірним.

За вказаного позовна вимога про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, яка є похідною,
теж не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 232, 237, 240, 245 ЦК України,
ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
ОСОБА_4, приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору недійсним та
витребування майна - відмовити у
повному обсязі.

Судові витрати залишити по
понесеним позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського
Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда