Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства "ВАП-АСИСТАНС" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
про надання споживчого кредиту,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
відповідно до договору уступки права
вимоги (договору факторингу) №ФК02/06/13
від 05.06.2013 року ТОВ "ФК "МАГІСТР
(первісний кредитор) відступило своє
грошової вимоги до фізичних осіб
позичальників Приватному акціонерному
товариству "ВАП-АСИСТАНС". Між ТОВ "ФК
"МАГІСТР" та фізичною особою та ОСОБА_1
було укладено договір про надання
споживчого кредиту №200612/05 від 20.06.2012
року. ТОВ "ФК "МАГІСТР" 05.06.2013 року
повідомило відповідача про
відступлення права вимоги та про
необхідність сплати заборгованості за
рахунок нового кредитора ПрАТ "ВАП
АСИСТАНС". Згідно п.1.1 договору про
надання споживчого кредиту первісний
кредитор надав грошовий кредит в сумі
10 000 грн., з строком повернення - до 18.10.2013
року відповідно до порядку повернення,
викладеному в Додатковій угоді №1 від
29.10.2012 року. Кредит має повертатися
рівними частинами щомісячно, а саме - за
кожні 30 календарних днів користування
кредитом, в сумах, викладених в п.1.2.1
договору, зі сплатою за користування
одержаним кредитом 189 процентів річних,
які сплачуються рівними частинами
щомісяця, а саме - за кожні 30
календарних днів користування
кредитом. ТОВ ФК "МАГІСТР" виконало свої
зобов'язання за кредитним договором,
перерахувало позичальнику
(відповідачу) грошові кошти у сумі 10 000
грн., а відповідач в свою чергу,
зобов'язання не виконав. За період з
часу надання кредиту по 28.11.2013 року
(день подачі позову) заборгованість
відповідача перед ними (позивачем) за
уточненим розрахунком, доліченим до
заяви про уточнення позовних вимог,
складає 34 865 грн. 23 коп. Але, зважаючи на
важкий матеріальний стан відповідача
та скрутне економічне становище в
країні, вони ідуть на уступку та
зменшують суму заборгованості шляхом
припинення нарахування пені після
18.02.2013 року. Враховуючи це, їх позовною
вимогою є стягнення з відповідача на їх
користь заборгованості в розмірі 18 444
грн. 97 коп., яка складається з: суми
несплаченого кредиту - 7 004 грн. 64 коп.,
суми несплачених процентів - 6 760 грн. 32
коп., пені за несплачені проценти - 2 610
грн. 57 коп., пені за несплачений кредит -
2 069 грн. 44 коп. В судовому засіданні
представник позивача підтримала
уточнені позовні вимоги, просила позов
задовольнити та стягнути з відповідача
на їх користь суму заборгованості - 18 444
грн. 97 коп. та судові витрати 229 грн. 40
коп. Підтримала всі обставини, підстави
до позовних вимог, викладені в позовній
заяві. Не заперечувала, що ними
виставляється до відповідача вимога
про стягнення заборгованості по тілу
кредиту в сумі 7 004 грн. 64 коп., а згідно
реєстру договорів, за якими відбулося
відступлення права вимоги,
заборгованість по тілу кредиту
відповідача була - 2 194 грн. 86 коп.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила відмовити в їх задоволенні.
Зазначила, що на їх думку позивач є
неналежний, позивач не набув права
вимоги, так як згідно умов договору
факторингу право вимоги настає з
моменту отримання коштів первісним
кредитором від позивача. Просила
врахувати, що сума заборгованості
невідповідна, позивач купив у
первісного кредитора значно меншу суму
боргу по тілу кредиту. При вирішенні
спору, у разі, якщо суд прийде до
висновку, що існує заборгованість і
підстави у даного позивача її отримати,
просила врахувати їх заяву про
застосування строку позовної давності.
Також просила врахувати, що позивач мав
робити розрахунки заборгованості
окремо по кожному місяцю, з сум,
визначених до оплати в місяць
договором. Зазначила судом
неодноразово витребовувалися у
позивача документи, пов'язані з даним
спором, однак останні їх так і не надали
до справи.

Вислухавши пояснення представників
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не знайшли
свого підтвердження в суді та не
підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 20.06.2012 року між
ТОВ «ФК «МАГІСТР» та відповідачем
ОСОБА_1 був укладений договір про
надання споживчого кредиту № 200612/05,
відповідно до якого ОСОБА_1 було надано
кредит в сумі 10 000 грн., строком до 05.12.2012
року. В пункті 1.2.1. договору визначено
дати щотижневих оплат з зазначенням
суми тіла кредиту та процентів, розмір
яких складає 189% річних. Загальна сума
щотижневого платежу (тіло кредиту та
проценти) становила - 779,67 грн.

Встановлено, що 29.10.2012 року між ТОВ «ФК
«МАГІСТР» та відповідачем ОСОБА_1 була
укладена додаткова угода №1 до
договору про надання споживчого
кредиту від 20.06.2012 року. Згідно даної
додаткової угоди сторони погодили
реструктуризувати заборгованість, яка
станом на 29.10.2012 року становила 7 004,55
грн., з яких по тілу кредиту - 4 174,86 грн.,
по процентах - 1 459,14 грн., пеня - 1 370,55 грн.
Згідно умов вказаної додаткової угоди
строк повернення кредиту було
продовжено до 18.10.2013 року, оплата
заборгованості та поточна сплата
кредиту та процентів визначена -
щомісячно в дату 18 число кожного місяця
в загальній сумі - 1 177,08 грн.

Згідно до Договору уступки права
вимоги (договору факторингу) №ФК02/06/13
від 05.06.2013 року, укладеного між ПАТ
«ВАП-АСИСТАНС» та ТОВ «ФК «МАГІСТР»,
останні відступили своє право вимоги
та всі інші права, належні їм за
договором мікрокредитів, які викладені
в додатку №1. В указаному додатку є і
спірний кредитний договір з ОСОБА_1,
сума заборгованості якої по тілу
кредиту зазначена - 2 194,86 грн.,
заборгованість за процентами - 4 368,66
грн., пеня - 6 743,11 грн. Оплата по договору
факторингу відбулася 09.07.2013 року, що
підтверджено наданими до справи
копіями платіжних доручень.

Таким чином, заборгованість
відповідача по тілу кредиту на час
передачі новому кредитору (позивачу)
була - 2 194,86 грн., а згідно позовних вимог
позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість по тілу кредиту - 7 004,64
грн., майже на п'ять тисяч гривень
більше ніж була реальна заборгованість
по тілу кредиту на момент укладення
договору факторингу. Сторона позивача
не змогла надати в судовому засіданні
пояснень з приводу даного питання, з
приводу безпідставного збільшення
ними суми заборгованості як по тілу
кредиту, так і в загальній сумі.

Враховуючи те, що позивачем незаконно
збільшено майже на п'ять тисяч гривень
заборгованість по тілу кредиту, всі
розрахунки, як по заборгованості по
тілу кредиту, так і по процентах та пені
є невідповідними.

Оскільки предметом спору є
заборгованість по тілу кредиту в сумі 7
004,64 грн. і заборгованість по процентам
та пені (виходячи з вказаної суми боргу
по тілу кредиту), що не відповідає
обставинам справи та наданим самим же
позивачем доказам, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не знайшли
свого підтвердження в суді та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та у установлені договором
строки. Одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
умов договору не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірах та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як зазначалося вище, враховуючи те, що
предметом спору є невідповідна наданим
доказам сума боргу по тілу кредиту, та
враховуючи те, що стороною позивача до
даної справи надавалися два розрахунки
заборгованості (до позовної заяви та до
заяви про уточнення позовних вимог) і
обидва ці розрахунки містять різні
суми заборгованості по тілу кредиту, а
виходячи з цього, і різні суми
заборгованості по процентах та пені, і
всі ці суми не відповідають реальним
сумам заборгованості, що була на час
уступки права вимоги первісним
кредитором позивачу, суд вважає, що є
всі підстави для відмови в задоволенні
позовних вимог. При цьому враховується
і те, що з часу отримання позивачем
права вимоги до відповідача (червень 2013
року) до часу, по який вже позивач
здійснював розрахунок заборгованості
(жовтень 2013 року), пройшло чотири
місяці, за які позивач нараховував
також проценти та пеню з суми
заборгованості по тілу кредиту, яка не
відповідає наданим доказам.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.60,
88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
"ВАП-АСИСТАНС" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: