Cправа № 490/8950/13-ц
Р ІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Гуденко О.А.

при секретарі -
Аслановій Е.Е.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,
представника відповідача - Бугор Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
, третя особа ОСОБА_2, про визнання
недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача про
визнання недійсним договору іпотеки
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 ,
посвідчений 24 вересня 2008 року
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округгу ОСОБА_5,
за реєстровим номером № 5338, припинити
чинність заборони відчуження предмету
іпотеки , зареєстровану в
нотаріальному реєстрі а № 5339839 та у
реєстрі заборон за № 7964636.

В обгрунтування позовних вимог
посилалися на те, що під час
посвідчення оспорюваного договору
предмет іпотеки - вказана квартира, був
самочинно переобладнаний, збільшена
житлова площа квартири за рахунок
об'єднання ванної кімнати та санвузулу,
перенесення кухонного перестінку(
зменшена площа кухні) та приєднання
лоджії до однієї з житлових кімнат ( за
рахунок чого була збільшена житлова
площа квартири) . Оскільки вказані
перебудови не були зареєстровані
власником у встановленому законом
порядку, отже у власника цієї квартири
не виникло право на розпорядження цією
квартирою, що є підставою для визнання
договору іпотеки недійсним на підставі
ч. ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Справа прийнята суддею Гуденко О.А. до
свого провадження 03 березня 2014 року.

Ухвалою суду від 05 серпня 2014 року
відновлено провадження у справі.

Представник позивача у судовому
засіданні вимоги позову підтримав,
просив про його задоволення з
викладених в позові підстав.

Третя особа ОСОБА_2 просив про
задоволення позову. Суду пояснив, що
перепланування в квартирі вони робили
ще в 1998 році, представники банку перед
укладенням іпотечного договору
обстежували квартиру і їм достовірно
було відомо, що реальний стан квартири
не відповідає даним , зазначеним в
технічному паспорті.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на дотримання
вимог діючого законодавства при
укладанні оспорюваного договору
іпотеки.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5
до суду не зявився, повідомлявся про
час та місце судового засідання
неодноразово належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представників
сторін, вивчивши доводи позову,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
24 вересня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" (
правонаступником якого є ПАТ
"Укрсоцбанк" - далі Банк) та ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 як іпотекодавцями було
укладено Іпотечний договір , за яким у
якості забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за
Договором відновлювальної кредитної
лінії № 640793 від 24.08.2008 р. останні
передають в іпотеку Банку нерухоме
майно, трикімнатну квартиру № 1 ,
загальною площею 67,2 кв.м. та житловою
площею 46,2 кв.м., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1. Предмет іпотеки
належить іпотекодавцям на праві
спільної сумісної власності на
підставі Договору купівлі-продажу від
12.08.1997 року, визнаного дійсним рішенням
центрального районного суду
м.Миколаєва 29 червня 2007 року.

Як вбачається з ОСОБА_6 з Реєстру
прав власності на нерухоме майно від
05.09.2008 року (а.с. 32), право власності
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на вказану квартиру
зареєстровано в установленому законом
порядку з приміткою : в квартирі
зменшена загальна площа на 0, 6 кв.м. за
рахунок оздоблення, не є самочинно
побудованими згідно Наказу МБАЖКГУ № 42
від 08.02.2006 року. Таке відповідає даним
технічного паспорту ( а.с. 60) на вказану
квартиру , який надавався при укладенні
оспорюваного договору, з якого
вбачається, що відбулося перенесення
перестінку між коридором та кухнею зі
зменшенням площк кухні на 0,8 кв.м., та
знесення перестінку-об'єднання
вбиральні та ванної кімнати.

Згідно Довідки КП ММБТІ від 18.03.2014 року (
наданої для Інспекції ДАБК м.
Миколаєва) та даних поточної технічної
інвентаризації ( а.с. 55-59) вбачається , що
станом на 18 березня 2014 року є об'єкти
самочинного будівництва - загальна
площа квартири збільшена на 2,3 кв.м.,
житлова площа збільшена на 5,0 кв.м. за
рахунок оздоблення та приєднання
лоджії до житлової кімнати, таким
чином: загальна площа 69, 5 кв.м., житлова
площа 51, 2 кв.м. При цьому зазначено, що
станом на 04 вересня 2008 року самочинне
будівництво відсутнє.

09 липня 2014 року призначена судом 15
листопада 2013 року судова
будівельно-технічна експертиза
повернута без виконання з повідомлення
експерта про неможливість її виконання
в зв'язку з непроведенням позивачем
передплати експертних робіт.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що договір іпотеки є
недійсним на підставі ст. 203 ЦК ,
оскільки його зміст протирічить цьому
Кодексу, а саме ст. 317,383 ЦК України, ст. 5
ЗУ "Про іпотеку" , за якими у разі
перепланування нерухомого майна без
відповідних дозволів компетентних
державних органів цивільний обіг
такого майна припиняється до вирішення
питання державної реєстрації змін
перпланувань нерухомого майна . Тобто,
при укладанні оспорюваного договору
іпотеки , оскіьки власники майна
державну реєстрацію перепланувань не
здійснили, у них було відсутнє право
власності на квартиру-предмет іпотеки,
отже право распорядження цією
квартирою було відсутнє.

Проте з таким твердженням позивача
погодитись не можна.

По-перше, відповідно до п. 2.2. Наказу від
08.02.2006 № 42 Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарсьва України, якими
затверджено Зміни до Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, не належать до самочинного
будівництва: у квартирах
(багатоповерхових будинках) -
перепланування, не пов'язані зі
змінами (збільшення чи зменшення)
житлової або допоміжної площ, без
порушення несучих конструкцій;
збільшення житлової чи допоміжної
площ за рахунок демонтування
перегородок, комор, засклення
балконів, лоджій, улаштування дверних
прорізів у внутрішніх некапітальних
стінах; перестановка в межах
призначених приміщень, обладнання;
поточний ремонт будівель та споруд
без змін призначення приміщень.

По-друге, позивачами жодним чином не
доведено, чи існували взагалі вказані
перебудови ( у вигляді збільшення
житлової площі квартири) на момент
укладання оспорюваного договру, в той
час як при його укладанні певні
перепланування були враховані, про що
зазначено в самому договорі.

По-третє, твердження представника
позивача щодо відсутності у ОСОБА_4
права власності на предмет іпотеки на
момент укладення оспорюваного
договору взагалі є хибним.

По-четверте, судовому захисту підлягає
лише дійсне порушене право позивача,
тоді як укладення оспорюваного
договору ніяким чином не призвело до
порушення прав ОСОБА_4 як
іпотекодателя, з огляду на те, що саме з
її боку і були приховані від Банку
певні обставини перебудови
квартири-предмету іпотеки , в разі їх
наявності.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
визнання недійсним оспорюваного
договору іпотеки відповідно до статей
203, 215 ЦК.

Отже, позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати сплачені при подачі
позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» , третя особа ОСОБА_2, про
визнання недійсним договору іпотеки -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва
Гуденко О.А.