22-ц/775/699/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Ікорська
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко І.П., Попової
С.А.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
підприємства «Грандфінресурс» ( далі
ПП «Грандфінресурс») про захист прав
споживачів, встановлення нікчемності
правочину, про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину та
стягнення суми,

за апеляційною скаргою Приватного
підприємства «Грандфінресурс» на
рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 04
жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивачка
звернулася до суду з даним позовом.
Посилалася на те, 20 лютого 2013 року між
нею та ПП «Грандфінресурс» укладено
договір №219179 про надання послуг по
адмініструванню фінансових активів
для придбання товарів у групах за
умовами діяльності програми «Альянс
Україна». За реєстрацію даної угоди нею
сплачено на поточний рахунок
адміністратора одноразовий комісійний
внесок - 975,00 грн., чистий внесок - 416,67
грн.; адміністративний платіж - 975,00 грн.;
загальний платіж - 491,67 грн.;
адміністративні витрати - 75,00 грн.;
мінімальний платіж -283,34 грн., всього - 3
925,00 грн. Вважає, що договір суперечить
вимогам Закону України «Про захист
прав споживачів», а також вимогам
Цивільного кодексу України, оскільки
вводить споживача в оману, в
оспорюваному договорі відсутня
вказівка про строк надання послуг
замовнику на придбання товару, що
суперечить вказаній нормі закону; що
правочин здійснений з використанням
нечесної підприємницької практики та є
несправедливим, у зв'язку з чим є
недійсним. У зв'язку з вищенаведеним
позивачка просила визнати договір
нікчемним та застосувати наслідки
недійсності нікчемного договору,
стягнувши з ПП «Грандфінресурс» на її
користь сплачену суму в розмірі 3925,00
грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 04
жовтня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з Приватного
підприємства «Грандфінресурс» на
користь позивачки 3925,00 гривень. В
задоволенні інших позовних вимог -
відмовлено. Стягнуто з Приватного
підприємства «Грандфінресурс» в дохід
держави судовий збір у сумі 229,40
гривень.

В апеляційній скарзі ПП
«Грандфінресурс», посилаючись на
необґрунтованість та незаконність
рішення суду, на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права, просило його
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1
в повному обсязі.

Представник ПП «Грандфінресурс»
в судове засідання апеляційного суду
не з'явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи. Тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України, справа розглянута у
відсутність представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення проти скарги ОСОБА_1, яка
просила скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що 20 лютого 2013 року між ПП
«Грандфінресурс» (Адміністратор) та
ОСОБА_1 (Учасник) укладено договір № 219179
про надання послуг по адмініструванню
фінансових активів для придбання
товарів у групах за умовами діяльності
програми «Альянс Україна», що
міститься в додатку № 2, який є
невід'ємною частиною цього Договору.

З умовами договору ОСОБА_1 на
поточний рахунок Адміністратора
сплачено одноразовий комісійний
внесок 975,00 грн.; чистий внесок - 416,67 грн.;
адміністративний платіж -975,00 грн.;
загальний платіж - 491,67 грн.;
адміністративні витрати - 75,00 грн.;
мінімальний платіж -283,34 грн., а всього 3
925,00 грв. (а.с.5-6).

Задовольняючи позов, суд дійшов
висновку, що оспорювана угода
суперечить положенням ст.ст.18,19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
внаслідок здійснення ПП
«Грандфінресурс» нечесної
підприємницької діяльності, що вводить
споживачів в оману шляхом залучення
їх коштів з метою реалізації
діяльності пірамідальної схеми, що
прямо заборонено законом, є
односторонньою, оскільки передбачає
лише права ПП «Грандфінресурс» без
будь - яких обов'язків, а
відповідальність за невиконання
договору несе виключно учасник
програми, а тому, ця угода є нікчемною.
Оскільки до нікчемного правочину
застосовуються наслідки недійсності
договору, сплачена позивачкою сума
повинна бути їй повернута в порядку
двосторонньої реституції.

Колегія суддів вважає, що з такими
висновком суду погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до
ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності з положеннями
ст.203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного судочинства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом (
нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень,
закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 цього
Закону, забороняється здійснення
нечесної підприємницької практики.
Нечесна підприємницька практика
включає в себе будь-яку діяльність (дії
або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.
Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19
цього Закону забороняються як такі, що
вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Відповідно до термінів,
викладених в Додатку № 2 договору,
програма «Альянс Україна» базується на
створенні груп учасників, метою яких є
придбання бажаних товарів з
розстроченням платежу на тривалий час,
у порядку та на умовах, передбачених
договором та додатками до нього.

За рахунок чистих внесків
учасників програми формується
грошовий фонд реєстру учасників
програми (ст.1 Договору).

Відповідач організує та проводить
Заходи по розподілу грошового фонду
реєстру, які проводяться не менше
одного разу на два місяці. У випадку,
коли у визначений строк проведення
заходу не вистачило коштів, які
утворюють фонд реєстру, тоді ця сума
включається до фонду реєстру на
наступний захід.

Умовами програми "Альянс Україна»", що є
Додатком № 2 до Договору, а саме статтею
4, передбачений порядок проведення
заходу по розподілу грошового фонду та
процедура проведення заходу згідно
заяви.

Як вбачається зі ст.1 та 2 договору,
укладеного між ОСОБА_1 та ПП
«Грандфінресурс» 20 лютого 2013 року,
адміністратор за згодою учасника
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок учасника певні юридичні дії, а
саме: сформувати реєстр учасників,
забезпечити його адміністрування,
організовувати та проводити захід по
розподілу грошового фонду, здійснити
оплату товару на користь учасника або
надати учаснику відповідну суму в
позику. Учасник, в свою чергу,
зобов'язується (ст.2) сплатити
одноразовий комісійний внесок та
адміністративний платіж; своєчасно, не
пізніше 15 числа кожного місяця,
сплачувати загальний платіж, який
включає чистий внесок, за рахунок якого
адміністратор здійснює оплату товару
чи надає відповідні суми в позику, та
адміністративні витрати, що є платою за
послуги адміністратора з організації
діяльності програми.

Статтею 2 договору та Додатком № 1 до
нього передбачені обов'язки учасника, а
саме: сплатити одноразовий комісійний
внесок - 975,00 грн., чистий внесок - 416,67
грн.; адміністративний платіж - 975,00 грн.;
загальний платіж - 491,67 грн.;
адміністративні витрати - 75,00 грн.;
мінімальний платіж - 283,34 грн., що
сплачується не пізніше 15 календарних
днів з моменту отримання Дозволу, тобто
права на отримання обраного товару або
суми позики; щомісячно сплачувати
чисті платежі та адміністративні
витрати.

Позивачка підписала угоду та на
виконання її сплатила 975,00 грв.
одноразового комісійного внеску; 6
щомісячних платежів на суму 2500 грв; та 6
адміністративних платежів на суму 450
,00грв., що загалом становить 3925,00 грв.

Відповідно до ст.14 Додатку №2
Адміністратор гарантує Учаснику, що
він одержить право на отримання позики
за умови, що виконає всі зобов'язання,
які випливають з цієї угоди. Право на
отримання заявленої грошової суми
учаснику програми надається за
порядком, визначеним угодою та
відповідно до платежів, здійснених
самим учасником програми.

Таким чином, з умов договору від 20
лютого 2013 року та Додатку №2 до нього,
учасник програми оплачує
адміністратору кожного місяця послуги,
пов'язані з отриманням грошової
позики, яку після отримання
зобов'язується в обов'язковому порядку
повернути за певний період часу в
грошовий фонд, так як бере в борг кошти
у інших учасників. При цьому учасник
оплачує Адміністратору компенсацію,
пов'язану з витратами на організацію
діяльності програми отримання
грошових коштів «Альянс Україна».

Тобто, за програмою «Альянс Україна»
грошові фонди, призначені для
придбання товарів або грошових сум в
борг, формуються і наповнюються не
лише за рахунок залучення чистих
внесків, що вносяться учасниками до
отримання послуги, але і за рахунок
повернення до фонду грошових коштів
учасниками, які вже придбали товар або
позику на купівлю товару.

Розподіл грошового фонду, затвердження
Дозволу на отримання суми в борг,
видача відповідної суми в борг
проводиться відповідно до умов
договору і оформлюється відповідною
документацією. Виконання послуг з
адміністрування системи полягає в
тому, що учасник, сплачуючи
передбачені угодою загальні, авансові
платежі, обов'язково подає заяву на
Захід по розподілу грошового фонду
своєї групи, а ПП «Грандфінресурс»
формує грошовий фонд групи учасників,
за рахунок чистих внесків яких
здійснюється придбання товару або
відповідної суми позики у триденний
термін після того, як був отриманий
дозвіл та надані усі необхідні
документи для укладення договорів
поруки або застави, якщо такі було
зазначено Адміністратором програми.
Захід по розподілу грошових фондів
здійснюється кожний місяць. За два дні
до запланованої дати Заходу,
закриваються фонди груп та складаються
відповідні Протоколи формування
Фондів Реєстрів, де окремо по кожному
реєстру встановлюється накопичена за
поточний період сума, достатня для
розподілу. Також формується Додаток
№1 до Протоколу Заходу по розподілу
грошового фонду, де вказані всі
учасники розподілу з визначеною
кількістю сплачених авансових
платежів. Право на отримання дозволу на
першочергове отримання грошових
коштів отримує той учасник, який має
більшу кількість авансових щомісячних
платежів. Якщо є учасники з однаковою
кількістю щомісячних авансових
платежів, право на першочергове
отримання грошових коштів отримує той
учасник, який перший за термінами
уклав Договір (Додаток №2 ст. 4.11).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що висновок суду про те, що
діяльність ПП «Грандфінресурс» є
функціонуванням "пірамідальної схеми",
суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України "Про захист прав споживачів" у
зв'язку з відсутністю головних ознак
"пірамідальної схеми" - сплати
компенсації одним учасником за рахунок
інших, оскільки за схемою придбання
товарів у групах, або отримання коштів
придбавають всі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі отримання суми у
позику кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань

Крім того, діяльність ПП
«Грандфінресурс» з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
"фінансова послуга", тому, для
віднесення схеми, зазначеної в
оспорюваному договорі, до
пірамідальної необхідно враховувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону
України "Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг"
під поняттям "фінансова послуга"
розуміється операція з фінансовими
активами, що здійснюється в інтересах
третіх осіб за власний рахунок чи за
рахунок цих осіб, а у випадках,
передбачених законодавством, - і за
рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів.

Суд зазначених вимог закону не
врахував і до правовідносин сторін не
застосував.

Законом України від 2 червня 2011
року № 3462-ІV "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг"
(введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено
зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" та доповнено
п. 111, відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Таким чином, висновок суду про
наявність обману та ознак
"пірамідальної схеми" у діях ПП
«Грандфінресурс» під час укладення
оспорюваної позивачем угоди є
помилковим і не узгоджується з
положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України
"Про захист прав споживачів" у
взаємозв'язку з нормами Закону України
"Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг".

Такі висновки містяться і в постанові
Верховного Суду України від 11 вересня
2013 року, яка є обов'язковою для
застосування судами у відповідності
зі ст.360-7 ЦПК України.

Крім того, не може колегія
суддів погодитися і з висновками суду
про те, що на підставі ст.18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
відповідач ввів позивача в оману,
оскільки умови договору обмежують його
права, як споживача та є
несправедливими, оскільки відсутня
рівність сторін в договорі.

Зазначивши, що підставою
недійсності оспорюваної угоди є
несправедливість її умов, суд
послався на ч. 6 ст. 19 цього Закону, яка
регулює питання недійсності угоди у
зв'язку зі здійсненням нечесної
підприємницької практики
(недобросовісна конкуренція та
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною.

Між тим, ст. 18 Закону України
"Про захист прав споживачів" містить
інші самостійні підстави визнання
угоди (чи її умов) недійсною.

Тільки у разі, коли зміна окремих
положень або визнання їх недійсними
зумовлює зміну інших положень
договору, на вимогу споживача такі
положення підлягають зміні або договір
може бути визнаний недійсним у цілому
(ч. 6 ст. 18 Закону).

Таким чином, суд не врахував, що ст. ст. 18
та 19 Закону України "Про захист прав
споживачів" передбачають різні
взаємовиключні підстави визнання угод
недійсними.

Визначення поняття "несправедливі
умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18
цього Закону - умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Виходячи з положень ст. 18 Закону
України "Про захист прав споживачів",
для кваліфікації умов договору
несправедливими необхідна наявність
одночасно таких ознак: по-перше, умови
договору порушують принцип
добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509
ЦК України); по-друге, умови договору
призводять до істотного дисбалансу
договірних прав та обов'язків сторін;
по-третє, умови договору завдають шкоди
споживачеві.

Застосовуючи цю норму, суд не
вказав, на підставі яких ознак,
зазначених у ч. 2 ст. 18 Закону України
"Про захист прав споживачів",
кваліфікував умови договору
несправедливими, і чи тягне
несправедливість цих умов недійсність
договору в цілому.

Зазначене свідчить про
неправильне застосування судом норм
матеріального права, що потягло за
собою ухвалення незаконного рішення.

Крім того, відповідно до
ст.ст.10,60 ЦК України кожна сторона
повинна довести ті обставини. на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Згідно зі ст.57 цього Кодексу
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається,
що під час укладення договору
позивачка отримала примірник договору
та додатки до нього, які містять опис
послуг ПП «Грандфінресурс» та
добровільно підписала його, що
підтверджується її особистою заявою на
адресу Адміністрації ПП
«Грандфінресурс» ( а.с. 32); підписом,
який вона вчинила в договорі та
Додатку №2 до нього, відповідно до умов
п.п.4.8 Договору та п. 13 .1ст.13 додатку №2
до Договору, позивачка, як учасник
підтвердила, що отримала усі коректно
викладені пояснення від представника
Адміністратора, уважно прочитала та
зрозуміла умови даного договору та
Додатку і правові наслідки, що
засвідчує своїм підписом ( а.с. 5-10).

Доказів на підтвердження
наявності умислу в діях відповідача
щодо введення його в оману позивачем
не надано, з умовами договору
позивачка погодилася та підписала
його. Договір між сторонами підписаний
повноважними особами, містить всі
суттєві умови, передбачені законом для
договорів і які мають істотне значення.

Позивачка не надала суду
ніяких доказів, які б вказували на
обставини, які могли перешкодити
вчиненню правочину: які обставини
відповідач приховав або про які
замовчував, що призвели до обману і
утворення дисбалансу прав та
обов'язків сторін не на користь
позивачки; яка саме інформація була
надана у незрозумілій формі позивачу,
адже ж позивачка сплатила одноразовий
комісійний внесок і погодилася з тим,
що в наступному, щомісячно вона
повинна сплачувати загальний або
мінімальний платіж, тобто, розуміла
умови договору та виконувала його.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що для визнання правочину
недійсним, підстав, що передбачені ст.
ст.203, 215 ЦК України не встановлено.

У зв'язку з відсутністю
підстав для визнання договору
недійсним, немає підстав і для
стягнення сплаченої за цим договором
суми.

На підставі викладеного,
колегія суддів вважає, що рішення суду,
як таке , що ухвалено з порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и
р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Грандфінресурс»
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 14
травня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про захист прав
споживачів, встановлення нікчемності
правочину, застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину та
стягнення суми - відмовити.

Рішення набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді