Справа №578/93/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Косар А. І.Номер провадження
22-ц/788/1595/14 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк»

на рішення Краснопільського
районного суду Сумської області від 11
липня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Краснопільського
районного суду Сумської області від 11
липня 2014 року у позові ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати зазначене
рішення суду та ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

При цьому доводить, що ОСОБА_3 отримав
платіжну картку, яка є лише спеціальним
засобом для отримання та перерахування
коштів. Крім того, строк дії картки не
припиняє строку дії договору.

Вказує, що відповідно до п.9.12 Умов та
правил надання банківських послуг, які
є невід'ємною частиною кредитного
договору сторони домовилися, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо жодна із
сторін не заявляє про його припинення
він автоматично лонгується на такий же
термін.

Зазначає, що строк дії договору було
встановлено до 27 листопада 2007 року,
оскільки з сторін не заявила про свій
намір його розірвати, то договір діє до
27 листопада 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача Гакаля Р.В., який
підтримав доводи апеляційної скарги,
відповідача ОСОБА_3, який заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитом за межами
строків загальної позовної давності, а
тому підстави для задоволення позову
відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки суд дійшов
цих висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 листопада 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 250 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою базової процентної ставки
за користування кредитом у розмірі 36%
із розрахунку 360 днів на рік.

Строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії картки (грудень 2009 року).

Визначений порядок погашення
заборгованості складає щомісячні
платежі у розмірі 7% від суми
заборгованості шляхом внесення коштів
на карту клієнтом або списання банком
збережень з дебетної карти №123236.

Підписуючи заяву ОСОБА_3 ствердив, що
ознайомлений та згоден з Умовами і
Правилами надання банківських послуг,
а також тарифами банку, які були надані
йому для ознайомлення у письмовому
вигляді.

Станом на 31 жовтня 2013 року ОСОБА_3 свої
зобов'язання по сплаті коштів за
укладеним кредитним договором не
виконав, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість у розмірі 21297 грн. 48 коп.,
з якої: 4215 грн. 04 - заборгованість за
кредитом; 15592 грн. 09 коп. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 умов і правил
надання банківських послуг: 500 грн.
штраф (фіксована частина), 990 грн. 36 коп. -
штраф (відсоткова складова).

Як убачається з виписки по особовому
рахунку ОСОБА_3, 27 листопада 2006 року
встановлено кредитний ліміт у розмірі
250 грн., який у травні 2007 року було
збільшено до 4500 грн.; 05 грудня 2007 року
відбулося зняття коштів у сумі 4223 грн. в
м.Лебедин; картка відповідача була
заблокована 05 грудня 2007 року о 18 год. 54
хв. 16 сек.; 28 грудня 2007 року - надходження
готівки за платіжними картами переказ
(кредитна частина) у розмірі 270 грн.

Інші платежі в інші періоди не
проводилися.

26 грудня 2007 року банк з власної
ініціативи збільшив кредитний ліміт до
7000 грн. У послідуючому банк у травні 2008
року та січні 2009 року зменшив кредитний
ліміт на рахунку до 4220 грн.

З повідомлення начальника
Краснопільського РВ УМВС України в
Сумській області вбачається, що за
результатами розгляду заяви ОСОБА_3
щодо крадіжки барсетки з його
автомобіля ЗАЗ 1105 - Таврія, номерний
знак НОМЕР_1, 15 грудня 2007 року
Краснопільським РВ УМВС України в
Сумській області порушено кримінальну
справу за фактом таємного викрадення
майна за ознаками злочину,
передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

У зв'язку з тим, що по справі виконані
можливі слідчі дії, але встановити
осіб, які скоїли даний злочин не
можливо, то постановою від 15 лютого 2008
року дізнання по кримінальній справі
зупинено.

Судом встановлено, що відповідач не
виконав взятих на себе зобов'язань щодо
погашення боргу до 31 грудня 2009 року,
проте позивач звернувся до суду з
позовом про захист свого порушеного
права лише 22 січня 2014 року, тобто з
пропуском установленого статтею 257 ЦК
України трирічного строку позовної
давності, про застосування якої було
заявлено ОСОБА_3 до ухвалення рішення
(а.с.121).

Доводи апеляційної скарги щодо дії
договору до 27 листопада 2014 року, з
огляду на щорічну його пролонгацію з
листопада 2007 року, відтак і звернення
до суду в межах позовної давності є
помилковими та не ґрунтуються на
правових позиціях Верховного Суду
України, висловлених в постановах від 19
березня та 18 червня 2014 року (№№6-14, 6-61).

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на законі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Краснопільського районного
суду Сумської області від 11 липня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -