Справа № 455/2055/13-ц
Провадження № 2/455/112/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 травня 2014 року
м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд
Львівської області у складі:

головуючої - судді
Ніточко Л.Й.,

при
секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю
відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Старий Самбір цивільну
справу за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Благо-Інвест» до ОСОБА_1 про стягнення
боргу,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Благо-Інвест»
звернулося до суду з позовною заявою до
ОСОБА_1 про стягнення боргу,
посилаючись на те, що 14 серпня 2009 року
між ТзОВ «Благо-Інвест» та
відповідачем, укладено договір № 007529,
згідно якого позивач, діючи за
дорученням, в інтересах і за рахунок
відповідача, здійснює певні дії,
спрямовані на придбання товару для
відповідача на умовах діяльності
програми «БлагоУстрій». Відповідач
згідно умов договору зобов'язаний
сплатити одноразовий реєстраційний
платіж, а також своєчасно, не пізніше 15
числа кожного місяця, сплачувати
загальний платіж, який складається з
чистого внеску, за рахунок якого
здійснюється оплата товару чи
надається відповідна сума у позику та
адміністративні витрати, що є платою за
послуги позивача з організації
діяльності програми. Відповідно до
надісланої заяви учасника на участь в
асигнаційному заході відповідач
отримав дозвіл на суму 10000,00 гривень,
яку відповідач отримав 05.05.2010 року.

28 квітня 2010 року укладено додаток №3 до
договору №007529, де сторони
підтверджують, що учасник отримав
дозвіл на отримання товару в сумі 10000,00
гривень, а також, що на момент
підписання додатку №3 відповідачем
було сплачено 24 чистих внески на суму
4000,08 гривень, та 12 адміністративних
витрат на суму 500,16 гривень, які
зараховані адміністратором в рахунок
погашення щомісячних платежів, в
порядку визначеному договором позики.

У відповідності до умов договору 28
квітня 2010 року між ТзОВ «Благо-Інвест»
та відповідачем укладено договір
позики № 563/10 з додатком №1. Згідно п.1.1.
цього договору позивач надав
відповідачу грошові кошти у тимчасове
користування на умовах повернення,
строковості, безоплатності та
цільового характеру використання, у
сумі 10000,00 гривень, з кінцевим терміном
погашення згідно графіку погашення
заборгованості (додаток № 1 до
договору) до 15 квітня 2015 року.

Згідно графіку погашення
заборгованості за договором, що
міститься в додатку № 1, а також додатку
№3 до основного договору, відповідач,
починаючи зі строку до 15.05.2010 року і до
15.04.2015 року, зобов'язаний погашати
надану позику рівними частинами по 166,67
гривень щомісячно, та сплачувати
адміністративні витрати у розмірі 41,67
гривень до погашення наданої позики. За
період з 21.09.2009 року по 19.11.2012 року
відповідачем було сплачено чистих
внесків на загальну суму 9166,85 гривень.

З грудня 2012 року відповідач почав
порушувати графік погашення позики та
повністю виконувати свої зобов'язання
за договором.

Станом на вересень 2013 року залишок
неповерненої позики становить 833,15
гривень щомісячних платежів та 416,70
гривень адміністративних витрат за
основним договором в період з грудня 2012
року по вересень 2013 року.

В зв'язку з тим, що позичальниками
Товариства постійно порушуються умови
договорів, ТзОВ «Благо-Інвест»
постановою Господарського суду
Житомирської області від 04 березня 2013
року було визнано банкрутом та
розпочата ліквідаційна процедура
Товариства. Ліквідатором ТзОВ
«Благо-Інвест» призначено
арбітражного керуючого Сушкова
Віктора Васильовича.

Також, між ТзОВ «Благо-Інвест» та ПП
«Житомирська міська юридична
консультація» був укладений договір
про надання юридичних послуг від 12
березня 2013 року. Відповідно до даного
договору, а саме: до п. 3.1. ТзОВ
«Благо-Інвест» зобов'язується сплатити
надані юридичні послуги - за складання
позовних, апеляційних, касаційних
(скарг) заяв 380, 00 гривень за одну на
умовах попередньої оплати.

Згідно приходного касового ордеру від
14.03.2013 року здійснено оплату за
складання позовної заяви 380 гривень.

Просить стягнути з відповідача на
користь ТзОВ «Благо-Інвест» за
договором позики №563/10 від 28.04.2010 року -
833,15 гривні, адміністративні витрати за
основним договором №007529 від 14.08.2009 року
- 416,70 гривень, та понесені судові
витрат: 380,00 гривень - витрати на правову
допомогу, 229,40 гривень - сплаченого
судового збору.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив. 01.04.2014 року до суду надійшло
клопотання від директора ТОВ
«Благо-Інвест» Карпішина С.В. в якому
просить розгляд справи проводити без
участі їхнього представника, позовні
вимоги підтримують в повному обсязі,
проти винесення заочного рішення не
заперечують(а.с.104).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов не визнав. Суду пояснив, що оплату
заборгованості за договорами
здійснював належним чином. Перед
кожною проплатою від позивача йому
надходили письмові повідомлення з
реквізитами банківських установ та
розрахунковими рахунками, на які
необхідно проплачувати кошти. Проте
такі платіжні доручення йому перестали
надходити, він зв»язувався по телефону
із представником кредитора,
намагаючись з»ясувати щодо
ненадсилання йому чергового
платіжного доручення, сказали чекати,
що такі будуть надіслані. В подальшому,
нічого не отримував, рахунок позивача
змінився, тому не знав на який рахунок
сплачувати кошти. Із-за таких обставин
вважає, що прострочена заборгованість
виникла з вини позивача. Отримавши
позовну заяву, та, долучені до неї
документи, а відповідно довідався про
рахунок позивача, 22.05.2014 року ним
повністю погашено заборгованість.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши докази, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню, мотивуючи це
наступним.

Судом встановлено, що 14 серпня 2009 року
між ТзОВ «Благо-Інвест» та
відповідачем укладено договір № 007529,
згідно якого позивач, діючи за
дорученням, в інтересах і за рахунок
відповідача, здійснює певні дії,
спрямовані на придбання товару для
відповідача на умовах діяльності
програми «БлагоУстрій». Відповідач
згідно умов договору зобов'язувався
сплатити одноразовий реєстраційний
платіж, а також своєчасно, не пізніше 15
числа кожного місяця, сплачувати
загальний платіж, який складається з
чистого внеску, за рахунок якого
здійснюється оплата товару чи
надається відповідна сума у позику та
адміністративні витрати, що є платою за
послуги позивача з організації
діяльності програми. Відповідно до
надісланої заяви учасника на участь в
асигнаційному заході, відповідач
отримав дозвіл на суму 10000,00 гривень,
яку відповідач отримав 05.05.2010 року (а.с.
4-6).

28 квітня 2010 року укладено додаток №3 до
договору №007529, де сторони
підтверджують, що учасник отримав
дозвіл на отримання товару в сумі 10000,00
гривень, а також, що на момент
підписання додатку №3 відповідачем
було сплачено 24 чистих внески на суму
4000,08 гривень, та 12 адміністративних
витрат на суму 500,16 гривень, які
зараховані адміністратором в рахунок
погашення щомісячних платежів, в
порядку визначеному договором позики.
(а.с.7).

28.04.2010 року між сторонами було укладено
договір позики №563/10 з додатком №1.
Згідно з п.1.1 цього договору позивач
надав відповідачу грошові кошти у
тимчасове користування на умовах
повернення, строковості, безоплатності
та цільового характеру використання в
сумі 10000 гривень, з кінцевим терміном
погашення заборгованості до 15.04.2015
року. Згідно графіку погашення
заборгованості відповідач зобовязаний
погашати надану позику рівними
частинами по 166 гривень 67 копійок
щомісячно та сплачувати
адміністративні витрати в розмірі 41
гривня 67 копійок до погашення наданої
позики (а.с.8-9).

З картки рахунку (а.с.11) вбачається, що
за період з 21.09.2009 року по 19.11.2012 року
відповідачем було сплачено чистих
внесків на загальну суму 9166,85 гривень
(а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України
зобовязанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобовязана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобовязання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з картки рахунку
контрагента ОСОБА_1 (а.с.11) та квитанцій
за 2010-2012 роки (а.с.53-61) виконання умов
договору здійснювалося ним в повному
обсязі та належним чином.

З постанови господарського суду
Житомирської області від 04.03.2013 року
(а.с.13-16), вбачається, що засновником ТОВ
«Благо-Інвест» було прийнято рішення
ліквідувати товариство, прийняти
вимоги кредиторів до 05.07.2012 року, а
також створено ліквідаційну комісію,
та внесено запис в ЄДР, що боржник
перебуває в стані припинення
підприємницької діяльності.
Оголошення про ліквідацію ТОВ
«Благо-Інвест» було опубліковано в
«Бюлетені державної реєстрації» від
24.04.2012 року, а в «Голосі України» від
17.05.2012 року. Відповідно до рішення
власника ТОВ «Благо-Інвест» від 23.11.2012
року було вирішено затвердити
проміжний ліквідаційний баланс та
звернутися з заявою до господарського
суду про порушення справи про визнання
товариства банкрутом. Ухвалою
господарського суду Житомирської
області від 19.12.2012 року було порушено
провадження про визнання ТОВ
«Благо-Інвест» банкрутом. А постановою
цього суду від 04.03.2013 року ТОВ
«Благо-Інвест» визнано банкрутом.

З пояснень в судовому засіданні
відповідача встановлено, що про
ліквідацію ТОВ «Благо-Інвест» він
дізнався з преси. Жодних повідомлень
про стан діяльності товариства та
подальші дії його як позичальника йому
не надходило. Крім того, змінювалися
розрахункові рахунки товариства,
внаслідок чого він не міг здійснювати
оплату чергових платежів. В
телефонному режимі представники
товариства обіцяли йому направити
належні реквізити для продовження
оплати ним чергових платежів, однак, в
порушення п.2.4.2 договору №007529 жодної
письмової інформації йому направлено
не було.

Відповідно до ч. 1 і ч.2 ст.613 ЦК України
кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов»язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов»язку. Якщо кредитор не вчинив
дії, до вчинення яких боржник не міг
виконати свій обов»язок, виконання
зобов»язання може бути відстрочене на
час прострочення кредитора.

Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка
порушила зобов»язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 вжив заходів для виконання
зобов»язання. Однак, у зв»язку з не
вчиненням кредитором дій - з
неповідомленням діючих розрахункових
рахунків для здійснення платежів,
боржник не міг виконати свій обов»язок.
А тому, в даному випадку, прострочення
відбулося не з вини боржника, а з вини
кредитора.

В порушення п. 3.2. договору №007529 від
14.08.2009 року, п.п.8.1, 10.4 договору позики
№563/10 жодних консультацій чи
переговорів з приводу спору між
сторонами договорів, в тому числі
направлення письмових попереджень,
претензій боржнику кредитором не
проводилось.

Крім того, з наданих суду відповідачем
ОСОБА_1 квитанцій №ПН2919 від 22.05.2014 року
вбачається, що останній здійснив
оплату прострочених платежів за весь
період прострочки на вказаний
позивачем в матеріалах справи
розрахунковий рахунок. Станом на день
вирішення справи судом ОСОБА_1 повністю
погасив суму заборгованості.

Оцінивши зібрані і досліджені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
оскільки прострочення виконання
зобов»язання відбулося не з вини
боржника, а в зв»язку з не вчиненням
кредитором дій, до вчинення яких
боржник не міг виконати свій обов»язок,
на час вирішення справи графік
погашення заборгованості дотриманий,
вимоги позову є безпідставними і до
задоволення не підлягають.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
судові витрати залишаються за
позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 215 ЦПК
України, на підставі ст.ст.509, 526, 612, 613, 614,
626-629, 631 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Благо-Інвест» до ОСОБА_1 про стягнення
боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Старосамбірський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ніточко Л.Й.

Повне рішення виготовлено 28.05.2014 року.