Номер провадження № 22-ц/785/1265/14
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного
товариства «Одеський завод
«Центроліт», третя особа - Фонд
Державного майна України, про
поновлення на роботі, стягнення коштів
за час вимушеного прогулу, доплат та
вихідної допомоги, моральної шкоди,
визнання наказів незаконними та їх
скасування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 22 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до Відкритого
акціонерного товариства (далі ВАТ)
«Одеський завод «Центроліт». Уточнивши
та доповнивши свої позовні вимоги в
процесі розгляду справи позивач
просив: поновити його на роботі на
посаді виконуючого обов'язки голови
правління, а у випадку неможливості
поновлення на роботі - прийняти рішення
в порядку п.1 ст. 40, ст. 240-1 КЗпП України;
стягнути з відповідача заробітну плату
за увесь час вимушеного прогулу за
період з 02.06.2011 року по час виконання
рішення суду про поновлення на роботі,
у відповідності до ст.116 КЗпП України;
стягнути з відповідача вихідну
допомогу, згідно ст. 44 КЗпП України;
стягнути моральну шкоду в розмірі
середньомісячної заробітної плати;
стягнути з відповідача доплату до
середнього заробітку за березень,
квітень та травень 2011 року; визнати
незаконним та скасувати Наказ
відповідача №61/к від 02.03.2011 року;
визнати незаконним та скасувати Наказ
відповідача №3/к від 06.06.2011 року;
стягнути з відповідача грошову
компенсацію за невикористані
щорічні відпустки за період з
01.10.2009року по 02.06.2011 року; поновити
трудову книжку, визнавши його стаж
роботи безперервним з лютого 1975р.
Позивач посилався на незаконність дій
відповідача, на незаконність
оскаржених наказів, на незаконність і
безпідставність звільнення, на
невиплату при звільненні грошової
компенсації за невикористану
відпустку, на втрату та невидачу
відповідачем трудової книжки.

Відповідач в особі керуючого санацією
Лецкана В.Л. звернувся до суду із заявою
про розгляд справи за його відсутності
та прийняття рішення на підставі
наявних у справі матеріалів.

Представник третьої особи участі у
розгляді справи не приймав.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 22 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ
«Одеський завод «Центроліт»
відмовлено у повному обсязі. Стягнуто
зі ОСОБА_2 судові витрати у вигляді
судового збору в розмірі 458,80 грн.,
зарахувавши їх до спеціального фонду
Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду від 22 листопада 2013 року
скасувати та переглянути справу в
апеляційному суді, або направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції іншому судді, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, та на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову, з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд 1-ої інстанції
виходив з того, що рішення про
укладення з позивачем трудового
договору Фондом Державного майна
України скасоване, що позивачем не
надано доказів порушення трудових прав
з боку відповідача та з того, що
відповідачем пропущено строк позовної
давності.

Однак неповно з'ясовані судом
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, вказують на
неправильне застосування судом норм
матеріального права, зроблені з
порушенням норм процесуального права,
що згідно з п. п. 1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення
суду з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин, 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити
тощо.

Вищенаведеним вимогам процесуального
закону рішення суду 1-ої інстанції не
відповідає.

За ст.ст.36,235ч.1 КЗпП України підставами
припинення трудового договору є: 1)
угода сторін; 2) закінчення строку тощо.
У разі звільнення без законної
підстави…працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий
спір….

Із матеріалів справи та із матеріалів,
наданих апеляційному суду вбачається,
що позивач перебував у трудових
відносинах з ВАТ «Одеський завод
«Центроліт», останнім часом до
звільнення виконував обов'язки голови
правління підприємства. За статутом
підприємства основні питання
товариства, у тому числі призначення,
відкликання керівних органів
підприємства та голови правління
здійснюється загальними зборами
ВАТ.(а.с.110-115)

Наказом Фонду державного майна України
(далі ФДМУ) № 166 від 01.02.2007р. ОСОБА_2 було
призначено виконуючим обов'язки (в. о.)
голови правління ВАТ «Одеський завод
«Центроліт».(а.с.13) Постановою
Одеського апеляційного господарського
суду Одеської області від 06.11.2007р.
скасовано вищевказаний наказ в частині
покладення виконання обов'язків голови
правління на позивача. (а.с.224-230) Наказом
Фонду державного майна України № 1884
від 04.12.2007р. ОСОБА_2 знову було
призначено в. о. голови правління ВАТ
«Одеський завод «Центроліт». (а.с.223)
Постановою господарського суду
Одеської області від 28.01.2008р. згаданий
наказ визнано недійсним (а.с.231), проте
Постановою апеляційного
господарського суду Одеської області
від 15.05.2008р. вищевказане рішення суду
було скасоване. (а.с.257-258) 07.02.2008р. на
загальних зборах акціонерів
підприємства позивача було обрано
головою правління (а.с.123-126) і на
підставі рішення зборів ФДМУ 14.02.2008р. з
позивачем уклало трудовий договір
(контракт). (а.с.150-160,256) Проте рішенням
господарського суду Одеської області
від 14.07.2008р. рішення зборів акціонерів
від 07.02.2008р. визнано недійсним.(а.с.233-235)
Наказом ФДМУ № 96 від 26.01.2009р. на
підставі постанови Одеського
апеляційного господарського суду від
07.10.2008р. укладений з позивачем контракт
№ 659 від 14.02.2008р. визнано таким, що
втратив чинність, поновлено дію наказу
ФДМУ № 1884 від 04.12.2007р. про призначення
ОСОБА_2 в. о. голови правління.(а.с.253)
Згідно з наказом ВАТ «Одеський завод
«Центроліт» № 1к від 01.10.2009р. у зв'язку з
передачею ЦМК ВАТ «Одеський завод
«Центроліт» призначено позивача на
посаду в. о. голови правління
підприємства з 01.10.2009р. з окладом згідно
штатного розпису, вказано, що підставою
є особиста заява. (а.с.255) Зазначений
наказ недійсним судом не визнавався та
до цього часу не скасований.

Наказом ФДМУ № 930 від 05.07.2010р. ухвалено
рішення припинити з 30 червня 2010 року
виконання позивачем обов'язків голови
правління ВАТ «Одеський завод
«Центроліт» на підставі протоколу
конкурсної комісії ФДМУ під № 2 від
30.06.2010р., визнано трудовий договір
таким, що втратив чинність, покладено
виконання обов'язків голови правління
на ОСОБА_4 (а.с.48) На підставі та на
виконання вказаного наказу ФДМУ № 930
від 05.07.2010р. наказом ВАТ «Одеський завод
«Центроліт» № 3/к від 06.06.2011 року за
підписом в. о. голови правління ОСОБА_5
припинено виконання ОСОБА_2 обов'язків
голови правління з 03.06.2011р..(а.с.46)

Між тим рішенням господарського суду
міста Києва від 21 жовтня 2011р., залишеним
без змін Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
06.12.2011р. наказ ФДМУ № 930 від 05.07.2010р.
скасовано. У мотивувальній частині
рішення суду встановлено, що ані
законом, ані статутом не передбачено
можливості звільняти голову правління
підприємства за наказом іншого органу,
у тому числі ФДМУ.(а.с.55-63) Наказом ФДМУ
№ 1806 від 12.12.2011р. на підставі рішення
господарського суду м. Києва від
21.10.2011р. наказ ФДМУ № 930 від 05.07.2010р. про
звільнення позивача також
скасовано.(а.с.49)

Враховуючи вищезазначене, чинність
рішення господарського суду Одеської
області та чинність встановлених ним
обставин, колегія суддів вважає, що і
оскаржений позивачем наказ ВАТ
«Одеський завод «Центроліт» № 3/к від
06.06.2011 року (виданий на підставі
скасованого наказу ФДМУ № 930 від
05.07.2010р.) про припинення з ним трудового
договору є незаконним. Окрім того,
наказ про припинення трудового
договору з позивачем не містить
посилання на підстави припинення
трудового договору, перераховані в ст.
36 КЗпП України, що також є підставою для
визнання оскарженого наказу
незаконним. Відповідно позивач
підлягає поновленню на посаді, яку
займав до припинення трудового
договору.

При цьому колегія суддів не приймає до
уваги новий наказ ФДМУ № 1807 від
12.12.2011р.(а.с.50), яким повторено зміст
незаконного наказу ФДМУ № 930 від
05.07.2010р., і знову припинено виконання
позивачем обов'язків голови правління
ВАТ «Одеський завод «Центроліт» на
підставі протоколу конкурсної комісії
ФДМУ під № 2 від 30.06.2010р., оскільки
чинним рішенням господарського суду
міста Києва від 21 жовтня 2011р. уже надано
оцінку законності змісту такого наказу
та встановлено відсутність
правомочності у ФДМУ звільняти голову
правління. Повторного дослідження
вказані обставини не потребують. А тому
посилання суду на те, що позивач не
оскаржив наказ ФДМУ № 1807 від 12.12.2011р. і
тому його неможливо поновити на роботі,
слід вважати неспроможними.

Не можуть братися до уваги і доводи
представника відповідача про те, що
позивач не може бути поновлений на
роботі через відсторонення від роботи,
оскільки відсторонення від роботи та
звільнення з роботи не є тотожними
поняттями. Особа, яка відсторонена від
роботи, на власний розсуд за певних
обставин може надати згоду на
переведення на іншу роботу (посаду) або
подати заяву про звільнення тощо.

Згідно зі статті 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Відповідачем доказів вручення
позивачу копії наказу про звільнення з
роботи або доказів видачі йому
трудової книжки ані суду першої, ані
суду апеляційної інстанції не надано.

Відтак, у суду першої інстанції не було
підстав вважати, що позивачем
пропущено строк звернення до суду.

Статтею 235 ч. 2 КЗпП України передбачено,
що при винесенні рішення про
поновлення позивача на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Разом з тим, згідно з матеріалами
справи Постановою Суворовського
районного суду м. Одеси від 12 березня 2010
року підсудного ОСОБА_2 було
відсторонено від виконання обов'язків
голови правління на період судового
слідства.(а.с. 51) Також ухвалою
господарського суду Одеської області
від 03.08.2011р. у зв'язку з введенням
процедури санації ВАТ «Одеський завод
«Центроліт» керівника боржника, тобто
ВАТ, відсторонено від посади, а
управління передано керуючому
санацією.(а.с15-21) Відсторонення
працівника від роботи відповідно до ст.
46 КЗпП України не надає йому права
продовжувати виконувати колишню
роботу та відповідно отримувати
оплату. За ст.1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода за виконану роботу по
укладеному трудовому договору. У
зв'язку з відстороненням від роботи та
на час відсторонення, позивач заяви про
переведення на іншу роботу не подавав і
такий наказ не видавався. А тому
неможливо вважати, що є підстави для
оплати позивачу вимушеного прогулу,
якого за наявності існуючого до цього
часу відсторонення від роботи, не було.

Належно не вмотивовано позивачем також
і факт завдання йому моральної шкоди.
Зважаючи на встановлене, та на те, що
позивач був відстороненим від роботи,
колегія суддів не знаходить підстав
для застосування ст. 237-1 КЗпП України і
стягнення з відповідача на користь
позивача відшкодування моральної
шкоди.

За затвердженим 04 січня та 01 березня
2011р. в. о. голови правління ВАТ
«Одеський завод «Центроліт» штатним
розписом його місячний посадовий оклад
встановлено у розмірі 8000 грн.(а.с.65,65зв.)
Іншого штатного розпису або рішення
зборів товариства щодо розміру
посадових окладів працівників
товариства суду не надано. За довідкою
ВАТ «Одеський завод «Центроліт»
позивач до звільнення з роботи
працював ( у тому числі в період
відсторонення від роботи).

В порушення статуту ВАТ(п.8.2.4 а.с.111), ст.
32 ч.3 КЗпП України наказом технічного
директора ВАТ «Одеський завод
«Центроліт» під № 61к від 02.03.2011р. ОСОБА_2
було змінено істотні умови праці,
встановлено оклад 3000 грн.(а.с.64)
Відомостей про ознайомлення з цим
наказом позивача у справі не має, і такі
докази сторонами не надавались. За
статутом і за своїми посадовими
обов'язками технічний директор не є
уповноваженою особою визначати розмір
оплати праці в. о. голови правління. За
таких обставин, наказ № 61к від 02.03.2011р.
щодо нового посадового окладу позивача
є незаконним, і позов в цій частині слід
задовольнити. Докази того, що до
подання позову до суду позивачу було
відомо про згаданий наказ відсутні, а
тому неможливо вважати, що позивачем
пропущено строк звернення до суду, на
що вказує в мотивувальній частині
рішення суд першої інстанції.

За наданою відповідачем довідкою
позивач в період з січня 2011 року
отримував заробітну плату, виходячи із
місячного окладу у розмірі 8000 грн.,
пропорційно до відпрацьованого
робочого часу. (а.с.47) З березня 2011 року
за відпрацьований час позивачу
нараховувалась заробітна плата,
виходячи із окладу у розмірі 3000 грн. У
зв'язку з незаконністю наказу № 61к від
02.03.2011р. з відповідача на користь
позивача за виключно відпрацьований
час, за період з березня по травень 2011р.,
слід стягнути недоплачену йому
заробітну плату у сумі 10713 грн. 02 коп.,
виходячи з наступного розрахунку. За
повний місяць ( 22 роб. дні) за березень
2011 року недоплата складає 5000 грн., за
квітень (20 роб. дні) недоплата складає
4272,80 грн. ( 8000:22х20-3000), за травень (7 роб.
днів) недоплата склала 1440,22
грн.(8000:22х7-1105,26), а всього 10713,02 грн.
Обов'язок по стягненню прибуткового
податку та інших обов'язкових платежів
покладаються на відповідача при
виконанні рішення суду.

У зв'язку з поновленням позивача
на роботі підстави для стягнення з
відповідача вихідної допомоги, за
правилами ст. 44 КЗпП України, колегія
суддів не вбачає. Відсутні також
підстави для виплати позивачу грошової
компенсації за невикористану
відпустку, оскільки у зв'язку з
поновленням на роботі позивач не
позбавлений можливості скористатися
своїм правом на отримання відпустки,
подавши відповідну заяву.

За копією акту приймання-передачі
від 03.01.2003р. трудова книжка ОСОБА_2 була
передана на зберігання в архів іншого
підприємства - ТОВ «Одеський ливарний
завод» (а.с.142) Можливість отримання
позивачем трудової книжки в архіві ТОВ
«Одеський ливарний завод», і внесення
відповідних записів до неї в ВАТ
«Одеський завод «Центроліт», у
позасудовому порядку не спростована.
Крім того, позивача поновлено на
роботі, тоді як видача працівнику
належно оформленої трудової книжки за
ст. 47 КЗпП України здійснюється в день
звільнення.

За таких обставин, в межах позову та
апеляційного оскарження рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Пропорційно до задоволених позовних
вимог на підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача в дохід держави слід
стягнути судовий збір у сумі 107 грн. 13
коп.

Керуючись ст. ст.
303,307ч.1п.3,309,313-316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 22 листопада 2013 року
скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати незаконним наказ
Відкритого акціонерного товариства
«Одеський завод «Центроліт» №3/к від
06.06.2011 року щодо припинення виконання
обов'язків голови правління ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 на роботі, на
посаді виконуючого обов'язки голови
правління Відкритого акціонерного
товариства «Одеський завод
«Центроліт» з 03.06.2011р.

Визнати незаконним наказ
Відкритого акціонерного товариства
«Одеський завод «Центроліт» №61/к від
02.03.2011 року щодо зміни окладу ОСОБА_2

Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства «Одеський
завод «Центроліт» (ін.65025, 21 км
Старокиївської дороги, м. Одеса, ) на користь ОСОБА_2 ( прож.
АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) недоплачену
заробітну плату за березень - травень
2011 року у сумі 10713 грн. 02 коп. з
утриманням з нарахованої суми
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів.

У решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства «Одеський
завод «Центроліт» (ін.65025, 21 км
Старокиївської дороги, м.Одеса, ) в дохід держави судовий
збір у сумі 107 грн. 13 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
Л.А. Гірняк

А.П. Заїкін

.