Справа № 471/945/14-ц
Провадження №2/471/407/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Братський
районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого Губанова В. М.,

при секретарі Тягнирядно І. Г.,

за участю представника
ОСОБА_1

за участю представника
ОСОБА_2

за участю представника
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с-ща Братське
цивільну справу за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
картковим рахунком

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення боргу за картковим
рахунком.

В своєму позові позивач зазначив, що 23
травня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством „Державний
ощадний банк України", яким змінено
назву на Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» відповідно до вимог Закону
України «Про акціонерні товариства» та
ОСОБА_4 був укладений договір про
відкриття фізичній особі карткового
рахунку та здійснення його
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою № 64.

Предметом зазначеного договору згідно
п. 1.1 визначено, що Банк відкриває
клієнту картковий рахунок (далі -
Картрахунок) в гривнях для обліку по
ньому коштів до запитання і операцій за
платіжною карткою на умовах цього
договору та відповідно до
нормативно-правових актів
Національного банку України, правил
МПС та Тарифів за послуги Банку.

Погашення належним чином боржником не
проводилося у зв'язку з чим, станом на 26
червня 2014 року заборгованість ОСОБА_4
становить 28 224,52 грн. з яких:

З моменту надання кредиту на картковий
рахунок Відповідача зараховано кошти в
сумі 19 328,55 грн. На протязі того ж
періоду Відповідачем знято з
використанням пластикової картки в
сумі 23 080,00 грн. готівкових коштів.
Різниця між зарахованими та знятими
Відповідачем коштів складає
заборгованість по основному боргу - 3
751,45 грн.;

- відсоток за користування кредиту
- 12 314,20 грн.; (відповідно п. 7.2 Договору)

- плата за отримання міні-виписки
залишків коштів - 37,40 грн.;

- плата за зняття коштів в АТМ
(банкоматах) інших банківських установ
- 439,92 грн.; (відповідно до тарифів, які є
невід'ємною частиною Договору)

- плата за перевищення ліміту
(овердрафт) - 11 631,55 грн. (відповідно п.
7.2.3. Договору).

- плата за основну картку - 50,00 грн.
(відповідно до тарифів, які є
невід'ємною частиною Договору).

26.02.2014 року на адресу боржника було
направлено вимогу № 05-20 про погашення
боргу, але вона залишена боржником без
задоволення.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні не визнала позовні
вимоги та пояснила, що дійсно 23 травня
2007 року її чоловік ОСОБА_4 уклав з
позивачем договір про відкриття
фізичній особі карткового рахунку №64,
згідно якого отримав картку з лімітом
кредиту в розмірі 8000 грн. Термін дії
картки складав 24 місяці, як це
зазначено у п.2.8 даного договору.
Протягом дії картки він здійснював
платежі, а в 2009 році відбував покарання
за вироком суду і не користувався
кредитною карткою.

Крім цього в квітні 2009 року вона
працівнику банку віддала картку.

Також позивач не надав суду доказів
того, що звертався до ОСОБА_4 з вимогами
розрахуватися по кредиту, що
попереджав про заборгованість
протягом останніх п'яти років.
Відповідач отримав лише одне
повідомлення в червні 2014 року і відразу
ж звернувся з заявою до позивача щодо
проведення службового розслідування.
До цього часу ніякої відповіді
стосовно розгляду його заяви
відповідач не отримав, а натомість
позивач звернувся до суду. При цьому
звертає увагу суду на те, що з моменту
виникнення договірних відносин минуло
вже сім років, дія картки становила
лише 24 місяці - до 23 травня 2009 року, а
значить заборгованість виникла вже в
червні 2009 року. В суд же позивач
звернувся лише в липні 2014 року, а
загальний строк позовної давності
нормами цивільного судочинства
встановлюється в три роки. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень та
доказування не може ґрунтуватись лише
на припущеннях. До заперечень ОСОБА_2
додала і те, що в ході службового
розслідування стосовно позивача було
виявлено ряд правопорушень та втрата
деяких документів, в тому числі і
розрахунки та погашення кредиту
відповідачем, тому позивач не може
документально підтвердити
заборгованість та спростувати те, що
відповідачем було погашено кредит.
Також, ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснила, що щомісячний платіж за
кредитом стягувався позивачем із
пенсійної картки самостійно і після
закінчення виплат, їй банк дозволив вже
користуватися вищевказаною карткою,
оскільки кредит було погашено.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні не визнала позовні
вимоги та просила суд відмовити в їх
задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги не є обґрунтованими
та позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом, 23 травня 2007 року
між Відкритим акціонерним товариством
„Державний ощадний банк України", яким
змінено назву на Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» відповідно до вимог Закону
України «Про акціонерні товариства» та
ОСОБА_4 був укладений договір про
відкриття фізичній особі карткового
рахунку та здійснення його
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою № 64.

Предметом зазначеного договору згідно
п. 1.1 визначено, що Банк відкриває
клієнту картковий рахунок (далі -
Картрахунок) в гривнях для обліку по
ньому коштів до запитання і операцій за
платіжною карткою на умовах цього
договору та відповідно до
нормативно-правових актів
Національного банку України, правил
МПС та Тарифів за послуги Банку.

Згідно розрахунку заборгованості
відповідача (без номеру та дати)
відповідачем здійснювалося погашення
кредиту та зняття коштів з карткового
рахунку, однак окрім даної довідки
позивачем не було підтверджено зняття
коштів з картки відповідачем. До того ж,
в судовому засіданні представник
позивача не заперечив той факт, що у
їхньому відділенні через деякі
обставини було втрачено документацію,
зокрема і дані по сплаті кредиту ОСОБА_4
Частина інформації збереглася в
комп'ютері, на підставі якої вони
позивач і звернувся до суду.

В судовому засіданні також
встановлено, що з 2009 року ОСОБА_4
відбував покарання за вироком суду і не
користувався кредитною карткою.

Представником позивача надано в судове
засідання копію видаткового касового
ордеру від 07 травня 2009 року на суму 900
грн., однак представник відповідача
ОСОБА_2 заперечила факт отримання
коштів в Ощадбанку, оскільки підпис в
ордері не належить ні її, відповідачу.
Дійсність підпису представником
позивача в судовому засіданні не
доведено, тому суд не може брати до
уваги копію даного видаткового
касового ордеру (без номеру).

Згідно копії довідки Братського
відділення ПФУ , 05 листопада 2009 року
знято арешт з пенсійної картки ОСОБА_4,
що доводить те, що даною карткою
відповідач не користувався до кінця
погашення кредиту, а позивач
автоматично перераховував кошти з
пенсійної картки на свій рахунок, тим
самим погашаючи кредит.

Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ч.4 ст.60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.ст.10, 209, 210 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_4 про стягнення боргу
за картковим рахунком.

Апеляційна скарга на рішення
Братського районного суду
Миколаївської області може бути подана
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Братського

районного суду
Губанова В. М.,