АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/27/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О.С. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року

26 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Козлова С.П.,
Каратаєвої Л.О.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого
комітету Марганецької міської ради
Дніпропетровської області про
усунення порушень права користування
земельною ділянкою, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2013 року та постановити нове
рішення по суті позовних вимог
(а.с.137-139).

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2013 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, виконавчого комітету
Марганецької міської ради
Дніпропетровської області про
усунення порушень права користування
земельною ділянкою (а.с.129-131).

Як на підстави апеляційної скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.137-139).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності від 07.05.1957
року, укладеним між ОСОБА_2 і
комунальним господарством Виконкому
Марганецької Ради депутатів трудящих,
що посвідчений нотаріусом
Марганецької нотаріальної контори в
реєстрі № 2132, ОСОБА_2 було
надано у безстрокове користування
земельну ділянку, площею 600 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_2
збудував будинок, а АДРЕСА_2 (останнє
найменування).

Право землекористування земельною
ділянкою площею 600 кв.м.
підтверджується також рішенням
виконкому Марганецької Ради № 309 від
23.05.1957 року, про що зазначено в
нотаріально посвідченому договорі.

З 1997 року власником будинку АДРЕСА_3 є
відповідач ОСОБА_3, що користується
суміжною земельною ділянкою, площа
якої та умови надання йому невідомі.

Актом перевірки від 20 вересня 2011 року
по заяві ОСОБА_2, комісією шляхом
вивчення технічних паспортів обох
сусідських будинків і проведення
вимірів на місцевості встановлено, що
межі не змінювалися декілька десятків
років, та запропоновано ОСОБА_2
скористатися змістом п.3 ст. 103 "Зміст
добросусідства" і ст. 106 ЗК України
"Обов'язки по визначенню спільних меж" і
поважати права власника сусіднього
будинку. Актом перевірки від 13 грудня
2011 року по заяві ОСОБА_2, відповідно до
якого, спеціалістами шляхом вивчення
технічних паспортів обох сусідських
будинків і проведення вимірів на
місцевості спеціалістами КП
"Марганецьке міське землевпорядне
підприємство" встановлено, що межа між
сусідами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходиться
у відповідності до межі, встановленої у
технічних паспортах обох сусідських
будинків. Обидві земельні ділянки не
приватизовані. Таким чином ОСОБА_2
запропоновано скористатися змістом п.3
ст. 103 "Зміст добросусідства" і ст. 106 ЗК
України "Обов'язки по визначенню
спільних меж" і поважати права власника
сусіднього будинку.

Відповідно до пояснень свідків у суді
першої інстанції ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, вони 09 грудня 2011 року
здійснювали виїзд за фактом звернення
ОСОБА_2 з проханням зробити
уточнення меж його земельної ділянки
та меж сусідської ділянки ОСОБА_3 Ними
вивчено технічні паспорти обох
сусідських будинків і проведено виміри
на місцевості, за результатами чого
встановлено, що межа між сусідами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходиться у
відповідності до межі, встановленої у
технічних паспортах обох сусідських
будинків та складено акт № 3/2.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 256,261,267 ЦК
України суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
позивачу у задоволенні позовних вимог,
оскільки позивачем не надано доказів
того, що відповідачем порушено межі
його земельної ділянки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків місцевого
суду, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди із висновками суду щодо
обставин справи.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: