Справа № 509/3213/14-ц
26 вересня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:
судді Курочки В.М.
при секретарі Задеряки Г.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Овідіополі цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення боргу за кредитним
договором 1 640 145 грн. 70 коп.,-
У липні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулось до суду з позовом,
в якому зазначило, що 18.05.2007 р. між
Закритим акціонерним товариством «ОТП
Банк», правонаступником усіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір
№СL-501/012/2007, за умовами якого
відповідачеві надано кредит у розмірі
року зі сплатою 12,49% річних за
користування грошовими коштами. В
забезпечення належного виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним
договором 18.05.2007 р. між банком та ОСОБА_2
був укладений договір поруки
№SR-501/012/2007. Своїх зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_1 не виконує,
внаслідок чого станом на 23.06.2014 р. його
заборгованість за кредитним договором
становить 138 362,22 доларів США, що за
курсом НБУ (11,854 ) еквівалентно 1 640 145 грн.
70 коп., з яких залишок заборгованості за
НБУ (11,854) становить 248596 грн. 51 коп.,
відсотки за користування кредитом 8782,58
доларів США, що за курсом НБУ(11,854)
еквівалентно 104108,70 коп., пеня за
прострочення виконання зобов'язання 108
608,11 доларів США, що за курсом НБУ (11,854)
становить 1287440 грн. 61 коп.
Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 26.11.2010 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право
вимоги за кредитним договором від
18.05.2007 р., укладеним між банком та ОСОБА_1
З наведених підстав ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» просило стягнути з
відповідачів солідарно борг за
кредитним договором 1 640 145 грн. 70 коп. та
судові витрати.
Відповідачі належним чином сповіщені
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання повторно не з'явились,
причину неяки суду не повідомили. Зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України. (а.с. 46-47, 52-55,59-62)
Суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК
України наслідками порушення
відповідачем зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позикодавця достроково
вимагати повернення всієї суми
Згідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки, відшкодування збитків та
Судом встановлено, що 18.05.2007 р. між ЗАТ
«ОТП Банк», правонаступником усіх прав
та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№СL-501/012/2007, за умовами якого
відповідачеві надано кредит у розмірі
автомобіля. Відповідач зобов'язався
повернути кредит до 18 травня 2013 року зі
сплатою 12,49% річних за користування
грошовими коштами. (а.с. 13)
Отримання грошових коштів від банку
ОСОБА_1 підтверджено кредитною заявкою.
В забезпечення належного виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним
договором 18.05.2007 р. між банком та ОСОБА_2
був укладений договір поруки
№SR-501/012/2007. За умовами цього договору
ОСОБА_2 зобов'язалась солідарно з
ОСОБА_1 відповідати за повне та
своєчасне виконання ним зобов'язань за
кредитним договором. (а.с 15)
Своїх зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_1 не виконує, внаслідок
чого станом на 23.06.2014 р. його
заборгованість за кредитним договором
становить 138 362,22 доларів США, що за
курсом НБУ (11,854 ) еквівалентно 1 640 145 грн.
70 коп., з яких залишок заборгованості за
НБУ (11,854) становить 248596 грн. 51 коп.),
відсотки за користування кредитом 8782,58
доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 104108,70 коп., пеня за
прострочення виконання зобов'язання 108
608,11 доларів США, що за курсом НБУ (11,854)
становить 1287440 грн. 61 коп., що
підтверджено розрахунком
заборгованості позивача. (а.с. 20)
Рішенням Овідіопольського районного
суду від 29 жовтня 2008 року у справі
№2-1379/08, яке набрало законної сили 9
листопада 2008 року, з ОСОБА_1 на користь
ЗАТ «ОТП Банк» стягнено основний борг
(тіло кредиту) за зазначеним вище
кредитним договором 20971, 53 доларів США,
заборгованость по відсотках станом на
22.08.2008 р. - 5574,52 доларів США, штраф- 75 грн.,
пеня за порушення виконання
зобов'язання за період з 18.06.2007 р. по
30.10.2007 р.- 14153 гр. 40 коп., а тому
провадження в цій частині позовних
вимог судом закрите на підставі п. 2 ст.
205 ЦПК України.

До цього часу зазначений борг ОСОБА_1
банку не погасив, в примусовому порядку
рішення суду до цього часу не виконане,
що підтверджено відділом державної
виконавчої служби Овідіопольського
районного управління юстиції. (а.с. 51)

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Зі змісту ст.ст. 598-608 ЦК України слідує,
що сама по собі наявність рішення суду
про стягнення боргу, яке не виконується
боржником, не є підставою вважати
зобов'язання припиненим, не позбавляє
права банку на звернення до суду з
позовом про стягнення процентів та
штрафних санкцій за порушення строків
виконання зобов'язання.

Тобто чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з ухваленням
судового рішення чи відкриттям
виконавчого провадження з його
примусового виконання, а наявність
судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
зобов'язання.

На підставі договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 26.11.2010 р. та
договору про відступлення права вимоги
ПАТ «ОТП Банк» згідно зі ст. ст.
512,514,1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило,
а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло
право вимоги за кредитним договором
№СL-501/012/2007 від 18.05.2007 р. до відповідачів.
(а.с. 26-31).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Розмір заборгованості за кредитним
договором станом на 23 червня 2014 року
становить 111816,17 доларів США, що за
курсом НБУ 11,854 грн. за 1 долар США
еквівалентно 1 325 468 грн. 88 коп., з яких
заборгованість за процентами - 3208,06
доларів США, що за курсом НБУ 11,854 грн. за
1 долар США, еквівалентно 38028 грн. 34 коп.;
пеня за прострочення виконання
зобов'язання за період з 23.06.2013 р. по
23.06.2014 р. 108 608,11 доларів США, що за курсом
НБУ 11,854 грн. за 1 долар США еквівалентно
1 287 440 грн. 61 коп.

При цьому суд вважає, що зазначена вище
заборгованість за кредитним договором
підлягає стягнення лише з ОСОБА_1 з
таких підстав.

Згідно кредитного договору грошові
кошти в кредит надавалися строком на 6
років на період з 18 травня 2007 року по 17
травня 2013 року і цим договором
встановлена дата остаточного
повернення кредиту 18 травня 2013 року.
(а.с.7)

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитом як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Пунктом 4.1. договору поруки
передбачено, що цей договір діє до
повного виконання боргових зобов'язань
за кредитним договором і
відповідальність поручителя
припиняється лише після виконання
боргових зобов'язань у повному обсязи.
(а.с. 15 зв.)

Таким чином, умови договору поруки про
його дію до повного припинення всіх
зобов'язань боржника не свідчать про
те, що договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4
ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі
підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 559 ЦК
України позивач вправі був пред'явити
вимогу до поручителя протягом шести
місяців від 18 травня 2013 року, тобто до 18
листопада 2013 року.

Верховний Суд України у постанові від 17
вересня 2014 року у справі №6-53цс14, зробив
наступний правовий висновок, який
відповідно до ст. 3601 ЦПК України є
обов'язковий для всіх судів: «Регулюючи
правовідносини з припинення поруки у
зв'язку із закінченням строку її
чинності, частина четверта статті 559 ЦК
України передбачає три випадки
визначення строку дії поруки: протягом
строку, установленого договором поруки
(перше речення частини четвертої
статті 559 ЦК України); протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання, якщо
кредитор не пред'явить вимоги до
поручителя (друге речення частини
четвертої статті 559 ЦК України);
протягом одного року від дня укладення
договору поруки (якщо строк основного
зобов'язання не встановлено або
встановлено моментом пред'явлення
вимоги), якщо кредитор не пред'явить
позову до поручителя (третє речення
частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає
підстави для висновку про те, що строк
дії поруки (будь-який із зазначених у
частині четвертій статті 559 ЦК України)
не є строком захисту порушеного права,
а є строком існування суб'єктивного
права кредитора й суб'єктивного
обов'язку поручителя, після закінчення
якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку
(який є преклюзивним) жодних дій щодо
реалізації свого права за договором
поруки, зокрема й застосування судових
заходів захисту свого права (шляхом
пред'явлення позову), кредитор вчиняти
не може.

З огляду на преклюзивний характер
строку поруки й обумовлене цим
припинення права кредитора на
реалізацію даного виду забезпечення
виконання зобов'язань застосоване в
другому реченні частини четвертої
статті 559 ЦК України словосполучення
"пред'явлення вимоги" до поручителя
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання як умови чинності поруки
слід розуміти як пред'явлення
кредитором у встановленому законом
порядку протягом зазначеного строку
саме позовної, а не будь-якої іншої
вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не
виключає можливості пред'явлення
кредитором до поручителя іншої
письмової вимоги про погашення
заборгованості за боржника, однак і в
такому разі кредитор може звернутися з
такою вимогою до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого
речення частини четвертої статті 559 ЦК
України, слід дійти висновку про те, що
вимогу до поручителя про виконання ним
солідарного з боржником зобов'язання
за договором повинно бути пред'явлено у
судовому порядку в межах строку дії
поруки, тобто упродовж шести місяців із
моменту настання строку погашення
чергового платежу за основним
зобов'язанням (якщо умовами договору
передбачено погашення кредиту
періодичними платежами), або із дня,
встановленого кредитором для
дострокового погашення кредиту в
порядку реалізації ним свого права,
передбаченого частиною другою статті
1050 ЦК України, або із дня настання
строку виконання основного
зобов'язання (у разі, якщо кредит
повинен бути погашений одноразовим
платежем).

Таким чином, закінчення строку,
установленого договором поруки, так
само як сплив шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання або одного року від дня
укладення договору поруки, якщо строк
основного зобов'язання не
встановлений, припиняє поруку за умови,
що кредитор протягом строку дії поруки
не звернувся з позовом до поручителя.»

Пред'явленням вимоги до поручителя є
пред'явлення до нього позову.

Пред'явивши вимогу про повне
дострокове погашення заборгованості
за кредитом, процентів за користування
кредитом та пені 24 квітня 2008 року, ЗАТ
«ОТП Банк» - кредитор, відповідно до ч. 2
ст.1054 ЦК України, змінив строк
виконання основного зобов'язання і
зобов'язаний був пред'явити позов до
поручителя протягом шести місяців з
цієї дати, тобто до 24 жовтня 2010 року.
(а.с. 1 справи №2-1379/2008 Овідіопольського
райсуду)

Однак, після зміни строку виконання
основного зобов'язання, ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», яке набуло право
вимоги за кредитним договором, до суду
із позовом звернулось лише у 18 липня 2014
року, тобто зі спливом 3 років 5 місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання.(а.с. 1)

Тобто позивач не скористався своїм
правом та протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не звернувся до
поручителя ОСОБА_2 вимогою про
стягнення заборгованості на підставі
укладеного договору поруки, а зробив
він це після сплину зазначеного строку.

Лише 16 грудня 2013 року позивач звернувся
до поручителя з письмовою вимогою про
погашення заборгованості за кредитним
договором, про що він сам зазначив у
позовній заяві та на підтвердження
чого надав копію цієї вимоги. (а.с.3, 17)

Отже, позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості з істотним
порушенням строку, визначеного ч. 4 ст.
559 ЦК України, а тому порука припинена і
законні підстави для стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_2 відсутні.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1
на користь позивача підлягають
стягненню витрати зі сплати судового
збору 3654 грн. (а.с. 6)

Керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215,218,224-226 ЦПК
України, ст. ст. 251,252,512,514,554,559,598-608, 610,611,
612, 6251050,1054 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором №СL-501/012/2007 від 18.05.2007 р.
станом на 23.06.2014 р. в сумі 111816,17 доларів
США, що за курсом НБУ 11,854 грн. за 1 долар
США еквівалентно 1 325 468 грн. 88 коп., з
яких:

- заборгованість за процентами - 3208,06
доларів США, що за курсом НБУ 11,854 грн. за
1 долар США, еквівалентно 38028 грн. 34 коп.;

- пеня за прострочення виконання
зобов'язання за період з 23.06.2013 р. по
23.06.2014 р. 108 608,11 доларів США, що за курсом
НБУ 11,854 грн. за 1 долар США еквівалентно
1 287 440 грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» витрати зі сплати судового
збору 3654 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, а
також в задоволенні позову до ОСОБА_2
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Овідіопольський районний суд протягом
10 днів з дня його оголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. М. Курочка