Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Скарлат
О.І.

при секретарі Грабовській
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частку майна, що
знаходиться у спільній сумісній
власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивачка звернулася
до суду із позовною заявою до ОСОБА_2
про визнання права власності на частку
майна, що знаходиться у спільній
сумісній власності подружжя,
посилаючись на те, що 30 вересня 2005 року
вона з відповідачем уклали шлюб,
зареєстрований Центральним відділом
реєстрації шлюбів м. Києва з державним
Центром розвитку сім»ї, актовий запис
№ 2723.

21 червня 2006 року перебуваючи у шлюбі з
позивачем відповідач за згодою
позивача придбав у власність квартиру
відповідно до договору
купівлі-продажу, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та має загальну площу
65,2 кв.м.

На підставі вищевикладеного позивач
просить визнати за нею право власності
на ? частини квартири АДРЕСА_1 та
стягнути з відповідача витрати з
оплати судового збору.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала та просить його
задовольнити з викладених підстав.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не відомі.

Оскільки, суд позбавлений можливості
відкласти розгляд справи на підставі
ст. 169 ЦПК України в межах строку
встановленого ст. 157 ЦПК України, дану
справу слід розглянути у відсутності
відповідача на підставі наявних
доказів у загальному порядку.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали справи
приходить до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони 30
вересня 2005 року уклали шлюб,
зареєстрований Центральним відділом
реєстрації шлюбів м. Києва з державним
Центром розвитку сім»ї, актовий запис
№ 2723.

За час перебування у шлюбі подружжям
було придбане спільне майно, а саме:
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, про що
свідчить договір купівлі-продажу від 21
червня 2006 року, посвідчений приватним
нотаріусом Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстровано в реєстрі за № 6120.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
власником вищевказаної квартири
являється ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 21 червня 2006 року.

Відповідно ст. 355 ЦК України майно, що є
у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

На підставі ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. Майно, набуте подружжям за
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними або законом. За рішенням суду
частка співвласника може бути
збільшена або зменшена з урахуванням
обставин, які мають істотне значення. У
разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається,
що кожна річ набута, за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Статтею 63 Сімейного Кодексу України
передбачено, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Отже, норми сімейного законодавства
презумують спільність майна подружжя,
набутого у шлюбі, якщо не буде доведено,
що це майно є особистою приватною
власністю одного з них.

Таким чином, суд вважає, що квартира
АДРЕСА_2 була придбана подружжям під
час зареєстрованого шлюбу у спільну
сумісну власність.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Враховуючи пояснення позивача
про те, що вищевказану квартиру було
придбано спільно у шлюбі, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
позивача обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Таким чином, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно л ост. 84 ЦПК України суд
вважає, що з відповідача на користь
держави необхідно стягнути судові
витрати за сплату судового збору в сумі
243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частку майна, що
знаходиться у спільній сумісній
власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 243,60
грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання в зазначений строк
апеляційної скарги через
Вишгородський районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.І.Скарлат