Справа № 174/605/14-ц
п/с № 2/174/348/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Ілюшик І.А.

при секретарі
Заіка А.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
збитків, що виникли з вини відповідача,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, уточнивши в
процесі судового розгляду прохальну
частину, просить стягнути з
відповідача 5000 грн., з яких 50 грн. за
надання консультації, 500 грн. - гонорар,
58 грн. судовий збір, 1760 грн. 37 коп.
стягнуті з позивача кошти в процесі
виконавчого провадження, інфляцію та
моральну шкоду, вирішити питання про
розподіл судових витрат (а.с. 35, 36).

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити в повному обсязі. Показав,
що між ним та адвокатом ОСОБА_2 07.012.2012
року укладено договір, який адвокатом
не підписано. Позивач сплатив адвокату
гонорар в розмірі 500 грн. за
представництво інтересів в
апеляційній інстанції по цивільній
справі, як це зазначено в квитанції №
140/2 від 07.12.2012 року і який адвокат не
відпрацював. Вважає, що адвокат ОСОБА_2
при складанні апеляційної скарги
умисно зазначив невірну адресу
проживання ОСОБА_1 і невірно визначив
суму судового збору, яка підлягала до
сплати за подання апеляційної скарги,
що призвело до повернення апеляційної
скарги. Вказаними діями відповідач
завдав позивачу матеріальну та
моральну шкоду. Моральну шкоду позивач
оцінює в 2000 грн.

Відповідач в судове засідання
з'явився, позов не визнав, просив в його
задоволенні відмовити. Пояснив, що
квитанція № 140/12 була виготовлена ним
на майбутнє разом з договором в
розрахунку на те, що він буде
представляти інтереси ОСОБА_1 в
апеляційному суді. Однак договір
укладено не було, апеляційна скарга
ОСОБА_1 була йому повернута і в цьому
він звинуватив адвоката. З метою
врегулювати конфлікт, адвокат передав
ОСОБА_1 усі наявні у нього документи і
також помилково проект договору та
заповнену квитанцію. За складання
апеляційної скарги ОСОБА_1 йому окремо
гроші не сплачував.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та відповідача, дослідивши
письмові докази по справі, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

В підтвердження правовідносин,
які мали місце між адвокатом ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, останній долучив до позову
копію Договору про надання послуг
адвокатом від 07.12.2012 року, однак
адвокатом цей договір не підписано, що
сторони визнають (а.с. 3).

В матеріалах справи міститься
копія квитанції № 140/12 від 07.12.2012 року,
оригінал якої оглядався в судовому
засіданні, з якої вбачається, що ОСОБА_1
сплачено адвокату ОСОБА_2 500 грн. за
представництво інтересів в апеляції по
цивільній справі, квитанція містить
реквізити адвоката, печатку, підписана
платником та отримувачем (а.с. 4).

27.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Дніпропетровської області
з заявою в якій просив анулювати
свідоцтво на право на зайняття
адвокатською діяльністю ОСОБА_2 з тих
підстав, що він звернувся до нього за
допомогою в складанні апеляційної
скарги і супроводу при розгляді в
апеляційному суді. Він з ним уклав
договір про надання правової допомоги,
сплатив вказану ним суму судового
збору, підписав складену ним
апеляційну скаргу. В подальшому ОСОБА_2
сам подав апеляційну скаргу до
міського суду. Приблизно через рік
позивачу прийшло повідомлення від
виконавчої служби про добровільну
сплату збитків. Тоді позивач з'ясував,
що в апеляційній скарзі вказана адреса,
де він ніколи не проживав і звинуватив
у цьому адвоката, який визнав свою
помилку (а.с. 5).

Згідно рішення № 57/ДПР-14 від 30.04.2014 року
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Дніпропетровської області,
дисциплінарна палата вважає, що
адвокатом ОСОБА_2 при виконанні
Договору про надання правової допомоги
від 07.12.2012 року не вірно розрахований
розмір судового збору необхідний при
подачі апеляційної скарги на рішення
суду, невірно зазначена адреса клієнта,
тобто допущена помилка у змісті
апеляційної скарги, а після подачі
апеляційної скарги до суду не вчинено
жодної дії щодо отримання інформації
стосовно ходу розгляду апеляційної
скарги, що свідчить про неналежне
виконання адвокатом свої професійних
обов'язків. В зв'язку зі спливом строку
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, дисциплінарна
справа була закрита (а.с. 7-9).

На підставі постанови виконавчої
служби, з ОСОБА_1 стягуються кошти для
виконання рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 22.11.2012 року (а.с. 10, 12).

При зверненні до суду з
апеляційною скаргою 07.12.2012 року позивач
сплатив судовий збір в сумі 55 грн., що
підтверджується відповідною
квитанцією, 10.12.2012 року подав
апеляційну скаргу по справі за позовом
Вільногірського технікуму
Національної металургійної академії
України до ОСОБА_1 про відшкодування
майнової шкоди по якій 22.11.2012 року
Вільногірським міським судом
Дніпропетровської області ухвалено
рішення (а.с. 14-16).

Отже, судом встановлено, що 22.11.2012
року Вільногірським міським судом
Дніпропетровської області ухвалено
рішення по справі за позовом
Вільногірського технікуму
Національної металургійної академії
України до ОСОБА_1 про відшкодування
майнової шкоди. Не погодившись з
вказаним рішення ОСОБА_1 звернувся до
адвоката ОСОБА_2, який склав апеляційну
скаргу, при цьому невірно зазначивши
адресу клієнта та розрахувавши судовий
збір, що в подальшому призвело до
повернення апеляційної скарги ОСОБА_1
Після цього рішення було звернуто до
виконання і з ОСОБА_1 стягнуті грошові
кошти в рахунок відшкодування майнової
шкоди по рішенню суду від 22.11.2012 року.

В позовній заяві ОСОБА_1
стверджує, що гонорар в сумі 500 грн.
адвокат

ОСОБА_2 не відпрацював. Також позивач
вважає, що сплачений ним при поданні
апеляційної скарги судовий збір (55 грн.
та 3 грн. комісія банку), 50 грн. за
надання консультації, стягнуті з нього
1760 грн. 37 коп. по рішенню від 22.11.2012 року
з урахуванням інфляції та моральна
шкода в сумі 2000 грн. мають бути стягнуті
з адвоката на його користь, оскільки на
думку позивача той умисно допустив
помилки і внаслідок цього апеляційну
скаргу було повернуто ОСОБА_1 і він не
мав змоги довести свою непричетність
до висунутих йому звинувачень.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ЦПК України, статтею
38 передбачалося право сторони брати
участь у справі особисто або через
представника. Особиста участь у справі
особи не позбавляла її права мати в цій
справі представника. В частинах 4 та 5
ст. 42 ЦПК України зазначалося, що
повноваження адвоката, як
представника, можуть підтверджуватися
ордером, якій виданий відповідним
адвокатським об'єднанням, або
договором. Оригінали документів,
зазначених у цій статті, або копії з
них, посвідченні суддею, приєднуються
до справи.

Договір № 026/12 від 07.120212 року
адвокатом ОСОБА_2, який є стороною
договору, не підписано, що сторони
визнали в судовому засіданні, тобто
договір на представництво інтересів в
апеляційному провадження між ним та
ОСОБА_1 фактично не було укладено,
відомостей про те, що вказаний договір
був представлений суду при розгляді
апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення
Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 22.11.2012
року сторонами не надано, скарга була
підписана ОСОБА_1 особисто і в
подальшому повернута, що вбачається з
матеріалів справи та сторонами не
заперечується. Отже, фактично
предметом спору є повернення
безпідставно набутого майна у вигляді
грошових коштів в сумі 500 грн., сплата
позивачем відповідачу вказаної суми за
представництво інтересів в апеляції по
цивільній справі підтверджується
квитанцією № 140/12.

Судом створені всі умови для
змагального процесу, особам, які беруть
участь у справі роз'яснювались їх права
та обов'язки, однак відповідач не довів
належними, достатніми та допустимим
доказами відсутність факту передачі
йому грошей ОСОБА_1 у вказаному розмірі.

Згідно положень ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Виходячи з викладеного вище,
враховуючи принцип розумності та
справедливості, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача сплачений адвокату
гонорар в сумі 500 грн. і позов в цій
частині задовольнити.

Що стосується інших вимог
позивача, то суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог. У
ст. 119 ЦПК України передбачено форма і
зміст позовної заяви особи, яка
зокрема, має містити виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
За вимогами ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд має вирішити, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги. При
цьому змінювати зазначені у позовній
заяві обставини суд не має права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно положень ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Отже, відповідно до загальних
умов цивільно-правової
відповідальності - ст. 1167 ЦК України та
вимог ст. 60 ЦПК України позивач повинен
довести розмір заподіяної шкоди та
причинний зв'язок між діями
відповідача та заподіяною шкодою, а
відповідач у свою чергу має довести
відсутність вини та протиправної
поведінки.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини другої статті 22
ЦК України збитками визнаються
витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду на вказане, позовні
вимоги ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про
відшкодування з урахуванням інфляції
матеріальної та моральної шкоди,
завданої неналежним виконанням
адвокатом, як представником, свої
обов'язків, суд вважає
необґрунтованими, недоведеними та
такими, що задоволенню не підлягають,
оскільки вони не ґрунтують на
положеннях діючого законодавства, не
доведені матеріалами справи. Тому в
задоволенні позову в цій частині слід
відмовити.

Враховуючи положення ст.ст. 79, 88
ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд
вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на
користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 246
грн. 60 коп., понесені позивачем та
підтверджені документально.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 209,
213-215, 222, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, що виникли з
вини відповідача - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою
АДРЕСА_2, сплачений адвокату гонорар в
сумі 500 грн.

В задоволенні позову в іншій
частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою
АДРЕСА_2, в рахунок сплаченого судового
збору 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через
Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Вільногірського міського суду

І.А.Ілюшик