Справа № 555/695/14-ц
Номер провадження 2/555/300/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року

Березнівський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Лисенко О. Л.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника

відповідача ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Березне цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення додаткових витрат на дитину
та аліментів на період навчання
повнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить в заяві стягнути з
відповідача половину додаткових
витрат, що їх вона понесла на лікування
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка хворіє,
за період 2011-2014 років в розмірі 11 251
гривня 57 копійок, що становитиме 5 625
гивень 79 копійок, та у звязку з тим, що з
1 вересня 2013 року дочка ОСОБА_4
поступила на навчання до Рівненського
професійного ліцею, стягувати з
відповідача аліменти на період її
навчання по 17 лютого 2015 року а розмірі
800 гривень щомісячно.

Вказує також, що до початку навчання
дочки сплатила благодійний внесок до
навчального закладу в сумі 1 000 гривень,
а також 360 гривень за проходження
виробничої практики. Тому просить
стягнути з ОСОБА_2 половину цієї суми -
680 гривень.

Як на підставу своїх вимог
покликається на ст. ст. 185,198-200 СК
України.

В судовому засіданні з вказаних
підстав ОСОБА_1 підтримала заявлені
вимоги. Пояснення дала аналогічні
викладеному в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2
адвокат ОСОБА_3 заявлені вимоги визнав
частково. Пояснив, що відповідач
повністю визнає суму додаткових витрат
на лікування дочки і готовий їх
сплатити.

Що стосується аліментів вважає, що їх
розмір позивачем ОСОБА_1 завищений.
Адже дочка ОСОБА_4 знаходиться на
державній формі навчання, отримує
стипендію, крім цього ОСОБА_2 за потреби
систематично надає кошти на її
прохання. Тому згідний сплачувати їх в
розмірі 200 гривень в місяць, зважаючи на
те, що обов'язок утримувати дитину в
рівній мірі лежить як батькові, так і на
матері.

Зазначає, що не підлягають
відшкодуванню позивачеві понесені нею
витрати в розмірі 1360 гривень, оскільки
благодійний внесок, яку сплатила
позивач до навчального закладу,
жодного відношення до навчального
процесу не має.

Вислухавши сторін, допитавши свідка
ОСОБА_4, дослідивши надані сторонами
докази, суд приходить до наступного
висновку.

У відповідності з ч. 4 ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

А частиною п'ятою ст. 174 ЦПК України
встановлено, що суд не приймає відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем у справі, в якій особу
представляє її законний представник,
якщо його дії суперечать інтересам
особи, яку він представляє.

Вимоги ОСОБА_1 в цій частині
грунтуються на вимогах закону - ст. 185 СК
України, якою передбачено, що той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Та обставина, що дочка ОСОБА_4 до
досягнення повноліття потребувала і
позивач ОСОБА_1 понесла витрати на її
лікування стверджуються медичним
висновком № 33 від 21 серпня 2006 року,
виписками з історії хвороби,
епікризами та фіскальними чеками на
суму 5 625 гивень 79 копійок, що на а. с. 10-31.

Таким чином, визнання позову
представником відповідача ОСОБА_2
адвокатаом ОСОБА_3 в цій частині є
обгрунтованим і відповідає інтересам
відпровідача, а тому має бути прийняте
судом.

За наведених обставин суд стяує з
відповідача ОСОБА_2 витрати понесені на
лікування дочки ОСОБА_4 позивачем
ОСОБА_1 в розмірі 5 625 гивень 79 копійок.

В решті заперечення проти позову
представника відповідача заслуговують
на увагу лише частково.

Визнаючи частково право ОСОБА_1 на
отримання аліментів на період навчання
дочки в Рівненському професійному
ліцеї, що стверджується договором про
надання освітніх послуг від 29 серпня 2013
року (а. с. 32), довідкою № 238/01-15 від 13
березня 2014 року (а. с. 33), в розмірі 200
гривень, відповідач не бере до уваги
витрати позивача, наведені нею в
судовому засіданні по проїзду до місця
навчання, проживання та харчування, які
за підрахунками в судовому засіданні
позивача ОСОБА_1 в місяць становлять
біля 800 гривень.

А згідно зі ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Зважаючи на можливість відповідача
ОСОБА_2 надавати кошти на навчання
дочки, з пояснень його представника в
судовому засіданні він практично не
має заборгованості по аліментах на
меншу дитину, систематично виїжджає на
заробітки за межі України, допомагає
дітям грішми добровільно, суд покладає
на нього обов'язок сплачувати аліменти
на період навчання повнолітньої доньки
ОСОБА_4 на період її навчання в розмірі
400 гривень щомісячно, що складає
половину розрахованих в судовому
засіданні позивачем ОСОБА_1 витрат.

Разом з тим, не зовсім обгрунтованою є
позиція відповідача в особі його
представника адвоката ОСОБА_3 про те, що
вже понесені позивачем ОСОБА_1 витрати
в розмірі 1360 гривень не стосуються
навчального процесу.

Як свідчить китанція № 88 на а. с. 34 з
цієї суми 360 гривень сплачено за
виробничу практику учня ОСОБА_4 Отже, ця
сума має бути врахована у витратах на
навчання дочки.

Суд бере за основу з пояснень позивача
той факт, що ОСОБА_1 сплачувала свої
власні кошти ПП ОСОБА_7 на вказані цілі,
які потім через банк підприємцем
перераховано навчальному закладу.

Ця обставина доводиться також і тим, що
договір про надання освітніх послуг
від 29 серпня 2013 року укладено ОСОБА_1
саме з ПП ОСОБА_7

Половину вказаних витрат, що становить
180 гривень, суд покладає на відповідача.

Поряд з цим, як доводить квитанція № 67
від 28 серпня 2014 року (а. с. 35) кошти в сумі
1000 гривень є благодійним внеском.
Сплата вказаних сум носить
добровільний характер і не може бути
віднесена до витрат на навчання.

А тому в стягненні з відповідача
половини цих витрат ОСОБА_1 має бути
відмовлено.

З врахуванням суми позовних вимог, що
задоволена судом, на відповідача
ОСОБА_2 слід покласти судові витрати,
які становитимуть 263 гривні 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 4-11,209,212-215,218 ЦПК
України, ст. ст. 141,182,185,198-201 СК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
додаткові витрати на лікування дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2012 року
по 20 березня 2014 року в розмірі 5 625
гривень 79 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
якості плати за навчання в період
проходження виробничої практики у
лютому 2014 року 180 гривень.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Березне Рівненської
області, на користь ОСОБА_1 аліменти на
період навчання дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у Рівненському
професійному ліцеї в розмірі по 400
гривень щомісячно, починаючи з 24
березня 2014 року і до 17 лютого 2015 року, а
в разі продовження навчання після
вказаної дати - не далі як до досягнення
віку 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в
доход держави в розмірі 263 гривні 40
копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Березнівський
районний суд.

Суддя: Мельник В. Я.