У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.В.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Сарненського районного суду
від 7 листопада 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

17 жовтня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення 21 896,5 грн. кредитної
заборгованості.

Заочним рішенням Сарненського
районного суду від 7 листопада 2013 року
позов задоволено. Вирішено питання про
судові витрати.

Ухвалою Сарненського районного суду
від 10 січня 2014 року заяву ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення залишено без
задоволення.

В поданій апеляційній скарзі
відповідач посилався на те, що за його
місцем роботи йому видали зарплатну і
кредитну банківські картки. У разі
придбання ним товарів за рахунок
коштів кредитної картки при виплаті
йому заробітної плати відбувалося
перерахування коштів на кредитну
картку. У 2008 році з роботи розрахувався
та поїхав на заробітки, внаслідок чого
перерахування коштів із зарплатної на
кредитну картку припинилося.

Позивач видав йому кредит у сумі 2000 грн.
на строк дії картки, який давно минув.

Він не був належним чином повідомлений
місцевим судом про час та місце
розгляду справи, а тому підстав
ухвалювати заочне рішення у суду не
було. Розглянувши справу в його
відсутність, суд позбавив його
можливості подати заяву про
застосування строків позовної
давності.

Покликаючись на ці обставини,
відповідач рішення місцевого суду
вважав незаконним та необґрунтованим і
просив апеляційний суд його скасувати
й ухвалити у справі нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (частина
перша статті 1048 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 6
березня 2006 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір без
номера, відповідно до якого відповідач
отримав у банку кредит у розмірі 2000 грн.
під 3 % у місяць з розрахунку 360 днів у
році. Строк дії кредитного ліміту
відповідав строку дії картки,
погашення заборгованості повинно було
здійснюватися щомісячними платежами у
розмірі 7 % від суми заборгованості.

У своїй заяві позичальника від 6
березня 2006 року відповідач визнав, що
він ознайомлений та згідний з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами банку. Погодився, що ця заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою і Тарифами складає
між ним та банком договір про надання
банківських послуг.

Укладення кредитного договору у такий
спосіб не суперечить вимогам ст. ст. 638,
639, 640 і 1055 ЦК України.

В порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України відповідач узяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
порушив і станом на 31 серпня 2013 року
допустив заборгованість перед банком
на загальну суму 21 896,5 грн., з яких: 4876, 13
грн. - заборгованість за кредитом, 15501,49
грн. - заборгованість за процентами, 500
та 1018,88 грн. - штрафи (фіксована частина
і процентна складова).

Розмір вказаної заборгованості
підтверджується розрахунком суми
заборгованості за кредитним договором,
наданим позивачем. Відповідачем
вказаний розрахунок не спростований,
власних розрахунків з даного приводу
не надано, а тому колегією суддів він
приймається як достовірний.

Укладений із банком кредитний договір
відповідач у судовому порядку не
оспорив, у зв'язку з чим він відповідно
до правил ст. 204 ЦК України є
правомірним.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6.5. Умов та Правил
надання банківських послуг клієнт
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Згідно з нормами частини 1 статті 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору. Якщо
у зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (частина 1 статті 530 ЦК
України).

Пунктом 9.12. Умов та правил надання
банківських послуг, які є частиною
кредитного договору сторін від 6
березня 2006 року, обумовлено, що договір
діє впродовж 12 місяців з часу
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна зі сторін не проінформує іншу
сторону про припинення строку дії
договору, то він автоматично
пролонгується на такий же строк.

Підпунктами 3.1.1. і 3.1.3. Правил
користування платіжною карткою (які є
складовою частиною Умов та правил)
передбачено, що термін дії картки
зазначений на звороті картки (місяць і
рік). Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.
Після закінчення терміну дії
відповідна Карта продовжується Банком
на новий термін (шляхом надання клієнту
карти з новим терміном дії), якщо раніше
(до початку місяця закінчення терміну
дії не поступила письмова заява
Держателя про закриття Карткового
рахунку, а також при умовах наявності
коштів на Картковому рахунку для
оплати послуг з виконання
розрахункових операцій по картковому
рахунку (в передостанній день місяця
закінчення строку дії) і при збереженні
інших умов продовження, передбачених
договором.

Проте Апеляційним судом даних про те,
що хоча б одна із сторін мала намір
припинити кредитний договір, і
протягом його чинності вчинила дії, які
передбачені пунктом 3.1.1., 3.1.3., 9.12. Умов
та Правил надання банківських послуг, у
справі не встановлено.

Підпунктом 5.4. Правил користування
платіжною карткою передбачено, що
термін погашення за кредитом
(кредитний ліміт, кредитна лінія) за
платіжними картками без встановленого
мінімального обов'язкового платежу,
здійснюється в наступному порядку:
термін погашення за процентами -
кожного місяця за попередній місяць,
термін погашення кредиту в повному
об'ємі, не пізніше наступного дня
місяця, вказаного на платіжній карті (а.
с. 7-10).

Таким чином, умовами договору
погашення кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів
сторонами було визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії
договору сторони встановили й строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із частиною
третьою статті 254 ЦК України спливає у
відповідне число останнього місяця
строку. Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (стаття 253
ЦК України).

Як роз'яснив Верховний Суд України у
постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Статтею 267 ЦК України встановлено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Проте таку заяву про застосування
позовної давності ОСОБА_1 подав лише 29
вересня 2014 року, в день повторного
апеляційного розгляду його цивільної
справи, незважаючи на те, що 10 січня 2014
року за його участю спочатку
розглядалася його заява про перегляд
заочного рішення від 7 листопада 2013
року, а 20 лютого 2014 року це рішення теж з
його участю перший раз переглядалося в
апеляційному порядку. Заява ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення та подана
ним апеляційна скарга безспірно
свідчить про те, що відповідачу було
достовірно відомо про його право на
подання заяви про застосування
позовної давності

Тому за таких обставин підстав для
застосування позовної давності немає.

Крім того, в судовому засіданні
апеляційного суду відповідач
повідомив колегії суддів про те, що він
визнає свій борг перед банком, проте
готовий сплатити його не відразу, а
частинами. З цією метою у 2013 році він
звертався до кредитної установи із
клопотанням про реструктуризацію його
боргу.

Статтею 264 ЦК України визначено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

У зв'язку з викладеним колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, повно і
всебічно з'ясувавши всі дійсні
обставини спору сторін та виконавши
інші вимоги цивільного судочинства,
вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у
справі судового рішення та задоволення
поданої апеляційної скарги, виходячи з
меж її доводів, апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 313-315,
317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Сарненського районного
суду від 7 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення. Вона може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: