АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2551/2014р.
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 17 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Колісниченка А.Г., Капітан
І.А.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 24 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
майна у натурі, припинення права
спільної часткової власності та
визнання права власності на частину
майна як на окремий об'єкт права
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання не
чинити перешкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом зазначаючи, що йому на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 21.06.2013 року,
належить 27/100 частин домоволодіння, що
знаходиться у АДРЕСА_1. Решта
зазначеного домоволодіння належить
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 01.09.1988 року. Просив
припинити право спільної часткової
власності між ним та відповідачем на
житловий будинок АДРЕСА_1, провести
поділ у натурі зазначеного житлового
будинку, виділивши йому відповідно до
договору про порядок користування
приміщеннями, будинок житловою площею
10,1 кв.м., загальною площею 26,2 кв.м. під
літ. «Б» з належними до нього
господарськими будівлями та спорудами
- кухня літ. «Д», туалет літ. «Г»,
водопровід № 1, зливна яма № 6, огорожі
№ 4,5; виділити ОСОБА_2 житловий будинок
літ. «А», сарай літ. «З», туалет літ. «Е»,
огорожа № 2,3, зливна яма № 8, мостіння №
7, визнати житловий будинок АДРЕСА_1
житловою площею 10,1 кв.м., загальною
площею 26,2 кв.м. під літ. «Б» з належними
до нього господарськими будівлями та
спорудами - кухня літ. «Д». туалет літ.
«Г», водопровід № 1, зливна яма № 6,
огорожі № 4, 5 окремим об'єктом
нерухомого майна, визнати за позивачем
право власності як на окремий об'єкт
нерухомого майна - житловий будинок
АДРЕСА_1 житловою площею 10,1 кв.м.,
загальною площею 26,2 кв.м. під літ. «Б» з
належними до нього господарськими
будівлями та спорудами - кухня літ. «Д»,
туалет літ. «Г» водопровід № 1, зливна
яма № 6. огорожі № 4, 5 та стягнути з
відповідача судові витрати.

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
зустрічним позовом, в якому просив
зобов'язати ОСОБА_3 не чинити йому
перешкод в користуванні земельною
ділянкою загального користування
площею 56,7 кв.м., частиною земельної
ділянки землекористування ОСОБА_2
площею 22,4 кв.м., відповідно до рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 12.06.1996 року у справі № 2-396/96
р. про встановлення порядку
користування земельною ділянкою
домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом надання
доступу до зазначених земельних
ділянок. Крім того, зобов'язати ОСОБА_3
не чинити перешкод ОСОБА_2 у
встановленні дерев'яного паркану
навколо земельної ділянки 22,4 кв.м. і
встановлені окремих калиток, з
можливістю проходу до земельної
ділянки загального користування та
земельної ділянки 22,4 кв.м., відповідно
до рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 12.06.1996 року у справі
№ 2-396/96 р. про встановлення порядку
користування земельною ділянкою
домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 24 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено. Припинено
право спільної часткової власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 між
співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Проведено поділ домоволодіння АДРЕСА_1
між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Виділено співвласнику ОСОБА_3 на 27/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1 у
власність наступні приміщення: будинок
житловою площею 10,1 кв.м., загальною
площею 26,2 кв.м. під літ. «Б» з належними
до нього господарськими будівлями та
спорудами - кухня літ. «Д», туалет літ.
«Г», водопровід № 1, зливна яма № 6,
огорожі № 4, 5.

Виділено співвласнику ОСОБА_2 на 73/100
частин домоволодіння, що знаходиться у
АДРЕСА_1 у власність наступні
приміщення: житловий будинок літ. «А»,
сарай літ. «З», туалет літ. «Е», огорожа
№ 2, 3, зливна яма № 8, мостіння № 7.

Визнано житловий будинок АДРЕСА_1
житловою площею 10,1 кв.м., загальною
площею 26,2 кв.м. під літ. «Б» з належними
до нього господарськими будівлями та
спорудами - кухня літ. «Д». туалет літ.
«Г», водопровід № 1, зливна яма № 6,
огорожі № 4, 5 окремим об'єктом
нерухомого майна та право власності на
даний об'єкт за ОСОБА_3 Вирішено питання
щодо судового збору.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні первісних
позовних вимог та задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_2

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з того, що
виділ майна у натурі в спірному
домоволодінні можливий з технічної
точки зору та не порушує права
співвласників. Відмовляючи в
задоволенні зустрічних позовних вимог,
суд першої інстанції виходив з їх
необґрунтованості.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов до нього на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, та наявних в ній
доказів, яким дана відповідна оцінка.
Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що по
АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння, яке
перебуває у спільній частковій
власності сторін. У цілому спірне
домоволодіння за планом ХДБТІ
складається з двох житлових будинків,
один з яких - житловий будинок літ. «А», -
бутовий, житловою площею 40,5 кв.м.,
житловий будинок літ. «Б» - саманний,
обкладений цеглою, житловою площею 10,1
кв.м., загальною площею 26,2 кв.м., при них
є кухня літ. «Д». кухня літ. «З», сарай
літ. «Е», туалет літ. «Г», навіс літ. «Ж»,
водопровід № 1, огорожа № 2,3,4,5, зливні
ями № 6,8, що перебувають у спільній
частковій власності (а.с.8-11). Між
колишнім власником домоволодіння
ОСОБА_4 та відповідачем по справі
починаючи з 1989 року склався фактичний
порядок користування, який 03.03.1989 року
було оформлено шляхом укладання
нотаріально посвідченого договору про
порядок користування частинами
домоволодіння за реєстровим номером №
5-246 (а.с.12). Згідно зазначеного договору
ОСОБА_5 (спадкоємцем якого була ОСОБА_6,
а в подальшому її спадкоємцем ОСОБА_3)
перейшло у його користування житловий
будинок літ. «Б», туалет літ. «Г»,
водопровід № 1, зливна яма № 6, кухня
літ. «Д», огорожі № 4,5, що складає 21/100
частин домоволодіння. ОСОБА_2 перейшло
у користування житловий будинок літ.
«А», сарай літ. «З», туалет літ. «Е»,
огорожа № 2,3, зливна яма № 8, мостіння №
7, що складає 79/100 частин домоволодіння.
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 12.06.1996 року між
співвласниками було визначено порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 (а.с.13). Після смерті ОСОБА_6
виявилось, що у результаті здійснення
прибудов до житлових будинків та
навісу, частка останньої значно
збільшилась та становить 27/100 частин, що
підтверджується довідкою ХДБТІ.

На час звернення позивача до суду йому
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 21.06.2013 року
належала 27/100 часток зазначеного жилого
будинку (а.с.14). Відповідачу по справі
належить 73/100 часток цього самого
будинку.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач користується належними йому
приміщеннями, які фактично
представляються собою окремий
житловий будинок, належні сторонами
приміщення спільно не
використовуються, крім того порядок їх
використання було визначено шляхом
укладання нотаріально посвідченого
договору.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Згідно з п. 2.1. «Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна», затвердженої наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18 червня 2007 р. № 55, об'єкти
нерухомого майна, які підлягають
технічній інвентаризації, а також
єдині майнові комплекси, що належать на
праві власності і розташовані на одній
земельній ділянці, можуть бути
поділені на самостійні об'єкти
нерухомого майна.

Між сторонами по справі склався
порядок користування домоволодінням, з
врахуванням узаконених прибудов,
зроблених співвласниками, та їх часток
у домоволодінні.

Враховуючи технічну можливість
поділу домоволодіння в натурі
(домоволодіння складається з окремих
будинків), а також те, що сторони
визначилися та встановили порядок
користування домоволодінням між собою,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
задоволення вимог про виділ частки в
натурі та припинення права спільної
часткової власності, виділивши
сторонам споруди, якими кожен з них
володіє і користується.

Безпідставними є посилання апелянта на
порушення вимог п.1.2 «Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна» в частині ненадання Висновку
щодо технічної можливості поділу
домоволодіння, оскільки п.2.6 Інструкції
передбачено, що такий висновок
готується вже після фактичного поділу
об'єкта нерухомого майна судом.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 12.06.1996 року між сторонами
було встановлено порядок користування
спірною земельною ділянкою, жодних
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_2 в
користуванні земельною ділянкою, яка
перебуває в загальному користуванні,
суду ОСОБА_2 не надано, крім того у
первісному позові мова йде не про виділ
частки з майна, яке перебуває у
спільній частковій власності, а про
поділ майна у натурі, припинення права
спільної часткової власності та
визнання права власності на частину
майна як на окремий об'єкт права
власності, а тому суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог
за їх необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на належних доказах, і як
такі, що висновки суду не спростовують,
підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 24 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: