Провадження №4-с/761/115/2014
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Маліновської В.М.,

при секретарі Нечипорук
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві скаргу
ОСОБА_1 на бездіяльність державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м.
Києві, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2014 року ОСОБА_1 (Скаржник)
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва зі скаргою на
бездіяльність державного виконавця
Відділу державної виконавчої слуби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві щодо не зняття арешту
з майна, накладеного постановою
державного виконавця від 128.09.2010р. № 625/5,
в якій просив визнати неправомірною
бездіяльність державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві та звільнити з-під
арешту автомобіль марки Mitsubishi, моделі
Lancer, типу Легковий сєдан, випуску 2007
року, об'єм двигуна 1998, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, колір чорний,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
зареєстрований на ім'я ОСОБА_1,
накладений згідно постанови ВДВС
Печерського РУЮ у м. Києві від 28.09.2010р. №
625/5.

Скаргу мотивовано тим, що вказаний
автомобіль Mitsubishi Lancer належить
Скаржнику на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, виданим УДАІ ГУ МВС ДАІ України
в м. Києві від 01.02.2008р. На даний час
власник автотранспортного засобу має
намір зняти з реєстрації автомобіль
для подальшого продажу, але не має
можливості у зв'язку з тим, що
автомобіль знаходиться під арештом. З
відповіді ВДВС Печерського РУЮ у м.
Києва від 29.01.2014р. вбачається, що 11.03.2010р.
державним виконавцем було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню постанови №
3-15664 від 25.12.2009р. Шевченківського
районного суду м. Києва про стягнення
штрафу в сумі 340 грн. з ОСОБА_1 на користь
держави. 28.09.2010р. державний виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. 18.11.2010р. державним
виконавцем винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувану без виконання згідно п.2 ст. 40
Закону України «Про виконавче
провадження», яку разом з виконавчим
документом було направлено до суду.
Станом на сьогодні виконавче
провадження знищено, у зв'язку із
закінченням строків зберігання, а тому
відсутні підстави для зняття арешту
відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження». Скаржник
зазначив, що державним виконавцем були
порушені вимоги ч.2 ст. 50 закону України
«Про виконавче провадження», згідно
якої у разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.
Оскільки, Скаржником були виконані
свої зобов'язання щодо сплати штрафу в
розмірі 340,00 грн., що підтверджується
також листом-зверненням
Шевченківського районного суду м.
Києва до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві
про добровільне виконання боржником
постанови про стягнення штрафу та
негайного повернення виконавчого
листа без виконання, ОСОБА_1 вважає, що
на день звернення до суду не існує
жодних підстав для обмеження його в
користуванні своїм майном, а саме
автомобілем, у зв'язку з чим накладений
арешт підлягає зняттю.

Скаржник в судове засідання, не
з'явилась, надала до суду заяву, в якій
просить розглядати скаргу у його
відсутність на підставі наявних
доказів, які містяться в матеріалах
справи (а.с.14).

Представник Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м.Києві
у судове засідання не з'явився, про
дату, час та місце розгляду скарги
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши скаргу з доданими до неї
матеріалами, суд приходить до висновку,
що скарга підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 належить на праві власності
автомобіль марки Mitsubishi, моделі Lancer,
типу Легковий седан, випуску 2007 року,
об'єм двигуна 1998, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, колір чорний,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується Свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, виданим УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві 01.02.2008р. (а.с.3)

У листі УДАІ ГУ МВС України в м.Києві №
10/К-3093 від 04.12.2013р. зазначено, що станом
на 28.11.2013р. на транспортний засіб Mitsubishi
Lancer, номерний знак НОМЕР_1, згідно
постанови ВДВС Печерського РУЮ у
м.Києві від 28.09.2010р. № 625/5 було накладено
арешт (а.с.4).

З листа ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві
№ В/5 від 29.01.2014р. (а.с.5) вбачається, що
11.03.2010р. державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню постанови №
3-15664 від 25.12.2009р. Шевченківського
райсуду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1
на користь держави штрафу в сумі 340 грн.
28.09.2010р. винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
його відчуження. 18.11.2010р. винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувану без виконання
згідно п.2 ст. 40 Закону України «Про
виконавче провадження», яку в копії
разом з виконавчим документом
направлено до суду. Станом на 29.01.2014р.
виконавче провадження знищено, в
зв'язку із закінченням строків
зберігання. У відповідності до вимог
ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження», підстави для зняття
арешту відсутні.

Поряд з цим встановлено, що скаржником
було в добровільному порядку сплачено
штраф в розмірі 340,00 грн. на виконання
постанови Шевченківського районного
суду м.Києва № 3-15664/09, що
підтверджується квитанцією № ПН2732 від
23.12.2013р. в сумі 340,0 грн. (а.с.9) та Листом
Шевченківського районного суду м.
Києва № 65893/13/3-15664/09 від 23.12.2013р. з
вимогою повернення без виконання
виконавчий лист від 25.12.2009р. відносно
ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП № 3-15664/09 в зв'язку
з добровільною сплатою штрафу на
користь держави в розмірі 340,00 грн.
(а.с.6).

В листі Шевченківського районного суду
м.Києва № а/к-15 від 18.03.2014р. зазначено, що
справа № 3-15664/2009 відносно ОСОБА_1 за ст.
124 КУпАП була знищена, оскільки строк
зберігання даних справ становить три
роки (а.с.7).

Згідно ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Статтею 60 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч.3 вказаної статті Закону державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема: -5) накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку; -6) накладати
арешт на кошти та інші цінності
боржника, зокрема на кошти, які
перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; -7) за згодою
власника використовувати приміщення, у
тому числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 30 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення
зведеного виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання
до такого провадження останнього
виконавчого документа.

Згідно ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі: 1) визнання судом відмови
стягувача від примусового виконання
рішення суду; 2) визнання судом мирової
угоди між стягувачем і боржником у
процесі виконання; 3) смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача,
ліквідації юридичної особи - сторони
виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не
допускає правонаступництва; 4)
скасування рішення суду або
іншого органу (посадової особи), на
підставі якого виданий виконавчий
документ, або визнання судом
виконавчого документа таким, що не
підлягає виконанню; 5) письмової
відмови стягувача від одержання
предметів, вилучених у боржника
під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу
в натурі; 6) закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
визнання боржника банкрутом; 8)
фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу
суду або іншого органу (посадової
особи), який видав виконавчий
документ; 10) направлення виконавчого
документа за належністю до іншого
відділу державної виконавчої служби; 11)
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону; 12) якщо рішення
фактично виконано під час виконання
рішення Європейського суду з прав
людини; 13) непред'явлення виконавчого
документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону; 14)
списання згідно із Законом
України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію"
заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало
виконанню на підставі виконавчого
документа.

Частиною 3 зазначеної статті Закону
встановлено, що про закінчення
виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому
органу державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом
і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних
заходів, а також крім випадків
нестягнення виконавчого збору або
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав,
арешт, накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а
також провадяться інші дії, необхідні
у зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом. У разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття
арешту, накладеного на майно
боржника (ч.2 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження»)

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вищезазначене виконавче
провадження було закрито, у зв'язку з
чим державний виконавець при закритті
виконавчого провадження у
відповідності до вимог ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
був зобов'язаний зняти арешт з
транспортного засобу Mitsubishi, моделі Lancer,
типу Легковий сєдан, випуску 2007 року,
об'єм двигуна 1998, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, колір чорний,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_1 на праві власності.

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

За ч.1 та ч.2 ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України
обов'язок доказування покладається на
сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на встановлені обставини
справи суд приходить до висновку, що
скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою,
оскільки не виконання державним
виконавцем вимог ч. 2 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо зняття арешту з транспортного
засобу, який належить Скаржнику,
порушує гарантоване ст.41 Конституції
України право ОСОБА_1 на володіння,
користування і розпорядження своєю
власністю.

Дії державного виконавця ВДВС у
Печерському районі в м. Києві при
закритті виконавчого провадження та
повернення виконавчого документа
стягувану без виконання щодо не зняття
арешту з майна боржника ОСОБА_1, в тому
числі з автомобіля Mitsubishi, моделі Lancer,
типу Легковий сєдан, випуску 2007 року,
об'єм двигуна 1998, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, колір чорний,
реєстраційний номер НОМЕР_1, суд
знаходить неправомірними

Таким чином суд вважає за можливе
захистити право скаржника на
розпорядження власністю шляхом
визнання неправомірними дій ВДВС
Печерського РУЮ м. Києва щодо не зняття
арешту з майна боржника ОСОБА_1,
накладеного згідно постанови № 625/5 від
28.09.2010р. та зобов'язання ВДВС
Печерського РУЮ м. Києва зняти арешт з
майна ОСОБА_1, в тому числі з автомобіля
Mitsubishi Lancer.

Жодних доказів, які б спростовували
висновки суду, матеріали справи не
містять.

Враховуючи наведене вище та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 387 ЦПК України, ст.
ст. 6, 11, 30, 49, 50, 52, 60, 82, 83 Закону України
«Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Відділу ДВС у Печерському
районі в м.Києві щодо не зняття арешту
з майна боржника ОСОБА_1, накладеного
згідно постанови № 625/5 від 28.09.2010р. -
неправомірними.

Зобов'язати ВДВС Печерського районного
управління юстиції в м.Києві зняти
арешт з майна боржника ОСОБА_1,
накладений згідно постанови
державного виконавця Відділу ДВС у
Шевченківському районі в м.Києві від
28.09.2010р. № 625/5, в тому числі з автомобіля
марки Mitsubishi, моделі Lancer, типу Легковий
сєдан, випуску 2007 року, об'єм двигуна 1998,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, колір
чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги на
ухвалу суду першої інстанції протягом
п'яти днів з дня її винесення, у разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: