АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6505/14
Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 637/51/14-ц
Категорія відшкодування коштів
Головуючий 1 інст. - Тордія Е.Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Черкасова
В.В.

Пономаренко
Ю.А.

При секретарі Каплоух Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування коштів

по апеляційній скарзі ОСОБА_4

на рішення Шевченківського
районного суду Харківської області від
20 серпня 2014 року

В С Т А Н
О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування половини коштів ,
одержаних відповідачем від здачі в
оренду приміщення комерційного центра,
розташованого за адресою: по АДРЕСА_1. В
обгрунтування вказував, що з 30.07.1996 року
він перебував з відповідачкою в
зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу
ними було набуто у спільну сумісну
власність майно, у тому числі і
приміщення комерційного центра,
розташованого за адресою: по АДРЕСА_1.
Рішенням судової колегії судової
палати из цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
від 16 листопада 2011 року магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1», магазин НОМЕР_1,
житловий будинок з надвірними
будівлями, комерційний центр були
поділені порівну з визнанням за ним по
права власності на 1/2 частину кожного з
цих об'єктів. До складу комерційного
центру належить магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3», та приміщення
які не введені в експлуатацію, як
позивачем так і відповідачкою. 01
березня 2012 року до нього звернувся
ОСОБА_5 з проханням дати згоду на
укладання з ОСОБА_4 договору оренди на
магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3» строком на 2
роки. Того ж дня він письмово дав згоду,
вважаючи, що орендатор, або
співвласник, що підписав договір
оренди, буде йому відшкодовувати
половину суми орендної плати, на яку
він має право. Нещодавно він дізнався,
що вищевказаний договір оренди було
достроково розірвано, кошти за
використання спільного майна йому не
відшкодовано. Вважає, що він має право
на половину коштів, які отримала ОСОБА_4
від ОСОБА_5 Просить стягнути на його
користь грошову суму 21850 грн., що
належить йому , як співвласнику
переданого в оренду приміщення.

Відповідач та її представник проти
позову заперечували

Рішенням Шевченківського районного
суду Харківської області від 20 серпня
2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 21850 грн.
Вирішено питання про судові витрати

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухваленні судом апеляційної інстанції
нового рішення про відмову у
задоволенні позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Невідповідність
висновків суду обставинам справи
полягає у тому, що доказом встановленої
домовленості щодо використання
спільного майна є заява ОСОБА_3 від
01.03.2012 року, якою він надав згоду на
укладення договору оренди між
відповідачкою та ФОП ОСОБА_5 та
погодився з умовами договору.
Зазначає, що вказаний магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_3» розташований у АДРЕСА_1 у
розумінні приписів ст.181 ЦК України є
об'єктом нерухомості. ОСОБА_3 не набув
права власності на об'єкт нерухомості у
передбачений законом спосіб шляхом
реєстрації свого права.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
сторін, представника відповідача,
обговоривши наведені в скарзі доводи
та заперечення, перевіривши матеріали
справи знаходить апеляційну скаргу не
підлягаючою задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується матеріалами справи ,
що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі , який розірвано
7 липня 2010 року з видачею відділом
реєстрації актів цивільного стану
Шевченківського РУЮ Харківської
області свідоцтва про розірвання
шлюбу. Набуте під час шлюбу сторонами
майно у спільну сумісну власність
поділено у судовому порядку. Рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 16 листопада 2011 року за ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя
визнано право власності за кожним по ?
частині на нежитлові будівлі, житловий
будинок з надвірними будівлями, в тому
числі і на нежитлову будівлю
комерційного центру за адресою
АДРЕСА_1.. Рішення набрало законної
сили. 1 березня 2012 року за згоди ОСОБА_3
між ОСОБА_4, як фізичною особою, та ФОП
ОСОБА_5 укладено договір оренди
розташованого в АДРЕСА_1, нежитлового
приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3»,
який достроково розірваний. На
виконання умов договору орендар
сплатив орендодавцю 43700 грн. орендної
плати. ( а.с.5-13,76)

Згідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною
власністю.Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Між учасниками права спільної
часткової власності існують не тільки
правовідносини власності, але й
зобов'язальні правовідносини.
Відповідно до цих зобов'язальних
правовідносин плоди, продукція і
доходи від використання майна, що
належить особам на праві спільної
часткової власності, входять до складу
спільного майна і відповідно до
положень ст. 359 ЦК України
розподіляються між співвласниками
відповідно до їхніх часток у праві
спільної часткової власності, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними.

Оцінюючи встановлені у справі
обставини, суд першої інстанції дійшов
висновку, що одержані відповідачем
доходи від здачі в оренду нежитлового
приміщення, що належить сторонам в
рівних частках , є спільною власністю
сторін і на користь позивача підлягає
стягненню половина цих доходів в сумі
21850 грн.

Заперечення відповідача щодо
відсутності у позивача, як
співвласника майна, права вимагати на
підставі ст. 359 ЦК України стягнення
половини одержаної орендної плати
через не проведення ним державної
реєстрації набутих на підставі
судового рішення прав власності на ?
частину зданого в оренду приміщення
судом першої інстанції перевірялися
та визнані безпідставними.

Також судом першої інстанції
визнано не доведеними, в тому числі і
змістом договору, твердження
відповідача, що за умовами договору
оренди одержана нею від орендаря плата
повинна належати тільки їй.

Недоведеними судом першої
інстанції визнані і доводи
відповідача щодо досягнення між
сторонами домовленості про
використання приміщення по АДРЕСА_1,
особисто ОСОБА_4. Письмова розписка
ОСОБА_3 про надання згоди на передачу в
оренду ОСОБА_5 приміщення по АДРЕСА_1,
судом першої інстанції досліджувалася
і не визнана належним та допустим
доказом на підтвердження факту
домовленності між співласниками про
надання вказаного приміщення у
володіння ОСОБА_4 з правом одержання в
особисту власність доходів від його
використання .

Висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим у справі
обставинам, вимогам закону і доводами
апеляційної скарги не спростовується.

Згідно ст.. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду 1
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді 1
інстанції. Апеляційний суд досліджує
докази, які судом 1 інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду 1
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

При вирішенні спору та ухваленні
рішення суд першої інстанції виходив
відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК
України із повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів не встановлено
таких порушень норм процесуального та
матеріального права, які могли стати
підставою відповідно до вимог ст.. 309
ЦПК України для перегляду рішення суду
першої інстанції та ухваленні нового.

Колегія суддів , перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, визнає, що
рішення судом першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319,
323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 20 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді :