24 вересня 2014 року
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого: Мазурик О.Ф.,
суддів: Прокопчук Н.О.,
при секретарі: Шалапуді Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2,
на ухвалу Дніпровського районного суду
м. Києва від 21 серпня 2014 року
у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та
бездіяльність державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Марінеско Андрія Вікторовича,
заінтересована особа: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк», -
04 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою на дії і бездіяльність
державного виконавця та просив суд
визнати неправомірними бездіяльність
старшого державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області - Марінеско Андрія Вікторовича
щодо невинесення постанови про
зупинення виконавчого провадження в
частині звернення стягнення на
автомобіль на підставі п. 7 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження» та
зобов'язання вчинення дій.
Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 21.08.2014 року у задоволені
скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність
державного виконавця відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду, ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2,
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначив, що ухвала суду
є незаконною та необґрунтованою. Судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи. Судом не
розглянуто вимоги зазначені в
уточненій скарзі, яка була отримана
судом до судового засідання.
Просив ухвалу Дніпровського районного
суду м. Києва від 21.08.2014 скасувати і
постановити нову, якою вимоги
скаржника задовольнити у повному
Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, про час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність та обґрунтованість
ухвали суду в межах апеляційного
оскарження, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області знаходитися виконавчий лист №
6/755/2031/2013 по справі № 755/7769/2013-ц
виданий 07.05.2013 року Дніпровським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк»
заборгованості по договору кредиту. В
ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем описано та
накладено арешт на автомобіль AUDI А6, 2006
року випуску. В квітні 2014 року ОСОБА_4
звернувся до Самарського районного
суду м. Дніпропетровськ з позовом про
визнання права власності та зняття
арешту. Ухвалою Самарського районного
суду м. Дніпропетровська
забезпечено позов шляхом заборони
продажу арештованого автомобіля.
Вказану ухвалу державний виконавець
В червні скаржник звернувся до суду зі
скаргою на дії державного виконавця у
зв'язку з тим, що останнім не було
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження.
В подальшому скаржником було уточнено
вимоги скарги та зазначено, що скаржник
просить визнати неправомірними
бездіяльність державного виконавця
щодо невинесення постанови про
зупинення виконавчого провадження в
частині звернення стягнення на
автомобіль на підставі п. 7 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження» та
зобов'язання вчинення дій.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того що
виконавче провадження на підставі п. 7
ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»
зупиняється лише в частині звернення
стягнення на майно, реалізацію якого
зупинено судом, а отже вимоги скаржника
щодо зупинення провадження в цілому є
безпідставними та задоволенню не
Колегія суддів не може погодитись,
оскільки під час розгляду скарги суд
порушив порядок, встановлений для
вирішення цього питання.
Так, згідно ст. 383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучені до проведення виконавчих дій,
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.
Згідно Постанови Пленуму Верховного
суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» у разі
відсутності спеціальної норми щодо
вирішення певних питань, які виникають
при розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
державної виконавчої служби, до заяв
(скарг, подань) учасників виконавчого
провадження мають застосовуватися
положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано
аналогічні питання, зокрема: ст. 5 ЦПК -
про порушення цивільної справи в
загальному суді; статей 98, 99 і гл. 14 ЦПК -
щодо кола осіб, які беруть участь у
справі, їхніх прав та обов'язків; статей
90, 93 ЦПК - про судові виклики та
повідомлення; гл. 20 ЦПК - про судовий
розгляд; глав 40, 41 ЦПК - щодо
апеляційного та касаційного
оскарження рішень суду першої
інстанції; статей 2,18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64,
розділів ХI, XII, XII1 ГПК тощо.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України крім
обов'язків визначених у статті 27 цього
Кодексу, позивач має право протягом
усього часу розгляду справи збільшити
або зменшити розмір позовних вимог.

Скаржник скористався своїм правом та
подав уточнення. Зазначені уточнення
було отримано Дніпровським районним
судом м. Києва 18.08.2014, що
підтверджується копією зворотного
поштового повідомлення (а.с. 44).

Проте подані уточнення судом не
долучено до справи та не розглянуто.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом при постановленні
ухвали було порушено порядок
встановлений для вирішення цього
питання.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України
передбачено, що розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, - задовольнити
частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 21 серпня 2014 року - скасувати з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/14839/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12433/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Марфіна Н.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.