Справа № 381/3978/13-ц Головуючий у І
інстанції Ковалевська Л.М.Провадження
№ 22-ц/780/3193/14 Доповідач у 2 інстанції
ФінагєєвКатегорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 26 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи - Червономотовилівська
сільська рада Фастіського району
Київської області, управління
Держземагенства у Фастівському районі
Київської області про визнання
недійсним рішення сільської ради,
державного акту, анулювання
кадастрового номеру та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до
Червономотовилівської сільської ради
Фастівського району Київської області,
ОСОБА_2 про визнання недійсним та
скасування рішення, державного акту на
право власності на землю, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом та просив визнати
недійсним рішення
Червономотовилівської сільської ради
Фастівського району Київської області
№ 17 від 29 вересня 2001 року в частині
передачі ОСОБА_1 у приватну власність
земельної ділянки площею 0,1496 га для
обслуговування житлового будинку, яка
розташована на території АДРЕСА_1,
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на зазначену
земельну ділянку серії IV-КВ № 016607,
виданий на ім'я ОСОБА_1, анулювати
кадастровий номер :01:006:0236
земельної ділянки площею 0,1496 га за
вищевказаною адресою.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0,2582 га, розташованої на
території Червономотовилівської
сільської ради, по АДРЕСА_1. Власником
сусідньої земельної ділянки є ОСОБА_1.
При обстеженні земельної ділянки
позивача було виявлено, що відповідач
порушив її межі. При зверненні до
уповноважених органів, йому було
роз'яснено, що має місце накладка
земельних ділянок. ОСОБА_1 неправомірно
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1496 га, оскільки до її площі було
включено частину земельної ділянки
ОСОБА_2, право власності на яку останній
набув першим. Акт про встановлення в
натурі та погодження зовнішньої межі
земельної ділянки ОСОБА_2 не
підписував. У зв'язку з зазначеним
позивачу відмовлено у видачі
кадастрового номеру на земельну
ділянку. У добровільному порядку
вирішити спір неможливо.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зустрічним позовом та просив
визнати недійсним та скасувати рішення
Червономотовилівської сільської ради
Фастівського району Київської області
№ 8 від 25 лютого 2000 року щодо передачі у
приватну власність ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 0, 2582 га, з яких 0, 0082 га -
для ведення особистого підсобного
господарства та 0,2500 га - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, розташованої на території
Червономотовилівської сільської ради,
визнати недійсним та скасувати
державний акт на право приватної
власності на зазначену земельну
ділянку серії IІ-КВ № 087924, виданий на
ім'я ОСОБА_2 19 жовтня 2000 року,
зобов'язати ОСОБА_2 привести межі
належної йому земельної ділянки у
відповідність до встановлених меж
суміжної земельної ділянки, належної
на праві власності ОСОБА_1

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
сільською радою при передачі у
власність ОСОБА_2 земельної ділянки,
прийнятті рішення від 25.02.2000 року № 8 та
видачі державного акту на право
приватної власності на землю були
допущені суттєві порушення земельного
законодавства, а дії відповідача
порушують права ОСОБА_1, як
добросовісного набувача земельної
ділянки. Рішення про передачу
земельної ділянки прийнято
неуповноваженим органом. Розмір,
конфігурація та межі земельної
ділянки, приватизованої ОСОБА_2, не
узгоджені з межами земельної ділянки,
наданої на підставі рішення від 13.11.1990
року Червономотовилівською сільською
радою позивачу.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 26 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що підпис в акті про встановлення в
натурі та погодження зовнішньої межі
земельної ділянки ОСОБА_1 не належить
ОСОБА_2, зовнішню межу земельної
ділянки позивач не погоджував. ОСОБА_2
заявляв клопотання про призначення
судової земельно-технічної експертизи,
на вирішення якої ставилося питання
щодо відповідності земельному
законодавству технічної документації
на земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
однак суд з власної ініціативи
призначив експертизу для встановлення
наявності накладки спірних земельних
ділянок. Крім того, суд першої
інстанції всупереч вимог закону
встановив, що висновок судової
почеркознавчої експертизи не
впливатиме на предмет спору та взяв до
уваги помилки, допущені в
земельно-кадастровій документації
сільської ради, а також безпідставно
відмовив у приєднанні доказів, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити зустрічний позов. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом не взято до
уваги визнання сільською радою
зустрічного позову ОСОБА_1 При передачі
у власність земельної ділянки ОСОБА_2
мали місце значні помилки та технічні
неточності. Ні рішення ради, ні
державний акт, ні акт від 1998 року про
встановлення на місцевості та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки ОСОБА_2 не містять записів про
адресу місця її розташування, а саме
АДРЕСА_1. Розмір земельної ділянки під
НОМЕР_3 згідно вдрукованих записів у
земельно-кадастровій книзі складає 0,
1533 га, а не 0, 2582 га (як вказано у
державному акті на землю ОСОБА_2) та
закріплено за ОСОБА_1 У
земельно-кадастровій книзі не
вдруковано дані про ОСОБА_2 ні як про
землекористувача, ні як про
землевласника. Земельна ділянка
розміром 0, 2582 га по АДРЕСА_1 жодним
рішенням сільської ради, рішенням
правління колгоспу у користування
ОСОБА_2 не надавалася. Згідно висновку
КНДІСЕ від 14.03.2014 року технічна
документація на ОСОБА_2 не відповідає
вимогам законодавства, чинного на дату
розроблення та затвердження цієї
документації. Інвентаризація та
передача у власність земельної ділянки
позивачу за первісним позовом у
розмірі 0,2582 га проведена не по
фактичному використанню ним даної
земельної ділянки, а її межі ОСОБА_2 не
погоджував з суміжним
землекористувачем ОСОБА_1

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково, а апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 24 лютого 1995 року
ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_3. Спадкове майно складається з
жилого будинку, який знаходиться по
АДРЕСА_1 Фастівського району. Будинок
розташований на земельній ділянці
колгоспного фонду.

На підставі рішення
Червономотовилівської сільської ради
№ 8 від 25.02.2000 року ОСОБА_2 було видано
державний акт № 087924 на право власності
на земельну ділянку площею 0, 2582 га,
розташовану на території
Червономотовилівської сільської ради.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 0, 1496 га за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом про
право приватної власності на землю №
016607, виданого 12.01.2002 року (а.с.13-14, Т. 1). 28
червня 2010 року зазначеній земельній
ділянці було присвоєно кадастровий
номер :01:006:0236.

У серпні 2010 року комісією
Червономотовилівської сільської ради
було обстежено земельну ділянку
ОСОБА_2, та виявлено, що ОСОБА_1 порушив
межі земельної ділянки, у зв'язку з цим
було рекомендовано звернутись до
організації, яка має ліцензію з метою
відновлення меж земельної ділянки
(а.с.16, Т.1).

При проведенні
інвентаризації земельної ділянки
ОСОБА_2 25.08.2010 року ПП «Межа Фаст» було
встановлено, що має місце накладка площ
земельних ділянок позивача та
сусідської земельної ділянки, яка
належить відповідачу.

Згідно висновку
експертизи № 12872/13-41 від 14.02.2014 року
земельна ділянка ОСОБА_1 накладається
на земельну ділянку ОСОБА_2 Площа
накладки земельних ділянок становить 0,
0326 га (а.с.217-220, Т.1).

20 січня 1990 року ОСОБА_1
придбав у власність у ОСОБА_4 житловий
будинок, розташований в АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу житлового
будинку для тимчасового або сезонного
проживання, який зареєстровано в
реєстрі справ виконкому
Червономотовилівської сільської ради
20.01.1990 року за № 7 (а.с.94, Т.1). З того часу
відповідач почав користуватися
земельною ділянкою площею 0,15 га.

Відповідно до п.1
даного договору купівлі-продажу було
передбачено, що придбаний житловий
будинок знаходиться на земельній
ділянці площею 1500 кв.м. (а.с.87, Т.1).

Рішенням
Червономотовилівської сільської ради
від 13.11.1990 року № 97 було затверджено
рішення зборів уповноважених
колгоспників колгоспу «Рассвет»,
протокол № 3 від 05.01.1990 року про наділ
земельної ділянки ОСОБА_1 у розмірі 0, 15
га по АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 (батьком
позивача) та колгоспним масивом (а.с.95,
Т.1).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що акт
погодження меж земельної ділянки в
натурі не є офіційним документом, що
посвідчує правомірність чи
неправомірність процесу погодження та
оформлення технічної документації із
землеустрою. Жодної норми чинного на
той час земельного законодавства ні
ОСОБА_1, ні органи місцевого
самоврядування не порушували.
Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов
висновку, що ОСОБА_2 приватизована ним
земельна ділянка до приватизації не
надавалась, оскільки не була
приватизована за життя батьком ОСОБА_2,
а, отже, і не могла перейти до
останнього.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
первісного позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 106, 107 ЗК
України, власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України
- власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади
або органу місцевого самоврядування,
який не відповідає законові і порушує
права власника, за позовом власника
майна визнається судом незаконним та
скасовується.

З матеріалів справи вбачається, що
земельна ділянка відповідача ОСОБА_1
накладається на земельну ділянку
ОСОБА_2, оскільки відведена у власність
відповідача після відведення
земельної ділянки позивачу.

Таким чином, при передачі сільською
радою у власність земельної ділянки
ОСОБА_1 останньому було передано у
власність частину земельної ділянки,
яка вже перебувала у власності ОСОБА_2 У
зв'язку з цим позивач обґрунтовано
звернувся з позовом про визнання
недійсним державного акту, виданого на
ім'я ОСОБА_1, та скасування рішення ради.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
порушення порядку передачі у власність
ОСОБА_2 земельної ділянки, а також щодо
відсутності повноважень у сільської
ради на таку передачу у власність
колегія суддів не може взяти до уваги
виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_1 на момент набуття
позивачем права власності на земельну
ділянку, не був власником суміжної
земельної ділянки, а відтак
приватизація позивачем ОСОБА_2
земельної ділянки не порушила і не
могла порушити право ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
перебування в його користуванні
земельної ділянки, частину якої
приватизував ОСОБА_2 є безпідставними,
оскільки право користування
відповідача суміжною земельною
ділянки належним чином не оформлене і
межі його ділянки не були встановлені,
а отже і відсутні підстави вважати що
частина земельної ділянки, що була в
користуванні ОСОБА_1 була
приватизована ОСОБА_2

На зазначене суд першої інстанції
уваги не звернув та дійшов помилкового
висновку про відсутність підстав до
задоволення позову ОСОБА_2, висновки
суду в цій частині не відповідають
фактичним обставинам справи та не
ґрунтуються на наявних у справі
доказах, що у відповідності до вимог ст.
309 ЦПК України є підставою до
скасування рішення та ухвалення нового
рішення по суті позовних вимог.

Разом з тим, не підлягає до задоволення
позовна вимога ОСОБА_2 про анулювання
кадастрового номеру земельної ділянки,
виходячи з наступного.

Позовні вимоги в частині анулювання
кадастрового номеру земельної ділянки
ОСОБА_2 обґрунтовує положеннями
постанови КМУ № 749 від 18.08.2010 року «Про
затвердження тимчасового порядку
присвоєння кадастрового номеру
земельній ділянці». Пунктом 14-4
зазначеної постанови передбачено, що у
разі коли під час погодження та
затвердження документації із
землеустрою виникла потреба у внесенні
змін до відомостей про земельну
ділянку, внесених до автоматизованої
системи, визначений кадастровий номер
анулюється. Анульований кадастровий
номер не може бути присвоєний іншій
земельній ділянці.

При цьому позивач не звернув уваги, що
зазначена постанова втратила чинність
у жовтні 2012 року.

Крім того скасування державного акту
про право власності на земельну
ділянку, що належала ОСОБА_1 тягне за
собою і скасування кадастрового номеру
ділянки. За таких обставин зазначена
вимога позивача фактично є вирішеною
скасуванням державного акту про право
власності на земельну ділянку
відповідача.

З урахуванням наведеного висновки суду
першої інстанції в частині відмови в
анулюванні кадастрового номеру
земельної ділянки відповідають
фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в
частині визнання зустрічного позову
сільською радою, колегія суддів не може
взяти до уваги с наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК
України якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відсутні законні підстави до
задоволення зустрічного позову,
визнання зазначеного позову сільською
радою не може бути прийняте судом.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду в частині
відмови у задоволенні первісного
позову підлягає скасуванню через
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи з
ухваленням в цій частині нового
рішення про часткове задоволення
позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 26 березня 2014
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи -
Червономотовилівська сільська рада
Фастіського району Київської області,
управління Держземагенства у
Фастівському районі Київської області
про визнання недійсним рішення
сільської ради, державного акту про
право власності на землю скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи -
Червономотовилівська сільська рада
Фастіського району Київської області,
управління Держземагенства у
Фастівському районі Київської області
про визнання недійсним рішення
сільської ради, державного акту про
право власності на землю задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Червономотовилівської
сільської ради Фастівського району
Київської області № 17 від 29 вересня 2001
року в частині передачі ОСОБА_1 у
приватну власність земельної ділянки
площею 0, 1496 га для обслуговування
житлового будинку, яка розташована на
території АДРЕСА_1. Визнати недійсним
державний акт серії IV-КВ № 016607 на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0, 1496 га для
обслуговування житлового будинку, яка
розташована на території АДРЕСА_1,
виданий на ім'я ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий
збір у розмірі 121 грн. 80 коп. (сто
двадцять одна грн. 80 коп.) та витрати на
проведення судової земельно-технічної
експертизи у розмірі 2 448 грн. (дві
тисячі чотириста сорок вісім грн.),
разом 2 569 грн. 80 коп. (дві тисячі
п'ятсот шістдесят дев'ять грн. 80 коп.).

В іншій частині рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 26 березня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.