Справа №490/7989/13-ц 08.09.2014 08.09.2014 08.09.2014
Провадження № 22ц-784/2427/14
інстанції Батченко О.В.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

08 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Свіщук О.В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2,

- представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 07 липня 2014 року

за позовом

ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства (далі-ПАТ)
«ПРОСТО-страхування», ОСОБА_4

про

відшкодування шкоди,спричиненої
ушкодженням здоров'я,

в с т а н о
в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ПАТ «ПРОСТО-страхування»,
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я.

Позивач зазначав, що 26 серпня 2012 року
біля 23 год. 30 хв. ОСОБА_4, керуючи
автомобілем марки «Daewoo-Sens» державний
номерний знак НОМЕР_1 і рухаючись по
проспекту Жовтневому в м. Миколаєві,
здійснив на нього наїзд в той час, коли
він переходив проїзну частину дороги.

В результаті зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП) йому було спричинено тяжкі тілесні
ушкодження, він тимчасово втратив
працездатність і визнаний інвалідом ІІ
групи.

Згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ№6540230
укладеного 08 травня 2012 року з ПАТ
«ПРОСТО - страхування», цивільно -
правова відповідальність водія ОСОБА_4
була застрахована. Обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн.

Матеріальна шкода в сумі 8 883 грн. 39 коп.
була частково відшкодована ОСОБА_4, а
шкоду в розмірі 3 202 грн. 60 коп. позивачу
сплатила страхова компанія.

Посилаючись на наведене, позивач, з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив суд стягнути втрачений
заробіток, у зв'язку з втратою
професійної працездатності за
вересень 2012 року - січень 2014 року в
розмірі 220 442 грн. 40 коп.

З яких 96 287 грн. 40 коп., тобто в межах
ліміту відповідальності страховика
стягнути із ПАТ «ПРОСТО-страхування», а
у зв'язку з недостатністю страхового
відшкодування для повного
відшкодування шкоди, пов'язаної з
тимчасовою втратою працездатності,
позивач просив стягнути із винної
особи різницю між фактичним розміром
шкоди і страховою виплатою що
становить 124 155 грн.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 07 липня 2014 року позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути із ПАТ
«ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_2
22 500 грн. в рахунок відшкодування шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 28 липня 2014 року
виправлено описку в частині розміру
шкоди, стягнутої з ПАТ «ПРОСТО -
страхування» на користь ОСОБА_2 з 22 500
грн. до 19 836 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на невірну оцінку судом
доказів у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції вважав, що із страховика на
користь позивача підлягає стягненню
лише шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності, розмір якої
становить 18 мінімальних заробітних
плат, встановлених законом на дату
настання страхового випадку.

Проте повністю з таким висновком
суду погодитись не можна.

Судом встановлено і таке вбачається із
матеріалів справи, що 26 серпня 2012 року
близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 керуючи
належним йому на праві власності
автомобілем марки «Daewoo-Sens» державний
номерний знак НОМЕР_1 і рухаючись по
проспекту Жовтневому в м Миколаєві
здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 в той
час, коли він переходив проїзну частину
дороги.

Зазначені обставини та вина
відповідача встановлені вироком
Корабельного районного суду м.
Миколаєва 24 квітня 2013 року у
кримінальній справі по
обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені
злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК
України, за яким ОСОБА_4 визнано винним
у скоєнні вказаного злочину, та
засуджено до 5 років позбавлення волі з
іспитовим строком 2 роки.

Внаслідок ДТП позивач отримав тяжкі
тілесні ушкодження та знаходився на
лікуванні.

Як вбачається з висновку судово -
медичної експертизи № 7-К від 11 березня
2013 року, наслідком травми у ОСОБА_2,
отриманої в результаті ДТП, на першому
етапі стала тимчасова втрата
загальної і професійної
працездатності до кінця 2012 року в
розмірі 100% (а.с.20).

У висновку експертизи також зазначено,
що ОСОБА_2 у зв'язку з тілесними
ушкодженнями, що були отримані
внаслідок ДТП втратив 95% загальної
працездатності та 100% професійної
працездатності суднозбірника.

Згідно з висновком МСЕК від 09 січня 2013
року позивачу встановлено другу групу
інвалідності. Інвалідність
встановлена на строк до 01 лютого 2014
року. Дата чергового переогляду -
січень 2014 року.

Наполягаючи на задоволенні позову,
ОСОБА_2 просив стягнути з відповідачів
220 442 грн. 40 коп. втраченого заробітку, у
зв'язку з втратою професійної
працездатності за вересень 2012 року -
січень 2014 року. Розмір втраченого
заробітку позивач обрахував як для
працюючої особи, посилаючись на те, що
перебував у трудових відносинах з
литовською суднобудівною компанією
«Litanair Ko» та внаслідок ушкодження
здоров'я втратив заробіток, який мав би
одержувати щомісячно по 12 967 грн. 20 коп.

В матеріалах справи міститься трудовий
договір № 3186, укладений між ОСОБА_2 та
ЗАТ «Litanair Ko» (Литовська Республіка).

Договір укладений з 26 липня 2012 року до
18 липня 2014 року.

Відповідно до умов цього договору
сторони дійшли згоди, що ОСОБА_2
приймається на роботу на посаду
збірник судно - металевих корпусів на
наступних обов'язкових умовах
трудового договору: працівник буде
виконувати свої функціональні
обов'язки, передбачені в посадовому
описі з дотриманням законів Литовської
Республіки, статуту товариства,
внутрішнього регламенту та рішень
органів товариства. В свою чергу
роботодавець зобов'язався сплачувати
працівнику заробітну плату визначену в
розмірі 4 500 литовських лит на місяць
(гривневий еквівалент згідно із
офіційним курсом НБУ становив 12 967 грн.20
коп.).

Пунктом 12 вказаного договору
встановлено, що працівник починає
працювати з часу отримання візи «Д» або
дозволу на тимчасове проживання.

Як видно із копії закордонного
паспорту позивача, віза ним була
отримана 16 серпня 2012 року.

Проте на час ДТП ОСОБА_2 до Литовської
Республіки не виїхав та до виконання
трудових обов'язків по трудовому
договору не приступив.

А тому у суду першої інстанції не було
підстав для розрахунку розміру
середнього заробітку виходячи з умов
трудового договору № 3186 від 26 липня 2012
року.

Відповідно до ст..1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності.

У разі каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.3 ст..1197 ЦК України якщо
потерпілий на момент завдання йому
шкоди не працював, його
середньомісячний заробіток
обчислюється, за його бажанням,
виходячи з його заробітку до
звільнення або звичайного розміру
заробітної плати працівника його
кваліфікації у цій місцевості.

Як вбачається з копії трудової книжки
позивача, останнім основним місцем
його роботи був дошкільний навчальний
заклад № 140 м. Миколаєва в якому він
працював охоронником з 30 квітня 2010 року
по 26 серпня 2010 року (а.с.25,26).

Доказів розміру заробітку позивача до
звільнення з вказаного місця роботи,
або розміру заробітної плати
працівника кваліфікації
електрозварювальника, позивач суду не
надав, як це передбачено ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60
ЦПК України.

За такого, суд першої інстанції вірно
обчислив розрахунок шкоди, пов'язаної з
втратою працездатності позивачу,
виходячи з встановленого факту, що
позивач є непрацюючою особою.

Із матеріалів справи також вбачається,
що цивільно - правова відповідальність
водія ОСОБА_4 на момент ДТП була
застрахована згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АВ№6540230 укладеного 08 травня 2012
року з ПАТ «ПРОСТО - страхування».
Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю склав 100 000 грн. (а.с.12)

Згідно з вимогами ст..1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) передбачено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Отже, суть такого страхування полягає і
в захисті інтересів страхувальника
заподіювача шкоди.

Згідно з положеннями ст. 23 Закону
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода,
пов'язана: з лікуванням потерпілого; з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; із стійкою втратою
працездатності потерпілим; із смертю
потерпілого.

З матеріалів справи вбачається і не
оспорюється позивачем, що ОСОБА_4
частково сплатив позивачу шкоду,
пов'язану із лікуванням потерпілого в
розмірі 8 883 грн. 39 коп., а різницю - 3 202
грн. 60 коп. позивачу сплатила страхова
компанія.

Питання відшкодування шкоди,
пов'язаної з втратою працездатності
потерпілим, визначається в залежності
від ступеня втрати працездатності та
врегульовано ст.ст. 25, 26 Закону.

Згідно положень ст. 25 Закону при
визначенні шкоди, пов'язаної з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим, враховуються такий факт, як
праця потерпілого.

У зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим
відшкодовуються неотримані доходи за
підтверджений відповідним закладом
охорони здоров'я час втрати
працездатності. Доходи (допомога)
непрацюючої повнолітньої особи -
потерпілого оцінюються в розмірі, не
меншому мінімальної заробітної плати,
встановленої чинним законодавством.

Відповідно до п.26.1, п.26.2 ст. 26 Закону,
потерпілому внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди, відшкодовується
шкода, пов'язана із стійкою втратою
працездатності.

Мінімальний розмір страхового
відшкодування за шкоду, пов'язану із
стійкою втратою працездатності
потерпілим внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди у разі
встановлення ІІ групи інвалідності
становить 18 мінімальних заробітних
плат у місячному розмірі, встановлених
законом на дату настання страхового
випадку.

Як встановлено, позивач був тимчасово
непрацездатний з 26 серпня 2012 року до
кінця 2012 року.

З 09 січня 2013 року до січня 2014 року йому
була встановлена стійка втрата
працездатності друга група
інвалідності.

У зв'язку із цим, колегія суддів вважає,
що відшкодування шкоди, пов'язаної з
втратою працездатності позивачем, за
період з 26 серпня 2012 року до кінця 2012
року повинно здійснюватися у
відповідності до положень ст. 25 Закону,
а після встановлення йому інвалідності
за правилами ст. 26 Закону.

З огляду на те, що на момент настання
страхового випадку позивач не
одержував доходів, розмір шкоди,
пов'язаної з тимчасовою втратою
працездатності, який підлягає
стягненню на користь позивача за
період з 26 серпня 2012 року до кінця 2012
року має становити 4 472 грн. (мінімальна
заробітна плата за вересень - 1102 грн.;
жовтень, листопад - 1 118 грн.; грудень - 1 134
грн.).

А шкода, пов'язана із стійкою втратою
працездатності за період з 09 січня 2013
року до січня 2014 року, підлягає
стягненню в розмірі 19 836 грн. (1 102 грн. х
18), а всього стягненню на користь
позивача підлягає 24 308 грн.

Оскільки загальний розмір шкоди не
перевищує ліміт відповідальності
страховика, тому цей розмір шкоди
підлягає стягненню на користь позивача
із ПАТ «ПРОСТО - страхування».

Вирішуючи спір, суд не звернув належну
увагу на вказані обставини та на
положення ст.ст.25,26 Закону і помилково
вважав, що шкода, заподіяна позивачу
підлягає стягненню лише в розмірі 18
мінімальних заробітних плат.

Тому рішення в частині визначення
розміру шкоди, пов'язаної із втратою
працездатністю відповідно до п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України слід змінити, збільшивши
розмір шкоди, який підлягає стягненню з
ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь
ОСОБА_2 з 19 836 грн. до 24 308 грн.

Доводи апеляційної скарги про те,
що середній заробіток, пов'язаний із
втратою працездатності повинен
обчислюватись виходячи із розміру
заробітної плати у 12 967 грн. 20 коп.,
визначеної трудовим контрактом між
ЗАТ «Litanair Ko» та ОСОБА_2, оскільки
трудові відносини між ними почалися
саме з часу укладення контракту, є
помилковими.

Позивач фактично не приступив до
виконання роботи, визначеної трудовим
контрактом, а підприємство не
виплачувало йому заробітну плату до
настання ДТП, тоді як зі змісту ст. 1197
ЦК України вбачається, що розмір
втраченого заробітку відзначається у
відсотках від середньомісячного
заробітку(доходу), який потерпілий мав
до ушкодження здоров'я.

Керуючись статтями 303, 309, 313,314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 07 липня 2014 року в
частині визначення розміру шкоди,
пов'язаної із втратою працездатністю
змінити.

Збільшити розмір шкоди, пов'язаної
із втратою працездатністю, стягнутої з
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» на користь
ОСОБА_2, з 19 836 грн. до 24 308 грн.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: