АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2418/2014
І інстанції: Котьо І.В.
Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 24 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Колісниченка А.Г. Радченка
С.В.При секретарі: З участю адвоката:
Грицак А.М. ОСОБА_5розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_6, яка діє в інтересах
ОСОБА_7, на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 25 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Третя Херсонська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на частку у
спільній сумісній власності та за
зустрічним позовом адвоката ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про
визнання права власності на ? частину
спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа:
Третя Херсонська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на частку у спільній сумісній
власності. В обґрунтування своїх вимог
ОСОБА_7 посилалася на те, що з 24 лютого
1973 року ОСОБА_11 та ОСОБА_8 перебували у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
двох дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 З липня 1995
року у неї з ОСОБА_11 склалися
фактичні шлюбні стосунки. 26 липня 1995
року за її з ОСОБА_11 спільні кошти було
придбано квартиру АДРЕСА_1, де вона
проживає до теперішнього часу .
Рішенням суду від 29 березня 2007 року
шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 розірвано, і
21 липня 2007 року вона зареєструвала
шлюб з ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11
помер.

Посилаючись на те, що спірна квартира
придбана нею та ОСОБА_11 в період
ведення ними спільного господарства,
за спільні кошти із загального бюджету,
тобто за кошти спільної праці, і є
їхньою спільною сумісною власністю,
ОСОБА_7 просила суд: визнати квартиру
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
її та ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року; визначити, що розмір частки у
праві спільної сумісної власності на
зазначену квартиру становить по ?
частині за кожним співвласником.

У жовтні 2013 року адвокат ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_8 звернувся до суду із
зустрічними позовними вимогами до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
? частину спільного сумісного майна
подружжя. В обґрунтування своїх вимог
посилався на те, що в період з 24 лютого
1973 року по 03 липня 2007 року ОСОБА_8
перебувала в зареєстрованому шлюбі
з з ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11
помер. Оскільки в період шлюбу
ОСОБА_11 придбав квартиру АДРЕСА_1,
просив суд визнати за ОСОБА_8 право
власності на належну їй частку в
спільному сумісному майні подружжя - 1/2
вищезазначеної квартири.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції, ОСОБА_12 звернулася до суду з
заявою про застосування строків
позовної давності до позовних вимог
ОСОБА_8, посилаючись на ту обставину, що
ОСОБА_8 ще в липні 2007 року знала про
порушення свого права, однак з
позовними вимогами звернулася лише в
2013 році, тобто з пропуском строку,
встановленого ст.257 ЦК України, що є
підставою для відмови в задоволенні її
позовних вимог за спливом строку
позовної давності.

Ухвалою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 11 жовтня 2013 року
залучено до участі у справі як
співвідповідачів за первісним і
зустрічним позовами ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 25 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7
відмовлено за необґрунтованістю.
Зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено.
Визнано за ОСОБА_8 право власності на ?
частину АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в
інтересах ОСОБА_7,, вважаючи рішення
суду незаконним, необґрунтованим та
таким, що ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_7 задовольнити в повному
обсязі, а у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_8 відмовити..

В письмових запереченнях ОСОБА_5, який
діє в інтересах ОСОБА_8, посилаючись на
безпідставність доводів апеляційної
скарги та законність рішення, просить
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_8, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції
виходив з відсутності належних та
допустимих доказів на підтвердження її
власної участі у набутті спірної
квартири під час спільного проживання
з ОСОБА_11 без укладання шлюбу.

Вирішуючи питання в частинні
зустрічного позову ОСОБА_8, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
обгрунтованість її позовних вимог та
визнання за нею права власності на ?
частину спірної квартири, оскільки
дана квартира придбана під час шлюбу з
ОСОБА_11, є спільною сумісною власністю
подружжя, кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження нею, а підстави для
застосування до позовних вимог ОСОБА_8
наслідків пропуску строків позовної
давності відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що з 24 лютого 1973 року
ОСОБА_11 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.76).

Заочним рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 березня 2007 року шлюб між ОСОБА_11
та ОСОБА_8 розірвано, про що 03 липня 2007
року видано свідоцтво про розірвання
шлюбу (а.с.18,20).

Відповідно до торгового біржового
контракту складеного на Херсонській
товарно-сировинній біржі «Кристал» 13
липня 1995 року ОСОБА_11 придбав
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.17).

21 липня 2007 року між ОСОБА_11 на ОСОБА_7
зареєстровано шлюб, про що видано
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 21
липня 2007 року (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2, видане Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні 23 лютого 2013 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_11 із заявами про
прийняття спадщини за законом до
Третьої Херсонської державної
нотаріальної контори звернулись
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та з заявою
про прийняття спадщини за заповітом
ОСОБА_7 (а.с.61).

Відповідно до чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства спільною сумісною
власністю є : майно, нажите подружжям за
час шлюбу (ст. 16 Закону України «Про
власність», ст. 22 КпШС України); майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї чи майно, що є у власності
осіб, які ведуть селянське (фермерське)
господарство, якщо письмовою угодою
відповідно між членами сім'ї чи членами
селянського (фермерського)
господарства не передбачено інше або
майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, коли укладено між
ними письмовою угодою визначено, що
воно є спільною сумісною власністю (п.1
ст. 17, ст.. 18, п.2 ст. 17 Закону України «Про
власність»); квартира (будинок), кімнати
в квартирах та одноквартирних
будинках, передана при приватизації з
державного житлового фонду за
письмовою згодою членів сім»ї наймача
у їх спільну сумісну власність (ст. 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»).

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону
майно, придбане внаслідок спільної
праці членів сім'ї, є їх спільною
сумісною власністю при доведеності
факту створення спільної сумісної
власності членів сім'ї. У разі спору
частка в майні сторін повинна
визначатися залежно від участі кожного
з них у його набутті.

На обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_7 посилалася на те, що з липня 1995
року вона проживала однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_11, вели
спільне господарство і за спільні
кошти придбали спірну квартиру, що
надає їй право для визнання за нею ? її
частини. В якості доказів на
підтвердження її участі у купівлі
квартири ОСОБА_7 посилалася на заповіт,
складений від імені особи з
ініціалами НМІ 19 серпня 1996 року на
борту теплоходу «Х.Пластов» (а.с.10),
копію доручення від імені ОСОБА_11
щодо переоформлення
правовстановлюючих документів на
АДРЕСА_1 на ОСОБА_7 (а.с.11), а також на
покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19
Проте інформація, зазначена в наданих
ОСОБА_7 доказах, не містить в собі даних
щодо предмета доказування, тобто з неї
не вбачається, яким саме чином, за які
кошти і в якому розмірі ОСОБА_7 приймала
участь у купівлі спірної квартири, і
така її участь відповідає вартості
саме ? частини квартири..

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України . Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного та зважаючи на
те, що спірна квартира придбана ОСОБА_11
під час перебування у шлюбі з ОСОБА_8,
тобто є їх спільною сумісною власністю,
і розмір часток кожного із них при
поділі спільного майна є рівним, та
зважаючи на те, що ОСОБА_7 належними та
допустимими доказами не підтвердила,
що спірна квартира придбана нею разом з
ОСОБА_11 під час проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу за спільні
кошти, колегія суддів вважає, що при
таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_7
є необґрунтованими, а вимоги ОСОБА_8
щодо визнання за нею права власності на
? частину квартири є законними та
обґрунтованими, висновки суду
відповідають обставинам справи в межах
підстав заявлених сторонами позовів та
наданих суду доказів і не суперечать
нормам КпШС України, за часом
виникнення спірних правовідносин.

Ні під час розгляду справи в суді
першої інстанції, ні при перегляді
рішення в апеляційному порядку
доказів, які б спростовували висновки
суду першої інстанції щодо
необґрунтованості позовних вимог
ОСОБА_7, останньою не надано.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_8
звернулася до суду з пропуском строку,
встановленого ст.257 ЦК України,
оскільки про порушення свого права,
тобто про наявність спірної квартири,
дізналася ще в 2007 році, колегією суддів
до уваги не приймається, оскільки заяви
ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на ім'я голови
автогаражного кооперативу (а.с.190-192)
свідчать про заміну членства цих осіб у
кооперативі і не є підтвердженням
факту здійснення подружжям поділу
майна у 2007 році, а про існування спірної
квартири ОСОБА_8 дізналася після смерті
ОСОБА_11 при подачі заяви про прийняття
спадщини до нотаріальної контори.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів до уваги також не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, не підтверджені
належними доказами та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в
інтересах ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді