Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/3294/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Полонець Сергій
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Капустинської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Житомирської міської ради
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3
про знесення самовільно встановленої
перегородки, за апеляційною скаргою
Житомирської міської ради на рішення
Богунського районного суду м.Житомира
від 23 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року Житомирська міська
рада звернулася до суду з даним
позовом.

Просила зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2
знести самочинно встановлену
перегородку на першому поверсі в
коридорі загального користування в
будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що
житловий будинок АДРЕСА_1 належить до
житлового фонду Житомирської міської
ради та знаходиться на її балансі.

Власники квартир № 18 ОСОБА_1 та № 19, 20
ОСОБА_2 даного будинку на першому
поверсі в коридорі загального
користування встановили вертикальну
перегородку з ОСБ товщиною 10 мм., якою
відокремилися від сходової клітини,
яка веде на другий поверх, що
підтверджується актом від 28.11.2012 року.

Самочинним спорудженням зазначеної
перегородки порушені права інших
мешканців будинку, від яких на адресу
Житомирської міської ради періодично
надходять скарги.

Також здійснюючи переобладнання,
відповідачі не дотримались вимог
чинного законодавства та не отримали у
встановленому законом порядку дозвіл
власника будинку, тобто Житомирської
міської ради.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 23 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Житомирська міська рада
подала апеляційну скаргу. Посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Зокрема зазначає, що судом не взято до
уваги того факту, що жодних дозвільних
або інших погоджувальних документів на
встановлення перегородки відповідачі
у встановленому законом порядку не
отримували.

Крім того, згідно з висновком експерта
встановлення дверей у перегородці
виконано з порушенням протипожежних
норм, а саме: при відкриванні дверей
перекривається шлях евакуації з
другого поверху по сходах.

Також, судом при винесенні рішення не
було враховано думку та пояснення
третьої особи по справі - ОСОБА_3, який у
судовому засіданні обґрунтував, яким
саме чином порушуються його та інших
громадян права та інтереси, як
співмешканців даного будинку.

Розглянувши справу в межах доводів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем - Житомирською міською радою
не доведено факту обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
житловому будинку АДРЕСА_1 внаслідок
самочинного влаштування відповідачами
перегородки в коридорі загального
користування.

Проте з таким висновком погодитися не
можливо з огляду на наступне.

Відповідно до ст.16 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів є
відновлення становища, яке існувало до
порушення.

Відновлення становища, яке існувало до
порушення, має місце у випадку, коли
визнання факту порушення суб'єктивного
права та притягнення винного до
відповідальності недостатньо, а
необхідно поновити порушене право у
повному обсязі.

Згідно до ст.319 ЦК України - власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України -
власникам квартир у багатоквартирному
житловому будинку належить на праві
спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у жилому
будинку.

Відповідно до п.1.4.1 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово - комунального господарства
від 17 травня 2005 року №76 -
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Пунктом 4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992
року №572 передбачено, що власники,
наймачі (орендарі) приміщень житлових
будинків і гуртожитків мають право на
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, гуртожитку, з дозволу власника
будинку (квартири), власника гуртожитку
та органу місцевого самоврядування, що
видається в установленому порядку.

З наведеного можливо зробити висновок,
що перепланування приміщень можливе за
дотримання таких умов: наявність
відповідно проекту; не допущення
обмежень інтересів інших громадян, які
проживають у будинку; наявність
дозволу власника будинку та органу
місцевого самоврядування, що видається
в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, житловий будинок
АДРЕСА_1 належить до житлового фонду
Житомирської міської ради і
знаходиться на балансі та
обслуговується Комунальним
підприємством „Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№6" Житомирської міської ради.

Відповідач по справі - ОСОБА_1 є
власником квартири №18, відповідач
ОСОБА_2 власником квартир №19, 20, які
розташовані на першому поверсі даного
будинку. Третя особа - ОСОБА_3 є
власником квартири №23, яка розташована
в цьому ж будинку на другому поверсі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в коридорі загального
користування даного будинку
самовільно, без отримання будь-яких
дозволів встановили вертикальну
перегородку з ОСБ товщиною 10 мм, якою
відокремилися від сходової клітини,
яка веде на другий поверх. Зазначені
обставини підтверджені актом комісії
від 28.11.2012 року (а.с.16), іншими
матеріалами справи та визнані
сторонами по справі.

Постановами адміністративної комісії
при виконавчому комітеті Житомирської
міської ради № 432, № 434 від 06.12.2012 року
дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у самовільному
зайнятті частини коридору загального
користування шляхом встановлення
перегородки визнані протиправними і
останні були притягнуті до
адміністративної відповідальності за
порушення ст.150 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
(порушення правил користування жилими
будинками та жилими приміщеннями) (а.с.
15, 18).

Зазначені постанови не оскаржені і є
чинними.

Таким чином, з наведеного можливо
зробити висновок, що спірна
перегородка була встановлена
відповідачами без дотримання вимог
вище наведеного законодавства.
Зокрема, відповідачі у встановленому
законодавством порядку дозвіл
виконавчого комітету Житомирської
міської ради на встановлення
перегородки не отримали, жодних
дозвільних документів або інших
погоджувальних документів вони не
мають.

Крім того, спорудженням зазначеної
перегородки порушені інтереси інших
мешканців даного будинку, в тому числі
і третьої особи ОСОБА_3, оскільки
відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України
відокремлена перегородкою частина
приміщення коридору має знаходитись у
загальному користуванні всіх
мешканців будинку, проте доступ до її
користування мають лише відповідачі.

Факт порушення інтересів інших
мешканців даного будинку
встановленням відповідачами даної
перегородки в коридорі загального
користування не спростовує висновок
судової будівельно-технічної
експертизи від 31.03.2014 року, проведеної
за клопотанням відповідачів.

Поряд з цим, згідно з даним висновком
експерта встановлення дверей в
перегородці зроблено з порушенням
протипожежних норм, а саме - при
відкриванні дверей перекривається
шлях евакуації з другого поверху по
сходах.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
неодноразово попереджалися позивачем
про необхідність демонтувати
перегородку, проте на це не реагують
(а.с.5, 11, 12).

Оскільки перегородка в коридорі
загального користування встановлена
відповідачами без відповідного
проекту; її встановленням порушені
інтереси інших мешканців даного
будинку; встановлена без дозволу
власника будинку та органу місцевого
самоврядування, то підстав для відмови
у задоволенні позову у суду не було.

Враховуючи, що судом першої інстанції
неповністю з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи, то відповідно до
ст.309 ЦПК України це є підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового про задоволення
позову.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК
України на користь позивача підлягають
присудженню з відповідачів понесені
ним і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу Житомирської
міської ради задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 23 квітня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знести
встановлену ними перегородку на
першому поверсі в коридорі загального
користування в будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь
Житомирської міської ради по 57 грн.35
коп. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді