Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №287/213/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Павицької
Т.М.,

суддів Трояновської
Г.С., Снітка С.О.

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Тепеницької сільської ради Олевського
району Житомирської області про
визнання недійсним свідоцтва на право
власності, договору дарування,
визнання права власності, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Олевського
районного суду Житомирської області
від 18 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з уточненим згодом позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Тепеницької сільської
ради Олевського району Житомирської
області про визнання недійсним
свідоцтва на право власності, договору
дарування, визнання права власності. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що відповідно до
договору дарування від 02 липня 2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Олевського районного нотаріального
округу Житомирської області ОСОБА_6, за
реєстраційним №1422, між ОСОБА_7, як
дарувальником та ОСОБА_2, як
обдарованим укладено договір
дарування житлового будинку в цілому з
усіма надвірними будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 Олевського району,
Житомирської області. Право власності
на зазначене нерухоме майно
зареєстроване позивачем 10.08.2011 року
комунальним підприємством
«Коростенське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Житомирської обласної ради за №34008370 та
проведено державну реєстрацію. Позивач
зазначає, що у 2012 році він дізнався про
те, що існує інший договір дарування де
власником зазначеного нерухомого
майна є обдарована ОСОБА_3, яка прийняла
в дар від дарувальника ОСОБА_4 16.03.2001
року житловий будинок, що розташований
по АДРЕСА_1, Олевського району,
Житомирської області. Даний договір
посвідчений державним нотаріусом
Олевської державної нотаріальної
контори, Лугіною О.І., за реєстраційним
№1064, а право власності зареєстроване
20.03.2001 року в Коростенському БТІ за
реєстраційним № 1 в реєстровій книзі №
1. Отже, право власності за договором
дарування від 16.03.2001 року (власник
ОСОБА_3.) зареєстровано в БТІ в
документарній формі, без внесення
відомостей до державного реєстру, а за
договором дарування від 02.07.2011 року
(власник ОСОБА_2.) зареєстровано БТІ в
бездокументарній (електронній) формі
із внесенням відомостей до державного
реєстру. Таким чином на даний час, як
зазначає позивач є чинними два різні
правочини на підставі яких дві різні
особи зареєстрували за собою право
власності на одне й те саме нерухоме
майно, що суперечить вимогам
цивільного законодавства та порушує
майнові права позивача. Враховуючи
вищевикладене просив, визнати
недійсним свідоцтво № 57 на право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
Олевського району, Житомирської
області, видане 14 березня 2001 року
Тепеницькою сільською радою,
Олевського району, Житомирської
області на ім'я ОСОБА_4; визнати
недійсним договір дарування житлового
будинку АДРЕСА_1, Олевського району,
Житомирської області, укладений 16
березня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
посвідчений державним нотаріусом
Олевської державної нотаріальної
контори Лугіною О.І., за реєстраційним
№ 1064; визнати за позивачем право
власності на житловий будинок в цілому
з усіма надвірними будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, Олевського району,
Житомирської області.

Рішенням Олевського районного суду
Житомирської області від 18 серпня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано недійсним свідоцтво № 57 на
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, Олевського району,
Житомирської області, видане 14 березня
2001 року Тепеницькою сільською радою,
Олевського району, Житомирської
області на ім'я ОСОБА_4 Визнано
недійсним договір дарування житлового
будинку АДРЕСА_1, Олевського району,
Житомирської області, укладений 16
березня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
посвідчений державним нотаріусом
Олевської державної нотаріальної
контори, за реєстраційним № 1064. В решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 13 лютого 2001 року на
засіданні виконавчого комітету
Тепеницької сільської ради Олевського
району Житомирської області вирішено
визнати права власності на жилий
будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 Рішенням
Тепеницької сільської ради № 146 від
16.05.1980 року (дата та номер якого
виправлено і внесено зміну номеру
вказаного рішення на №5, дату винесення
вказаного рішення виправлено на 13.02.2001
року) визнано право власності на
домобудівлю АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

На підставі рішення Тепеницької
сільської ради №5 від 13.02.2001 року «Про
оформлення права власності на
домоволодіння», яке розташоване по
АДРЕСА_1, Олевського району,
Житомирської області, 14.03.2001 року
Тепеницькою сільською радою видано
ОСОБА_4, свідоцтво № 57 про право
власності на вказаний жилий будинок.

16 березня 2001 року ОСОБА_4, - дарувальник,
подарував, а ОСОБА_3, (дружина ОСОБА_4.)
обдарована, прийняла подарунок, у
власність - житловий будинок в цілому з
усіма надвірними будівлями, що
знаходиться в по АДРЕСА_1, Олевського
району, Житомирської області.
Зазначений договір дарування
посвідчений державним нотаріусом
Олевської державної нотаріальної
контори, Лугіною О.І., за реєстраційним
№ 1064, а право власності зареєстроване
20.03.2001 року в Коростенському БТІ за
реєстраційним № 1 в реєстровій книзі №
1.

Згідно до протесту прокурора
Олевського району від 14.05.2001 року № 533, з
метою захисту майнових прав
неповнолітніх: ОСОБА_7 та ОСОБА_10, п.3
рішення виконкому Тепеницької
сільської ради від 13.02.2001 року «Про
визнання права власності на жилий
будинок АДРЕСА_1, Олевського району,
Житомирської області за ОСОБА_4.» було
скасовано, як такий що суперечить
закону (рішення № 2 від 24.05.2001 року.).

Незважаючи на те, що свідоцтво про
право власності на житловий будинок
від 14 березня 2001 року на ім'я ОСОБА_4 та
договір дарування від 16.03.2001 року у
встановленому законом порядку не були
визнані недійсними, Тепеницька
сільська рада 29.06.2011 року видала
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1,
Олевського району, Житомирської
області ОСОБА_7

02 липня 2011 року ОСОБА_7 подарувала
(передала у власність) в цілому, а
ОСОБА_2, прийняв подарунок у власність
житловий будинок в цілому з усіма
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 Олевського району,
Житомирської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Захист цивільних прав та
інтересів насамперед полягає в
з'ясуванні, чи має особа таке право або
інтерес та чи були вони порушені або
було необхідним їх правове визначення.

Офіційне тлумачення поняття інтересу,
який підлягає захисту, надано в рішенні
Конституційного Суду України від 01
грудня 2004 року №1-10/2004, яким визначено,
що охоронюваний законом інтерес треба
розуміти, як прагнення до користування
конкретним матеріальним та/або
нематеріальним благом, як зумовлений
загальним змістом об'єктивного і прямо
не опосередкований у суб'єктивному
праві простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобі правової охорони для
задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності та іншим
загально-правовим засадам.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорення. Таким чином,
у розумінні закону, суб'єктивне право
на захист - це юридично закріплена
можливість особи використати заходи
правоохоронного характеру для
поновлення порушеного права і
припинення дій, які порушують це право.

У п.5 постанови Пленуму Верховного
суду України №9 від 06.11.2009 року „Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" роз'яснено, що відповідно
до статей 215 та 216 ЦК України вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності, а також
вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Позивач звернувся до суду з
вимогами про визнання
недійсними свідоцтва про право
власності на житловий будинок від
14.03.2001 року, виданого на ім'я ОСОБА_4,
договору дарування укладеного між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 16.03.2001 року,
однак в ході розгляду справи позивач
не навів та не надав суду жодних
доказів того, які саме його права
були порушені вказаними документами.
Посилання ОСОБА_2 на те, що вказаними
свідоцтвом про право власності від
14.03.2001 року та договором дарування від
16.03.2001 року порушуються його права як
власника спірного будинку суд не бере
до уваги, оскільки на момент видачі
свідоцтва про право власності на ім'я
ОСОБА_4 та укладення договору
дарування, позивач не був власником
спірного будинку. Право власності на
будинок АДРЕСА_1 Олевського району
виникло у позивача лише 02 липня 2011
року за договором дарування, тобто
значно пізшіше.

Згідно запису в господарській книзі
№8 за 2001-2005 роки, особовий рахунок
НОМЕР_1 Тепеницької сільської ради
спірний будинок рахувався за ОСОБА_11,.
яка мала двоє неповнолітніх дітей
ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Однак, свідоцтво про право
власності на спірний будинок від
14.03.2001 року та договір дарування від 16
березня 2001 року не оскаржували ні
ОСОБА_11, а ні ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Таким чином, судом першої інстанції
залишено поза увагою вимоги ст.3 ЦПК
України та ст.ст.15, 16 ЦК України
про те, що в порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право.

З вразуванням наведенного, колегія
суддів вважає, що у ОСОБА_2 не виникло
право на оскарження свідоцтва про
право власності на житловий будинок
від 14.03.2001 року, виданого на ім`я ОСОБА_4
та договору дарування, укладененого
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 16.03.2001 року,
оскільки судом першої інстанції не
встановлено та позивачем не доведено,
які його права та інтереси
порушені цими документами - станом на
2001 рік. Тому у суду першої інстацнії
не було правових підстав для
задоволення вимог позивача в частині
визнання свідоцтва про право власності
на житло та договору дарування
недійсними.

Оскільки рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 ухвалено
з порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права, а тому наявні
підстави для його скасування в цій
частині з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
вимог про визнання свідоцтва про право
власності на житло та договору
дарування недійсними. В іншій частині
судове рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 18 серпня 2014
року в частині задоволених вимог
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Тепеницької
сільської ради Олевського району
Житомирської області про визнання
недійсним свідоцтва на право власності
та договору дарування. В решті рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді