Номер провадження: 22-ц/785/6525/14
Головуючий у першій інстанції Сорокін
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про знесення
самочинного будівництва,

за апеляційними скаргами ОСОБА_3,
ОСОБА_2 на рішення Ренійського
районного суду Одеської області від 05
березня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007 року ОСОБА_4, ОСОБА_2
звернулися до суду із вищевказаним
позовом до ОСОБА_3 25 травня 2011 року
ОСОБА_4 помер, правонаступником
останнього є ОСОБА_2, яка в 2013 році
уточнила свої позовні вимоги, і
остаточно просила суд зобов'язати
ОСОБА_3 знести самочинно побудовані
будівлі інкубаторного цеху літ. «Е»,
«Ж», «И», «Л», «М», «З», «О». (а.с.162-165,181-185)
Позивач та її представник посилались
на те, що в 2004р. відповідач, який є
сусідом позивача, вищевказані
господарські будівлі та споруди по
АДРЕСА_2 самочинно перебудував в
інкубаторну станцію, чим фактично
позбавив можливості позивача
користуватися своїм нерухомими майном,
оскільки через сморід варіння відходів
інкубації вона не може знаходитись на
подвір'ї та в огороді.

Представник відповідача та відповідач
позов не визнали, посилаючись на
відсутність самочинної реконструкції,
на відсутність смороду, порушень
санітарних та пожежних норм, на те, що
під інкубатор відповідачем
використовуються тільки приміщення
«И» та «О», а решта приміщень
використовуються для господарських
потреб. Вони також зазначали, що за
заявою позивача неодноразово уже були
перевірки з боку контролюючих органів,
але жодних порушень виявлено не було.

Рішенням Ренійського районного суду
Одеської області від 05 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
задоволені. Зобов'язано ОСОБА_3: Знести
самовільно побудовані будівлі літ «Е»,
«Ж», «И», «Л», «М» переобладнані під
інкубаторні цеха. Не перешкоджати у
встановленні водопроводу у будинку
АДРЕСА_1. Встановити жолоби для збору
дощової води у будівлях. Встановити
паркан, який знаходиться на межі між
будинками, лицевою стороною до будинку
позивача. Інкубаторне виробництво
винести за межі міста. Стягнути з
ОСОБА_3 на користь позивача моральну
шкоду у сумі 5000 грн. та матеріальну
шкоду у сумі 560,85 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду від 05 березня 2014 року
скасувати і ухвалити нове про відмову у
позові, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, та на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду від 05 березня 2014 року
змінити і ухвалити рішення, яким
зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно
побудовані будівлі інкубаторного цеху
літ. Е, Ж, И, Л, М, З, О та стягнути
понесені судові витрати, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у позові, з
наступних підстав.

За ст. 309 ч.1 п.3,4 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду 1-ої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_5 і ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
самочинно здійснив будівництво
інкубаторного цеху, дозвільних
документів немає, земельна ділянка під
будівництво інкубаторного цеху йому не
відводилась, а тому усі позовні вимоги
є доведеними та обґрунтованими.

Проте з такими висновками суду
погодитись неможливо.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для справи, та
докази на їх підтвердження; 3)які
правовідносини випливають із
встановлених обставин; 4)яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин, 5)чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити
тощо.

Вищенаведеним вимогам процесуального
закону рішення суду 1-ої інстанції не
відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4, який первісно подав позов по
цій справі помер 25 травня 2011 року.(а.с.130)
За ст. 25 ч.4 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.
Всупереч зазначеному суд першої
інстанції задовольнив позов ОСОБА_4,
цивільна правоздатність якого
припинилася 25 травня 2011 року, що є
неприпустимим.

За ст. 11 ч.1,2 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд…

Вбачається, що позовні вимоги
позивачем в процесі розгляду справи
неодноразово уточнювались та
змінювались. В березні 2013 року (а.с.121)
від позивача до суду надійшла остання і
остаточна редакція позовних вимог, в
яких немає вимог про неперешкоджання у
встановленні водопроводу, про
встановлення жолобів для збору дощової
води у будівлях, про встановлення
паркану лицевою стороною до будинку
позивача, про зобов'язання винести
інкубаторне виробництво за межі міста,
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
позивача моральної шкоди у сумі 5000 грн.
та майнової шкоди у сумі 560,85 грн..
Зазначені вимоги позивач зняла і
просила суд тільки зобов'язати ОСОБА_3
знести самочинно побудовані будівлі
інкубаторного цеху літ. «Е», «Ж», «И»,
«Л», «М», «З», «О». Ці обставини
підтверджені позивачем і в її
апеляційній скарзі, у зв'язку з чим вона
просила рішення суду змінити.

Відтак, ухваливши рішення про
неперешкоджання у встановленні
водопроводу, про встановлення жолобів
для збору дощової води у будівлях, про
встановлення паркану лицевою стороною
до будинку позивача, про зобов'язання
винести інкубаторне виробництво за
межі міста, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь позивача моральної шкоди у
сумі 5000 грн. та майнової шкоди у сумі
560,85 грн., суд першої інстанції вийшов за
межі позовних вимог, заявлених
позивачем. Оскільки на момент
ухвалення рішення таких позовних вимог
уже не було, позивач про їх розгляд суд
не просила, а суд діяв на власний
розсуд, то колегія суддів вважає за
необхідне рішення суду в зазначеній
частині скасувати.

За змістом ст.ст.15,391 ЦК України особа,
зокрема власник, має право вимагати
захисту порушеного права або інтересу,
вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном.

Разом з тим, у відповідності зі ст. 376 ЦК
України житловий будинок…інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом у випадку, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил…У разі істотного відхилення
від проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила будівництво,
провести відповідну перебудову. І якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
будівництво, відмовляється від її
проведення, таке нерухоме майно за
рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила
будівництво.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є власником будинку-садиби по
АДРЕСА_2. До складу садиби входять також
господарсько-побутові споруди «Е», «Ж»,
«И», «Л», «М», «З», «О», розташовані на
земельній ділянці площею 600 кв.
м.(а.с.79-81) ОСОБА_2 є власником
будинку-садиби по АДРЕСА_1. (а.с.128-129) Між
сторонами тривалий час існують
конфліктні стосунки та виникають
судові спори з приводу дотримання
правил добросусідства. (а.с.314-315)

Рішенням виконкому Ренійської
міськради № 321 від 25.06.2004р. на підставі
заяви ОСОБА_3 узгодженої, у тому числі з
сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_2.(а.с.87),
виконком дозволив Ренійському бюро
технічної інвентаризації
зареєструвати належні ОСОБА_3
господарсько-побутові споруди: сараї
«Е», «Ж», «И», «Л», «М», «О», «Н», «П»,
навіси «З», «К». (а.с.86) Згадане рішення
виконкому судом незаконним не визнано
та не скасовано. Перераховані
господарсько-побутові споруди
зареєстровані Ренійським БТІ і не
вважаються самочинними. (а.с.82-84)
Беззаперечні докази про те, що
господарсько - побутові споруди літ. Ж,
Л, М, З (про знесення яких просила
позивач) незаконно реконструйовані під
інкубатор в матеріалах справи
відсутні. Сторони узгоджено визнають
факт використання під інкубатор сараїв
літ. «И» та літ. «О». Згідно з актом
обстеження технічного стану споруд від
15.03.2007 року інкубатори знаходились
також в сараї під літ. «Е», дозвіл на
переустаткування якого був відсутній,
і відповідачу було рекомендовано
протягом місяця розібрати інкубатор в
приміщенні під літ. «Е».(а.с.190) Докази
невиконання відповідачем
рекомендації, продовження
використання вказаного приміщення під
інкубатор на момент ухвалення рішення
суду відсутні.

Водночас встановлено, що рішенням
виконкому Ренійської міськради № 388
від 30.07.2004р. відповідачу ОСОБА_3 по
АДРЕСА_2 було дозволено
переустаткувати приміщення літ. «И»
розміром 4,12 х 5,72 м в інкубаторний цех зі
встановленням інкубаторної шафи типу
«ИУР-Ф-15», та дозволено приміщення літ.
«О» розміром 1,4 х 1,4 м переустаткувати в
камеру по дезинфекції яєць; зобов'язано
ОСОБА_3 отримати технічні умови,
висновки, узгодження, проект,
облаштувати територію на площі 36 кв. м,
укласти договір на вивезення сміття,
укласти договір на оренду землі, здати
інкубаторний цех в експлуатацію,
звернутися в Ренійське БТІ для
внесення змін.(а.с.31) Дозволи,
погодження, проект тощо відповідачем
були отримані.(а.с.33-35,24,21-22,19-20,29,96) 24
липня 2006 року відповідачем було
укладено договір оренди земельної
ділянки з Ренійською міською радою для
комерційного використання, який за
поясненням відповідача, щорічно
поновлюється.(а.с.21) На теперішній час
рішення виконкому № 388 від 30.07.2004р. не
виконано в частині здачі в
експлуатацію та в частині внесення
Ренійським БТІ відповідних змін. Та між
тим рішення виконкому у судовому
порядку незаконним не визнано і не
скасовано. Посилання позивача в
апеляційній скарзі на відсутність
проекту, дозвільних документів та
правовстановлюючого документу на
земельну ділянку є неспроможними.

За роз'ясненням Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва) (п.п.22, 5) «знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності. Відповідно до
вимог статті 376 ЦК право на звернення до
суду з позовом про знесення або
перебудову самочинно збудованого
об'єкта нерухомості мають як органи
державної влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК)… Відповідно до
положень статті 38 Закону № 3038-VI право
на звернення до суду з позовом про
знесення самочинно збудованих об'єктів
містобудування належить також
відповідним інспекціям державного
архітектурно-будівельного контролю.
Такий позов може бути пред'явлено до
суду у разі, якщо особа в установлений
строк добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та/або якщо
перебудова об'єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені позови
відповідно до вимог вказаної норми та
положень частини сьомої статті 376 ЦК,
суди мають встановлювати, чи було
видано особі, яка здійснила самочинне
будівництво, припис про усунення
порушень, чи можлива перебудова об'єкту
та чи відмовляється особа, яка
здійснила самочинне будівництво, від
такої перебудови.»

Доказів неможливості перебудови,
наявність приписів про перебудову та
доказів відмови відповідача від такої
перебудови позивачем суду не надано.

Враховуючи встановлене та
вищенаведені роз'яснення, колегія
суддів приходить до висновку, що
законних підстав на теперішній час
застосовувати такий крайній захід як
знесення споруд, що переобладнані в
інкубаторний цех, не вбачається.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що
за матеріалами справи достеменно
встановленим є не факт самочинного
будівництва, а факт використання
господарсько-побутових споруд, зокрема
сараїв літ. «И» та літ. «О» під
інкубаторний цех, що за наявності
підстав визначає інший спосіб захисту
порушеного права.

А тому свідчення допитаних судом
свідків, посилання представника
позивача на лист-роз'яснення
Ренійської районної державної
адміністрації від 15.03.2007р. щодо норм ДБН
та санітарних норм (а.с.7), тощо
висновків суду не спростовують.

За таких обставин, в межах
оскарження апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню,
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково, а апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ренійського районного
суду Одеської області від 05 березня 2014
року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про знесення самочинно
реконструйованих будівель відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді: Л.І. Доценко
Л.А. Гірняк