Єдиний унікальний номер 250/1403/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4827/2014
Єдиний унікальний номер: 250/1403/13-ц
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Новосьолова Г.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого: судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосядлої В.М.

при секретарі Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства «Донецька
залізниця» на рішення Ясинуватського
міськрайонного суду від 30 квітня 2014
року по цивільній справі за позовом
Державного підприємства «Донецька
залізниця» до ОСОБА_1, треті особи
виконавчий комітет Ясинуватської
міської ради Донецької області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей
Ясинуватської міської ради про
визнання ордеру таким, що втратив
чинність, визнання осіб такими, що
втратили право вселення та
користування житловим приміщенням та
зобов'язання звільнити незаконно
займану квартиру з наданням
приміщення, яке вони раніше займали,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи
виконавчий комітет Ясинуватської
міської ради Донецької області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей
Ясинуватської міської ради, про
визнання ордеру недійсним, мотивуючи
свої вимоги наступним.

18 травня 2012 року на підставі спільного
рішення адміністрації та
територіальної профспілкової
організації Донецької залізничної
дороги (протокол №13) ОСОБА_1 на склад
сім'ї із п'яти осіб: ОСОБА_1, син - ОСОБА_2,
син - ОСОБА_4, невістка ОСОБА_5 та онука -
ОСОБА_3, було вирішено у порядку
черговості за загальною чергою, надати
квартиру житловою площею 52,3 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1.

30 травня 2012 року рішенням виконавчого
комітету Ясинуватської міської ради
№154 були затверджені списки осіб, які
стоять на квартирному обліку для
отримання житлових приміщень та 06
червня 2012 року був виписаний ордер на
ім'я ОСОБА_1 на склад сім'ї із п'яти осіб:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3
на право заняття жилого приміщення
житловою площею 52,3 кв.м., яка
складається із трьох кімнат за адресою:
АДРЕСА_1.

01 жовтня 2012 року ордер був виданий
ОСОБА_1, який відповідно до вимог
законодавства дійсний протягом 30 днів.
Але, на час звернення до суду,
відповідачем не було вжито заходів
щодо реєстрації своїх прав відносно
вищевказаної квартири та у зв'язку з
тим, що будівля знаходиться на балансі
позивача, несе збитки пов'язані з
утриманням та враховуючи прострочений
термін дії ордеру, вважає доцільним
визнання ордеру недійсним.

У подальшому, 11 червня 2013 року, позивач
змінив позовні вимоги та зазначив, що
відповідно до Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, і надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, ордер є підставою для
вселення в надане жиле приміщення. При
вселенні, ордер здається у житлово -
експлуатаційну організацію, про те
одночасно подаються паспорта усіх
членів сім'ї,включених до ордера, з
відміткою про виписку з попереднього
місяця проживання. На час звернення до
суду відповідачем ордер не зданий,
також відповідачем не вжито заходів
щодо реєстрації своїх прав відносно
вищезазначеної квартири. Відповідачем
пропущений тридцяти денний строк для
здійснення реєстрації в зазначеній
квартирі, встановлений п.69 Правил
обліку. Після закінчення цього строку
ордер автоматично втрачає силу, а тому
оскільки ордер є єдиною підставою для
вселення в надане жиле приміщення, то
відповідач зі своєю сім'єю із п'яти осіб
є такими, що втратили право на вселення
і користування житловим приміщенням.
Відповідачка перебуває у квартирі без
законних підстав і добровільно
виселяться відмовляється, а тому
відповідно до ст.117 ЖК України
відповідачку необхідно зобов'язати зі
складом сім'ї із п'яти осіб звільнити
квартиру з наданням приміщення, яке
вони раніше займали.

30 квітня 2014 року рішенням
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області у задоволенні
позовних вимог Державного
підприємства «Донецька залізниця» до
ОСОБА_1, треті особи виконавчий комітет
Ясинуватської міської ради Донецької
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба
у справах дітей Ясинуватської міської
ради про визнання ордеру таким, що
втратив чинність, визнання осіб такими,
що втратили право вселення та
користування житловим приміщенням та
зобов'язання звільнити незаконно
займану квартиру з наданням
приміщення, яке вони раніше займали -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
надіслав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення його
позовних вимог, мотивуючи порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначає, що

- ордер був виписаний 06 червня 2012
року, але відповідачка отримала його
лише 01 жовтня 2012 року. За цей період
відповідачка зверталась зі скаргами до
виконавчого комітету Ясинуватської
міської ради, до керівництва ДП
«Донецька залізниця» про незгоду
отримати одну трикімнатну квартиру на
склад сім'ї із 5 осіб, вимагала
розподілити 2 квартири на її сім'ю.
Однак, на момент розподілення квартир
сім'я відповідачки була на квартирному
обліку складом сім'ї із 5 осіб, заяви
від неї про розподілення черги із
врахуванням створених сімей не
поступало, а також те, що своєю
письмовою заявою від 18 травня 2012 вона
надала згоду на отримання вищевказаної
трикімнатної квартири зі звільненням
попереднього місця проживання, в
задоволенні скарг було відмовлено.

- суд першої інстанції не надав
належної оцінки доказам наявним в
матеріалах справи та прийшов до
неправильного висновку про те, що
відсутні підстави для визнання ордеру
таким, що втратив чинність, оскільки
встановлено, що строк дії двічі
продовжувався виконкомом
Ясинуватської міської ради, але і цей
строк сплинув, а тому ордер автоматично
втрачає свою силу.

- суд першої інстанції прийшов
помилково до висновку, що
відповідачкою доведено, що нею та
членами її родини вчинені всі
необхідні дії для здійснення
реєстрації у спірній квартирі, у чому
їй неодноразово було відмовлено з
причин, незалежних від неї, з вказаних
підстав за заявою відповідачки термін
дії ордеру двічі подовжувався, отже
причини пропуску терміну дії ордеру
поважні.

- судом не враховано, що не всі
члені її родини, включені до ордеру,
були зняті з реєстраційного обліку з
попереднього місяця проживання, що є
однією із вимог для реєстрації по
новому місцю проживання. Вважають, що
суд дав неправильну оцінку даним
правовідносинам і ті факти, що
відповідачка відмовлялась реєструвати
в наданій квартирі колишню невістку
ОСОБА_5 та те, що для реєстрації не були
одночасно подані паспорти усіх членів
сім'ї, включених до ордеру, з відміткою
про виписку з попереднього місця
проживання, привели до того, що в
реєстрації їй було відмовлено на
законних підставах.

- 11 червня 2013 року до початку
розгляду справи по суті позовні вимоги
було змінено та їх зміст був викладений
в наступній редакції: ордер визнати
таким, що втратив чинність, визнати
відповідачку зі складом сім'ї із п'яти
осіб такими, що втратили право вселення
та користування житловим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідачку та членів її родини
звільнити незаконно займану квартиру
за вищезазначеною адресою. Проте, у
вступній частині рішення суду, суд
зазначає предмет позовних вимог -
визнання ордеру недійсним, в
мотивувальній частині зазначає, що
судом не встановлено, що з боку
відповідачки було допущено обставини,
на підставі яких ордер на жиле
приміщення можливо було визнати
недійсним, відповідно до ст.59 ЖК
України. Отже, судом досліджувалися
обставини, що не були предметом
позовних вимог.

- суд прийшов до неправильних
висновків, що вселення відповідачки з
її родиною відбулося, але нею та
членами її родини жодна умова не
здійснена, вони не вчинили ні яких дій,
щоб на законних підставах вселитися в
отриману на підставі ордеру квартиру і
на теперішній час займають квартиру
незаконно.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідачки
ОСОБА_1, просила рішення суду залишити
без змін, апеляційну скаргу відхилити.

В судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися представник
позивача, відповідачка ОСОБА_1, треті
особи виконавчий комітет
Ясинуватської міської ради Донецької
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба
у справах дітей Ясинуватської міської
ради, про час та місце розгляду справи
повідомлялися належним чином, про що
свідчать телефонограми у матеріалах
справи, які зареєстровані у журналі
телефонограм №3 за №13413, 13414, 13415 та
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(а.с.175-179).

До апеляційного суду надійшли
клопотання від позивача Державного
підприємства «Донецька залізниця» та
третьої особи виконавчого комітету
Ясинуватської міської ради Донецької
області про розгляд справи за їх
відсутності (а.с.182-183).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника відповідачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_6, дослідивши матеріали цивільної
справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається.

31 серпня 2011 року рішенням виконавчого
комітету Ясиноватської міської ради
визнано будівлю за адресою: АДРЕСА_2, де
мешкала відповідачка, непридатною до
експлуатації (а.с.85).

22 лютого 2012 року згідно свідоцтва про
право власності, житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 належить ДП «Донецька
залізниця» (а.с.113).

29 лютого 2012 року відповідно до витягу
про державну реєстрацію КП БТІ
Ясинуватської міської ради право
власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ДП
«Донецька залізниця» (а.с.114).

18 травня 2012 року на підставі спільного
рішення адміністрації та
територіальної профспілкової
організації Донецької залізничної
дороги (протокол №13) ОСОБА_1 на склад
сім'ї із п'яти осіб: ОСОБА_1, її сину -
ОСОБА_2, сину - ОСОБА_4, її невістки
ОСОБА_5 та її онуки - ОСОБА_3, було
вирішено у порядку черговості за
загальною чергою, надати квартиру
житловою площею 52,3 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1(а.с.5-8).

18 травня 2012 року ОСОБА_1 дала згоду на
отримання трьохкімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1 на склад сім'ї із 5 осіб
зі звільненням житлової площі за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с.120).

30 травня 2012 року рішенням виконавчого
комітету Ясинуватської міської ради
№154 були затверджені списки осіб, які
стоять на квартирному обліку для
отримання житлових приміщень, у т.ч. і
родина ОСОБА_1.(а.с.88-90).

06 червня 2012 року був виписаний ордер на
ім'я ОСОБА_1 на склад сім'ї із п'яти осіб:
ОСОБА_1, її сину - ОСОБА_2, сину - ОСОБА_4,
її невістки ОСОБА_5 та її онуки - ОСОБА_3
на право заняття жилого приміщення
житловою площею 52,3 кв.м., яка
складається із трьох кімнат за адресою:
АДРЕСА_1(а.с.55).

Відповідно до довідки, будинок АДРЕСА_1
знаходиться на балансі Ясинуватської
дистанції путі (а.с.87).

25 червня 2012 року рішенням
Ясинуватського міськрайонного суду
розірваний шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
рішення набрало законної сили 06 липня
2012 року (а.с.21).

01 жовтня 2012 року ОСОБА_1 був виданий
ордер на квартиру АДРЕСА_1.

05 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернулась із
заявою до міського голови про
виключення з ордеру ОСОБА_5, оскільки
вона розірвала шлюб з її сином та
виписалась з адреси: АДРЕСА_2 та просила
видати інший ордер (а.с.86).

31 жовтня 2012 року відповідачка ОСОБА_1
знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2,
без визначення іншого місця
реєстрації, що підтверджується
довідкою адресного бюро та талоном
зняття з реєстрації місця проживання в
Україні (а.с.12, 20).

01 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулась
до ВГУРФО Ясинуватського МРРУМВС
України в Донецької області із заявою
про реєстрацію місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру від
06 червня 2012 року (а.с.19).

15 листопада 2012 року та 23 листопада 2012
року відповідачка ОСОБА_1 письмово
зверталась до Головного управління
державної міграційної служби України в
Донецької області та Ясинуватського
районного відділення державної
міграційної служби України в Донецької
області щодо відмови у реєстрації за
новою адресою її членів сім'ї, а саме її
ОСОБА_1, її сина ОСОБА_2 та її онуки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22-23).

29 січня 2013 року відповідачка
звернулась із заявою до Ясинуватського
районного відділення державної
міграційної служби України в Донецької
області про реєстрацію членів родини:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, крім
невістки ОСОБА_5, оскільки остання
розірвала шлюб з її сином ОСОБА_4 (а.с.24).

23 вересня 2013 року ухвалою
Ясинуватського міськрайонного суду до
участі у справі залучені у якості
третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
служба у справах дітей Ясинуватської
міської ради(а.с.57).

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог виходив з
того, що з боку відповідачки ОСОБА_1 не
було встановлено обставин, на підставі
яких ордер на жиле приміщення можливо
було би визнати недійсним, відповідно
до ст. 59 ЖК України. Крім цього,
позивачем не доведений факт ухилення
відповідачки від реєстрації
постійного місця проживання, не
доведений факт пропуску строку дії
ордера без поважної причини, таким
чином, немає підстав для визнання
ордеру таким, що втратив чинність,
оскільки відповідачкою доведено, що
нею та членами її родини вчинені усі
необхідні дії для здійснення
реєстрації у спірній квартирі, у чому
їй неодноразово було відмовлено з
причин незалежних від неї, з вказаних
підстав за заявою відповідачки термін
дії ордеру двічі подовжувався, отже
причини пропуску терміну дії ордеру
поважні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині визнання відповідачки
та членів її родини такими, що втратили
право вселення та користування
житловим приміщенням спірною
квартирою, суд виходив з того, що ОСОБА_1
та члени її родини вселились та
постійно мешкають у спірній квартирі
без реєстрації на підставі наданого
ордеру.

Також відмовляючи у задоволенні
позовних вимог щодо зобов'язання
ОСОБА_1 зі складом родини звільнити
незаконно займану квартиру з наданням
приміщення, яке вони займали раніше,
суд виходив з того, що домоволодіння, де
раніше мешкала відповідачка визнане
непридатним до експлуатації.

Висновок суду першої інстанції щодо
відмови у визнанні ордеру, таким що
втратив чинності є обгрунтованим з
наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 4 ЖК України
житловий фонд утворюють жилі будинки, а
також жилі приміщення в інших будівлях,
що знаходяться на території України.

Жилі будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як службових приміщень і гуртожитків,
ніхто не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням,
займаним на законній підставі (ст. 6, ч. 3
ст. 9 ЖК України)

Згідно ст. 58 ЖК України єдиною
підставою для вселення громадян у
надане житлове приміщення є ордер, який
видається уповноваженим на це органом.

Відповідно до п.69 Постанови Ради
Міністрів УРСР «Про затвердження
Правил обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР» №470
від 11 грудня 1984 року (дійсного станом на
час виникнення правовідносин),
вбачається, що на підставі рішення про
надання жилого приміщення в будинку
державного або громадського житлового
фонду виконавчий комітет районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів
видає громадянинові ордер (додаток N 7),
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення. Ордер може бути
видано лише на вільне жиле приміщення.
Ордер дійсний протягом 30 днів.

З матеріалів справи вбачається, що 18
травня 2012 року на підставі спільного
рішення адміністрації та
територіальної профспілкової
організації Донецької залізничної
дороги (протокол №13) ОСОБА_1 на склад
сім'ї із п'яти осіб: ОСОБА_1, її сину -
ОСОБА_2, сину - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
було вирішено у порядку черговості за
загальною чергою, надати квартиру
житловою площею 52,3 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.5-8).

18 травня 2012 року ОСОБА_1 дала згоду на
отримання трьохкімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1 на склад сім'ї із 5 осіб
зі звільненням житлової площі за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с.120).

30 травня 2012 року рішенням виконавчого
комітету Ясинуватської міської ради
№154 були затверджені списки осіб, які
стоять на квартирному обліку для
отримання житлових приміщень, у т.ч. і
родина ОСОБА_1.(а.с.88-90).

06 червня 2012 року був виписаний ордер на
ім'я ОСОБА_1 на склад сім'ї із п'яти осіб:
ОСОБА_1, її сину - ОСОБА_2, сину - ОСОБА_4,
її невістки ОСОБА_5 та її онуки - ОСОБА_3
на право заняття жилого приміщення
житловою площею 52,3 кв.м., яка
складається із трьох кімнат за адресою:
АДРЕСА_1(а.с.55).

01 жовтня 2012 року ОСОБА_1 був виданий
ордер на квартиру АДРЕСА_1, який двічі
продовжувався (а.с.55).

Відповідно до вимог законодавства
ордер дійсний протягом 30 днів, але
відповідачки ОСОБА_1 після отримання 01
жовтня 2012 року, цей строк двічі
продовжувався, про що свідчать
матеріали справи, а тому практичне
значення даного строку полягає у тому,
що не заселення у зазначений термін в
ордері приміщення, припиняє дію ордеру
та не потребує визнання його таким що
втратив чинності.

Крім цього, слід зазначити, що єдиною
підставою для вселення громадян у
надане житлове приміщення є ордер, який
видається уповноваженим на це органом,
а тому відповідачка разом із родиною
вселилась в спірне житлове приміщення
на підставі ордеру та постійно там
проживають, що свідчить про те, що ордер
виконав свою функцію щодо вселення
родини відповідачки у квартиру.

Оскільки, суд першої інстанції
правильно відмовив в частині позовних
вимог щодо визнання ордеру, таким що
втратив чинність, то відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог в частині визнання, осіб такими,
що втратили право вселення та
користування житловим приміщенням та
зобов'язання звільнити незаконно
займану квартиру з наданням
приміщення, яке вони раніше займали,
оскільки вказані вимоги є похідними
від основних позовних вимог.

Виходячи з встановлених обставин,
наданих сторонами доказів та вимог
закону вбачається, що суд першої
інстанції в частині позивних вимог
щодо визнання ордеру від 06 червня 2012
року таким, що втратив чинність,
визнання осіб такими, що втратили право
вселення та користування житловим
приміщенням та зобов'язання звільнити
незаконно займану квартиру з наданням
приміщення, яке вони раніше займали,
дав правильну юридичну кваліфікацію
правовідносинам сторін та правильно
визначив правову норму, яка регулює ці
правовідносини.

Довід апеляційної скарги про те, що у
вступній частині рішення суду, суд
першої інстанції зазначив предмет
позовних вимог - визнання ордеру
недійсним, а в мотивувальній частині
зазначив, що судом не встановлено, що з
боку відповідачки було допущено
обставини, на підставі яких ордер на
жиле приміщення можливо було визнати
недійсним, відповідно до ст.59 ЖК
України. Отже, судом досліджувалися
обставини, що не були предметом
позовних вимог - є обґрунтованим.

З таким висновком суду апеляційний суд
погодитися не може з наступних підстав.

Позивач, 16 квітня 2013 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи
виконавчий комітет Ясинуватської
міської ради Донецької області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей
Ясинуватської міської ради, про
визнання ордеру недійсним.

11 червня 2013 року позивач діючи
відповідно до вимог ч.2 ст.31 ЦПК України
подав заяву про зміну позовних вимог та
просив ордер від 06 червня 2012 року
визнати таким, що втратив чинність,
визнати осіб такими, що втратили право
вселення та користування житловим
приміщенням та зобов'язати звільнити
незаконно займану квартиру з наданням
приміщення, яке вони раніше займали.

Отже, під час розгляду справи у суді
першої інстанції були відсутні
підстави для розгляду справи в частині
визнання ордеру недійсним, оскільки
судом досліджувалися обставини, що не
були предметом розгляду позовних
вимог.

А тому, необхідно із мотивувальної
частині рішення Ясинуватського
міськрайонного суду від 30 квітня 2014
року виключити правовий висновок щодо
відмови у визнанні ордеру недійсним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Донецька залізниця»
задовольнити частково.

Виключити із мотивувальної частині
рішення Ясинуватського міськрайонного
суду від 30 квітня 2014 року правовий
висновок щодо відмови у визнанні
ордеру недійсним.

В інший частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: