Провадження № 2/537/835/2014
Справа № 537/3372/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2014 р.Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі: головуючого судді Маханькова
О.В.

за участю секретаря судового засідання
Скічко Н.В.

прокурора Якимець А С.

позивача ОСОБА_1, ,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Кременчуці Полтавської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третьої особи: служби у справах
дітей Глобинської районної державної
адміністрації Полтавської області,
служби у справах дітей Ніжинської
міської ради про стягнення аліментів
та позбавлення батьківських прав -

В С Т
А Н О В И В:

20.06.2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом та свої
вимоги мотивує тим, що між сторонами
був зареєстрований шлюб і від шлюбу
народилась донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.
До народження доньки стосунки були
добрими, але після народження дитини не
спілкується, ані виховувати, взагалі
покинув доньку, забравши свої
документи і речі та переїхав мешкати до
АДРЕСА_1, а в подальшому шлюб, рішенням
Глобинського районного суду
Полтавської області №1604/2145/2012 був
розірваний 23.08.2013 року і місце
проживання доньки визначено з матір?ю.

З того моменту , як покинув її та
малолітню доньку, відповідач не
виконує своїх батьківських обов?язків
по його утриманню та вихованню, не
цікавиться станом здоров?я, фізичним та
духовним розвитком. Позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав дозволить
захистити його інтереси у майбутньому,
оскільки, разом з позбавленням
батьківських прав, відповідачка
втрачає як майнові права, пов»язані з
правом на утримання від дитини,
спадкування, на отримання пільг та
державної допомоги, так і певні
немайнові права. Тому, просить
позбавити батьківських прав ОСОБА_2
відносно малолітньої дочки - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач та її
представник вимоги позову підтримали
у повному обсязі з підстав зазначених у
позовній заяві та прохали суд
позбавити відповідача батьківських
прав відносно малолітньої доньки та
стягнути аліменти на її утримання.

Відповідач в судовому засіданні
заперечує проти позбавлення його
батьківських прав, та пояснив, що
дійсно є батьком дитина, сплачує
аліменти,працює, приділяє увагу дитині,
але мати перешкоджає йому у
спілкуванні з дитиною. Зараз він
навчається, закінчує ординатуру,
отримує невелику заробітну плату.
Прохав суд відмовити в задоволенні
позову.

Представник третьої особи - Служби
служба у справах дітей Глобинської
районної державної адміністрації
Полтавської області - у судове
засідання не з*явилися, відповідно до
матеріалів справи повідомили, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. 21
березня 2013 року рішенням Глобинського
районного суду Полтавської області у
справі №1604/2145/2012,яке набрало законної
сили, згідно ухвали Апеляційного суду
Полтавської області 22.05.2013 року,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини
усіх видів заробітків,але не менше ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку,на утримання
малолітньої ОСОБА_3, з 15.08.2012 року і до
досягнення дитиною повноліття. Не
погоджується на позбавлення
батьківських прав відповідача,
оскільки його психологічний стан не є
підставою для позбавлення його
батьківських прав та надали суду
висновок про недоцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Представник третьої особи - служба у
справах дітей Ніжинської міської ради -
у судове засідання не з*явилися,
направили клопотання про розгляд
справи без їх участі, відповідно до
матеріалів справи повідомили, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Не
погоджуються на позбавлення
батьківських прав відповідача,
оскільки його психологічний стан не є
підставою для позбавлення його
батьківських прав та надали суд
висновок про недоцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В судовому засіданні прокурор
вважає, що позов задоволенню не
підлягає за наведених позивачем
підстав. Достатніх підстав для
позбавлення батьківських прав не має.

Заслухавши думку прокурора,
пояснення позивача та його
представника, відповідача, покази
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження.

Стаття 150 Сімейного кодексу України,
передбачає обов'язок батьків
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

Відповідно до ст. 164 Сімейного
кодексу України, мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вони ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини. Це
означає, що позбавлення батьківських
прав допускається лише, коли змінити
поведінку батьків в кращу сторону
неможливо, і лише при наявності вини в
діях батьків. Позбавленню
батьківських прав можуть передувати
превентивні заходи впливу на батьків,
а саме: бесіди, попередження з боку
органів опіки і піклування, органів
внутрішніх справ, надання сім*ї
необхідної допомоги, накладення
адміністративної відповідальності,
відібрання дитини від батьків без
позбавлення їх батьківських прав.

Виключний характер позбавлення
батьківських прав пояснюється тим, що
воно може бути здійснено тільки судом.
З цієї ж причини встановлений
вичерпний перелік підстав позбавлення
батьківських прав, який охоплює всі
можливі способи порушення батьками
прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення
батьківських прав, перерахована в ст. 164
СК України, є критерієм протиправної
поведінки батьків по відношенню до
своєї дитини.

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30 березня 2007
року № 3 зазначено, що ухилення батьків
від виконання своїх обов»язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов»язками.

Не можна позбавити батьківських
прав особу, яка не виконує своїх
батьківських обов*язків унаслідок
душевної хвороби, недоумства чи іншого
тяжкого захворювання (крім хронічного
алкоголізму чи наркоманії) або з інших
не залежних від неї причин.

За змістом ст.3,9 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
яка набрала чинності для України
27.09.1991р., у всіх діях щодо дітей, у тому
числі коли дитина розлучається з одним
з батьків, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, «Декларація прав
дитини» від 20 листопада 1959 року містить
принцип 6, за яким дитина може бути
розлучена з матір'ю лише у винятковій
ситуації, тобто перевага надається
матері.

Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин
справи, відмовити в задоволенні позову
про позбавлення цих прав, попередивши
про необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
обов*язків.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі
та є батьками неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

21 березня 2013 року рішенням
Глобинського районного суду
Полтавської області у справі
№1604/2145/2012,яке набрало законної сили
згідно ухвали Апеляційного суду
Полтавської області 22.05.2013 року ,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини
усіх видів його заробітку,але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку,на утримання
малолітньої ОСОБА_3,з 15.08.2012 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 проживає та
працює в м.Ніжін, отримує заробітку
плату, з якої відраховуються аліменти
на утримання дитини.

Судом врахована думка служби у
справах дітей Глобинської районної
державної адміністрації Полтавської
області та служби у справах дітей
ніжинської міської ради які
заперечували проти позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав.

Таким чином, в судовому засіданні
позивачем не було надано достатніх
доказів протиправної поведінки або її
хвороби з приводу алкоголізму чи
наркотичного захворювання, а душевний
розлад не дає підстави для
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
стосовно малолітньої дитини, а тому суд
вважає позовні вимоги щодо
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
не обґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення аліментів,
то вимоги в цій частині також не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання має вагітна дружина,
а також дружина, з якою проживає дитина,
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу до
досягнення дитиною трьох років.

На підставі вищевикладеного, по
справі не доведено, що відповідач
ОСОБА_2 може надавати матеріальну
допомогу на утримання позивачки ОСОБА_1
до виповнення дитиною трьох років.

Так, відповідно до ст. 7 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» прожитковий мінімум на одну
особу та для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних
груп населення встановлений у розмірі
з 1 січня - 1218.00 гривень.

Відповідно до довідки №125 від 16.07.2014
року, виданої КЛПЗ «Ніжинська
центральна міська лікарня, ОСОБА_2
направлений працювати лікарем -
інтерном, з окладом 1551 грн.

А тому, з урахуванням обов'язку, щодо
сплати аліментів на утримання
неповнолітньої дитини у визначеному
судом розмірі, розміру прожиткового
мінімуму для працездатних осіб станом
на час вирішення справи, а саме 1218.00
грн., те, що відповідач матиме дохід
менший, ніж цей розмір прожиткового
мінімуму, ОСОБА_2 слід визнати таким, що
не може надавати матеріальну допомогу
на утримання дружини до досягнення
дитиною трирічного віку.

Таким чином, суд вважає, що позивачка
не довела те, що відповідач може
надавати матеріальну допомогу на її
утримання, у зв'язку з чим в задоволенні
позову в цій частині необхідно
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст.ст.150, 164
СК України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30 березня 2007
року № 3, суд ,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третьої
особи - служби у справах дітей
Глобинської районної державної
адміністрації Полтавської області,
служби у справах дітей Ніжинської
міської ради про стягнення аліментів
та позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Полтавської області через Крюківський
районний суд м. Кременчука Полтавської
області протягом десяти днів з дня
складання рішення в повному обсязі.
Особи , які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
О.В.Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 20 серпня 2014року.