Справа №487/1439/14-ц 26.05.2014 26.05.2014 26.05.2014
Провадження 22ц-784/1567/14
Головуючий у суді 1 інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В.,

Буренкова К.О.,

із секретарем судового
засідання: Свіщуком О.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_4, її
представника ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 1 квітня 2014 року
по цивільній справі за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_6

про

стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовною заявою
до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини .

Позивачка зазначала, що з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі від якого
мають неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що
сторони шлюб розірвали, проживають
окремо, дитина проживає з позивачкою
і перебуває на її утриманні, позивачка
просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання сина в розмірі
800 грн. щомісяця.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 1 квітня 2014
року позов задоволено частково. З
ОСОБА_6 на користь позивачки стягнуто
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення ним повноліття аліменти
в розмірі 400 грн. щомісяця.
Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі позивачка
просить вказане рішення суду змінити,
та ухвалити по справі нове рішення, про
повне задоволення її позовних вимог
та стягнення аліментів в розмірі 800 грн.
щомісяця, посилаючись на те, що в
порушення норм процесуального права
судом не вірно надано оцінку наданим
доказам та зроблено висновки, які не
відповідають обстави нам справи.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення сторін, представника
позивачки, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття. За
правилами встановленими в ст. 191 СК
України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від
дня пред'явлення позову.

Як вбачається з матеріалів
справи і таке встановлено судом,
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі який розірвано з 20 березня 2008
року (а.с. 7).

Під час шлюбу у сторін народився син
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 6).

Після розірвання шлюбу сторони
проживають окремо. Відповідно до
довідки ЖЕК «Центральний» позивачка
ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 та разом
з нею проживає в тому числі
неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 8).

З копії трудової книжки та
довідки від 14 березня 2014 року
вбачається, що відповідач ОСОБА_6
працює в Миколаївському комітеті
транспортної безпеки на посаді
інженера та отримує щомісячно
заробітну плату (а.с. 16-18).

За вказаних обставин, районний
суд враховуючи вимогу позивачки та
положення ст. 184 СК України, дійшов
обґрунтованого висновку про
зобов'язання відповідача сплачувати
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини та з урахуванням положень ч. 1
ст. 182 СК України, правомірно стягнув
на користь позивачки, аліменти на
утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
року в розмірі 400 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Проте, ухвалюючи вказане рішення,
районний суд не звернув уваги на
положення ч. 2 ст. 182 СК України, та
безпідставно зазначив, що аліменти
підлягають стягненню в розмірі не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, тоді як
наведена норма виключає
застосування вказаного обмеження в
випадках , передбачених ст. 184 цього
Кодексу, тобто в разі стягнення
аліментів в твердій грошовій сумі.

За такого, в даній частині
оскаржуване рішення, відповідно до
положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підлягає зміні шляхом виключення
посилання суду в резолютивній частині
на вказане обмеження. В іншій
частині рішення, як законне та
обгрунтоване, на підставі ст. 308 ЦПК
України, підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що
дитина успішно займається в
спортивній школі, має хронічні
захворювання, а також те, що
відповідач має додаткові заробітки
окрім нарахованої йому заробітної
плати не можна прийняти до уваги.

Так, заробітна плата відповідача в
середньому складає 1089 грн. 38 коп., від
якої 400 грн. складає більше 25 % . Тому
вказаний розмір аліментів є
обґрунтованим. Доказів стосовно
наявності іншого заробітку суду не
надано.

Навчання дитини в спортивній
школі, саме по собі не може вплинути
на розмір аліментів, але в разі
додаткових витрат позивачки в зв'язку
з цим, остання має право на
звернення з позовом про їх стягнення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 312
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 1 квітня 2014
року змінити частково та виключити з
резолютивної його частини посилання
на те, що розмір стягнутих аліментів
має бути «не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку».

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду може
бути оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
його проголошення.

Головуюча суддя:

Судді: