Ухвала

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Горелкіної Н.А.,

Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Гвардійської
квартирно-експлуатаційної частини
Новомосковського району
Дніпропетровської області,
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровська, Новомосковської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області,
Міністерства оборони України, про
визнання державного акту на право
постійного користування недійсним, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області
від 27 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
Гвардійської
квартирно-експлуатаційної частини
Новомосковського району Міністерства
Оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровська, Новомосковської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області,
Міністерства оборони України про
визнання Державного акту на право
постійного користування недійсним.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня
2014 року, в задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі скаржники просять
скасувати рішення суду першої та
ухвалу апеляційної інстанцій і
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягають відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
позивачем не надано доказів в
обґрунтування заявлених позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 02.03.2011 р. між
позивачкою та ОСОБА_4
було укладено договір купівлі-продажу
заміської бази відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1", яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та який було
нотаріально посвідчено (а.с.10-12).

03.03.2011р. ОСОБА_3 зареєструвала в
Новомосковському районному
комунальному підприємстві Бюро
технічної інвентаризації
"Інвентаризатор" право власності на
заміську базу відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1"
за реєстраційним № 17522606 (а.с. 13).

Згідно договору оренди земельної
ділянки від 15.07.2008 р. посвідченого 15.07.2008
р. приватним нотаріусом
Новомосковського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5,
Новомосковська районна державна
адміністрація передала в оренду
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 4,2 га, кадастровий номер
:01:005:0011 під будівлями та спорудами
(а.с.14-16). На підставі акту
прийому-передачі земельної ділянки від
15.07.2008 р. вона була передана орендарям
(а.с.17).

Судом також було встановлено, що згідно
Державному акту на право користування
землею Б № 020061 у 1988 р. Новомосковською
районною радою Дніпропетровської
області було передано
Дніпропетровській
квартирно-експлуатаційній частині
району в безоплатне постійне
користування земельну ділянку площею
20.447 га, розташовану на території
Новомосковського району (а.с. 19-20).

Згідно проведеної інвентаризації
земель Гвардійської
квартирно-експлуатаційної частини
району Міністерства оборони України в
1993 р. земельна ділянка площею 4,2 га,
колишнього піонерського табору
"Юноармієць" повинна бути передана в
народне господарство (а саме КСП
"Голубовське", як власнику табору
"Юноармієць"), що стверджується листом
відділу Держкомзему у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області від 29.04.2010 р.
№ 01-06-0846 (а.с27).

Згідно акту встановлення меж земельної
ділянки в натурі, що надається в оренду
гр. ОСОБА_4 для рекреаційного
призначення (зона відпочинку) на
території Черкаської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області від 12.04.2008 р.,
встановлені на місцевості межі
земельної ділянки, яка відводиться в
оренду для рекреаційного призначення
(зона відпочинку) гр. ОСОБА_4 та на
території Черкаської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області загальною
площею 4,2000 га, в тому числі за рахунок
земель рекреаційного призначення 4,2000
га, кемпінгів, будинків для відпочинку
або проведення відпусток (а.с. 18).

Відповідно до положень ст.126 Земельного
Кодексу України державний акт є
документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, надану у
власність відповідним рішенням.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу
України, держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав: б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій. що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування: г)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно зі ст. З ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно ст.4 ЦПК здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, а також те, що з
вимогами про скасування рішення
виконкому, на підставі якого видано
оскаржуваний Державний акт, позивач не
зверталась і доказів того, що воно
оскаржувалось, суду не надав, також
позивачем не надано суду доказів
звернення до компетентних органів з
відповідною заявою, суд зробив
правильний висновок, що сам факт
наявності Державного акту ніяким чином
не порушує права позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення судів
попередніх інстанцій ухвалено з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:

Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко