Ухвала іменем україни 01 жовтня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоМакарчука М.А. суддів:
Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
відшкодування збитків, пов'язаних з
відновленням попереднього стану речі,
та стягнення понесених збитків і
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 13
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулись до суду із вказаним позовом,
в обґрунтування якого зазначили, що 20
лютого 2013 року о 16 годині 30 хвилин у м.
Дніпропетровську на перехресті вул.
Героїв Сталінграда та вул. Вакуленчука
сталася дорожньо-транспортна пригода,
а саме: ОСОБА_6, керуючи автомобілем
марки Hyndai Santa Fe, державний номерний знак
НОМЕР_5, виконуючи поворот ліворуч, не
надала дорогу та скоїла зіткнення з
автомобілем марки Mazda 6, державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_5, який належить ОСОБА_4, та
рухався прямо у зустрічному напрямку, в
результаті чого автомобіль марки Mazda 6
виїхав за межі проїжджої частини і
скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, а автомобіль Hyndai Santa Fe зіткнувся
з автомобілем марки Кіа Sorento, державний
номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_10 В результаті ДТП
автомобіль позивача ОСОБА_4 марки Mazda 6,
державний номерний знак НОМЕР_1,
отримав пошкодження. Постановою
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 березня 2013 року
в скоєнні вказаного ДТП було визнано
виною ОСОБА_6 Діями відповідача
позивачам було спричинено матеріальну
та моральну шкоду, яку вони просять
стягнути з відповідача на їх користь.

Посилаючись на вищевикладене та
уточнивши позовні вимоги, просила суд
стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
суму збитків, пов'язаних з відновленням
попереднього стану речі у розмірі 56 210
грн 98 коп.; стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 суму збитків у розмірі 707 грн 48
коп.; стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 суму моральної шкоди у розмірі 8
тис. грн; стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 суму моральної шкоди у розмірі 4
тис. грн; стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 про
відшкодування збитків, пов'язаних з
відновленням попереднього стану речі,
та стягнення понесених збитків
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
збитки, пов'язані з відновленням
попереднього стану, речі у розмірі 56 210
грн 98 коп. та збитки в сумі 707 грн 48 коп.,
а всього - 56 918 грн 46 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
понесені судові витрати в розмірі 569
грн 18 коп. в частині позовних вимог
ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди
відмовити. В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 про стягнення моральної
шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
07 березня 2014 року зобов'язано ОСОБА_4
передати ОСОБА_6 деталі та агрегати, що
були замінені при відновлювальному
ремонті автомобіля Mazda 6 2/0i Executive 5AT (GG/GY)
Ю, державний номерний знак НОМЕР_1,
після відшкодування шкоди у розмірі 56
210 грн 98 коп.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 травня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині стягнення з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_4 збитків, пов'язаних з
відновленням попереднього стану речі,
у розмірі 56 210 грн 98 коп., ухвалено в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам
закону рішення апеляційного суду не
відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги та стягуючи із
відповідача 56 210 грн 98 коп збитків,
пов'язаних з відновленням попереднього
стану речі, виходив із того, що це
різниця між встановленим висновком
експертизи розміром відновлювального
ремонту автомобіля позивача та
розміром, відшкодованої позивачеві
МТСБУ, шкоди, яка підлягає стягненню з
відповідача, а також доведеності
позовних вимог в цій частині.

Апеляційний суд, скасувавши рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення збитків, пов'язаних з
відновленням попереднього стану речі,
у розмірі 56 210 грн 98 коп., виходив із
того, що такі вимоги є передчасними,
оскільки позивач не довів наявність
реальних витрат, які були ним фактично
понесені.

Однак погодитись з такими висновками
не можна.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 20 лютого 2013 року у м.
Дніпропетровську на перехресті вул.
Героїв Сталінграду та
вул. Вакуленчука сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Hyndai Santa Fe, державний
номерний знак НОМЕР_5, під керуванням
ОСОБА_6, яка, виконуючи поворот ліворуч,
не надала дорогу та скоїла зіткнення з
автомобілем марки Mazda 6, державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_5, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_4, та який
рухався прямо у зустрічному напрямку, в
результаті чого, транспортний засіб
марки Mazda 6, державний номерний знак
НОМЕР_1, виїхав за межі проїзної частини
і скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, а автомобіль Hyndai Santa Fe,
державний номерний знак НОМЕР_5
зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_10 Внаслідок ДТП
автомобіль ОСОБА_4 зазнав ушкоджень.

Постановою судді
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 березня 2013 року
винною у даній дорожньо-транспортній
пригоді визнано відповідачку, за ст. 124
КУпАП притягнуто до адміністративної
відповідальності. Зазначена постанова
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 березня 2013 року
відносно ОСОБА_6 набрала законної сили.

Відповідно до звіту
спеціаліста «Нацяра» від 09 квітня 2013
року № 1303 ПП про визначення
вартості відновлюваного ремонту та
оцінку вартості матеріального збитку,
завданого власнику КТЗ, вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
марки Mazda 6, державний номерний знак
НОМЕР_1, без урахування коефіцієнту
фізичного зносу складових, що
підлягають зміні, складає 105 468 грн 71
коп.

02 квітня 2013 року ОСОБА_4
передала ПП ОСОБА_11 за актом
прийому-передачі свій автомобіль на
ремонтно-відновлювальні роботи,
зазначені у довідці про ДТП та згідно
зі звітом № 1303. Відповідно до рахунку -
фактури від 30 квітня 2013 року № 0030/04
вартість ремонту автомобіля Mazda 6,
державний номерний знак НОМЕР_1, склала
106 210 грн 98 коп. - реальні збитки.

11 квітня 2013 року ОСОБА_4
було подано МТСБУ заяву на виплату
страхового відшкодування відповідно
до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та 12 липня 2013
року МТСБУ було перераховано на
рахунок ОСОБА_4 страхове відшкодування
у максимальному розмірі ліміту
відповідальності, розмір якого
становить 50 000 грн.

16 липня 2013 року ОСОБА_4
отримала на свій рахунок страхове
відшкодування у розмірі 50 000 грн, що
підтверджено банківською випискою від
18 липня 2013 року № 76598 (а. с. 84, т.1).

Згідно і з ст. 22.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9.2 зазначеного Закону
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) обов'язковий
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 25 500 грн на одного
потерпілого.

Згідно і з ст. 29 зазначеного Закону, у
зв'язку з пошкодженням транспортого
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до п. 14 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» при визначенні
розміру та способу відшкодування
шкоди, завданої майну потерпілого,
судам слід враховувати положення
статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням
обставин справи, суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ такого ж роду і
такої ж якості, полагодити пошкоджену
річ тощо) або відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі. Як
при відшкодуванні шкоди в натурі, так і
при відшкодуванні реальних збитків
потерпілий має право вимагати
відшкодування упущеної вигоди.

Якщо для відновлення попереднього
стану речі, що мала певну зношеність
(наприклад, автомобіля), було
використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого
вартості такого майна (у разі
відшкодування збитків).

Апеляційний суд вищезазначені вимоги
закону та рекомендації казаної
постанови Пленуму не врахував, дійшов
помилкового висновку про те, що вимоги
про стягнення збитків, пов'язаних з
відновленням попереднього стану речі,
у розмірі 56 210 грн 98 коп., є передчасними
та необґрунтовано відмовив у
задоволенні вказаних позовних вимог,
помилково скасувавши рішення суду
першої інстанції, яким правильно
застосовані норми матерального права
при вирішенні спору.

Згідно зі ст. 339 ЦПК
України, установивши, що апеляційним
судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує рішення
суду апеляційної інстанції і залишає в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.
336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 травня
2014 року скасувати, рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
10 жовтня 2013 року та додаткове рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 березня 2014 року,
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Г.В. Юровська