22-ц/775/711/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Скудін В.Е.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Гаврилової Г.Л.,
Попової С.А.,

при секретарі Костомановій
А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
(далі ПАТ «Укртрансгаз»), в особі філії
«Управління магістральних
газопроводів «Донбастрансгаз», про
визнання права власності на займане
житло,

за апеляційною скаргою прокурора
Першотравневого району на рішення
Першотравневого районного суду
Донецької області від 23 квітня 2013
року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року позивач
звернувся до суду з даним позовом. В
обґрунтування вимог посилався на те, що
зареєстрований та проживає в будинку
АДРЕСА_1 на підставі ордеру, виданого
Ялтинською селищною Радою 28 серпня 2009
року. Вказане житло належить
державному підприємству - ПАТ
«Укртрансгаз» та знаходиться на
балансі філії УМГ «Донбастрансгаз»,
але статусу службового не має. Він
працює майстром з експлуатації
устаткування газових об'єктів служби
газорозподільних станцій і перебуває в
трудових відносинах з Макіївським ЛВ
УМГ філії УМГ «Донбастрансгаз» з 20
липня 2004 року. 15 вересня 2011 року
Макіївське ЛВ УМГ звернулося з
клопотанням до Ялтинської селищної
ради про надання попередньої згоди на
прийняття житлового будинку до
комунальної власності з метою
подальшої приватизації цього житла
його мешканцями - працівниками
Макіївського ЛВ УМГ філії УМГ
«Донбастрансгаз». Рішенням сесії
Ялтинської селищної ради від 14 жовтня
2011 року за № 6/15-10 надано попередню
згоду ПАТ «Укртрансгаз» на безкоштовне
прийняття до комунальної власності
зазначеного житлового будинку. Проте,
відповідач не передав будинок у
комунальну власність, посилаючись на
невизначеність порядку передачі, у
зв'язку з чим він позбавлений
можливості приватизувати житло.
Просив визнати право власності на
будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Першотравневого
районного суду Донецької області від 23
квітня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано за ним право
власності на житловий будинок НОМЕР_1 з
господарськими приміщеннями і
спорудами по АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі прокурор,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказане рішення та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволені позову. Зазначає, що судом,
в порушення ст. 214 ЦПК України, не
з'ясовано наявність суб'єктивного
права або інтересу, на захист якого
подано позов, не з'ясовано наявність
або відсутність факту його порушення
або оспорювання. Також вказує, що
позивач мав обрати належний спосіб
захисту цивільного права, встановлений
ст. 16 ЦК України, оскільки відповідачем
порушено не право власності громадян
на житловий будинок, а встановлений
законом порядок приватизації
державного житлового фонду. Зазначає,
що діючим законодавством України
передбачена позасудова відповідна
процедура приватизації житла.
Відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» кожний громадянин України має
права приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чеку або з
частковою доплатою один раз, але в
матеріалах справи відсутні будь - які
докази про те, що ОСОБА_1 не використав
свого права на безоплатну
приватизацію. В порушення норм
матеріального права, суд визнав за
ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок загальною площею 156,7 м2,
однак, ЗУ «Про приватизацію державного
житлового фонду» передбачена
безоплатна передача будинків, яка
здійснюється з розрахунку санітарної
норми 21 м2 на наймача та кожного члена
його сім'ї та 10 м2 на сім'ю.

У відповідності з положеннями ч.2
ст.305 ЦПК України, апеляційний суд
розглянув справу у відсутності
прокурора, позивача та представника
відповідача, які в судове засідання
апеляційного суду не з»явилися, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи, про що
свідчать розписки про вручення
сторонам судових повісток.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до ордеру, виданого 28
серпня 2009 року виконавчим комітетом
Ялтинської селищної ради
Першотравневого району Донецької
області на підставі рішення №85 від 28
серпня 2009 року, ОСОБА_1 було виділено в
користування житловий будинок АДРЕСА_1
жилою площею 38,3кв.м. ( а.с. 17,18).

З трудової книжки ОСОБА_1,
вбачається, що він з 20 липня 2007 року
перебуває у трудових відносинах з
Макіївським ЛВ УМГ філії УМГ
«Донбастрансгаз» (а.с. 26-31).

У квітні 2009 року та в січні 2013
року ОСОБА_1 звертався до підрозділу
ПАТ «Укртрансгаз» - УМГ
«Донбасстрансгаз» з заявами про
надання дозволу на приватизацію житла
- будинку АДРЕСА_1, але в оформленні
документів на приватизацію заявнику
було відмовлено, оскільки НАК
«Нафтогаз України» та Дочірня
компанія «Укртрансгаз» (далі ДК
«Укртрансгаз») не визначили порядок
надання дозволу та здійснення заходів
з приватизації житла підпорядкованими
підприємствами, на балансі яких
перебуває державний житловий фонд
(а.с.32,33,37,38).

Задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на приватизацію
будинку, оскільки постійно мешкає та
зареєстрований в ньому; раніше своїм
правом на участь у приватизації не
скористався; в Закон України «Про
трубопровідний транспорт», яким було
визначено перелік об'єктів, які не
підлягають приватизації, внесені
зміни, щодо зняття заборони на
приватизацію житлового фонду
державних підприємств магістрального
трубопровідного транспорту, тому,
перешкод для приватизації спірного
будинку немає.

Проте, з даними висновками
погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають з встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Вказане судове рішення
зазначеним вимогам не відповідає.

Зі справи вбачається, що
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності від 04 жовтня 2011 року, ДК
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»,
є власником житлового будинку
АДРЕСА_1 (а.с.6).

Позивач зареєстрований та
мешкає в зазначеному будинку. В його
користуванні знаходяться
господарські приміщення і споруди, що
розташовані на прилеглій до житлового
будинку території ( а.с. 8-14).

15 вересня 2011 року Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», в особі в.о. заступника
начальника ДК «Укртрансгаз»
Управління магістральних
трубопроводів, звернулася до Голови
Ялтинської селищної ради з проханням
надати попередню згоду на прийняття до
комунальної власності Ялтинської
селищної ради об'єктів нерухомого
майна для подальшої приватизації
співробітниками Макіївського
лінійно-виробничого управління, філії
УМГ «Донбастрансгаз», ДК «Укртрансгаз»
НАК «Нафтогаз України», в тому числі й
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.35).

Рішенням Ялтинської селищної
ради № 6/15-10 від 14 жовтня 2011 року надано
згоду Дочірній компанії «Укртрансгаз»
на прийняття до комунальної власності
житлового будинку та господарських
будівель АДРЕСА_1 (а.с.36).

Відповідно до договору найму
жилого приміщення від 18 січня 2010 року
ОСОБА_1 є наймачем та орендує
безстроково у наймодавця ДК
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»
Макіївське ЛВ УМГ житлове приміщення
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею
156,7кв.м., зі сплатою орендної плати в
розмірі 0,28 грн. за 1 кв.м., а всього 43,88
грв. Будинок є власністю відповідача
та знаходиться на балансі філії
«Управління магістральних
трубопроводів «Донбастрансгаз» (а.с.
22-23,39).

Згідно з положеннями ст.ст.41,47
Конституції України право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Кожен має право на
житло. Держава створює умови за яких
кожний громадянин матиме змогу
побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», приватизація державного
житлового фонду (далі - приватизація) -
це відчуження квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Статтею 8 цього Закону передбачено, що
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд. Передача квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), житловому приміщенні у
гуртожитку, в тому числі, тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична
чи юридична особа може набути право
власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є у
комунальній власності.

В рішенні Конституційного Суду
України від 10 червня 2010 року №15-рп/2010
зазначено, що відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду
здійснюється шляхом його відчуження на
користь громадян України у спосіб
безоплатної передачі їм квартир
(будинків), кімнат у гуртожитках з
розрахунку санітарної норми 21
квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю,
а також продажу надлишків загальної
площі квартир (будинків) громадянам
України, що мешкають в них або
перебувають в черзі потребуючих
поліпшення житлових умов (частина
перша статті 1, частина перша статті 3).
Приватизація державного житлового
фонду згідно з Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» відбувається шляхом
використання всіма громадянами
України приватизаційних житлових
чеків.

Стаття 7 Закону України «Про
трубопровідний транспорт», в редакції,
що діє з 13 квітня 2012 року, не передбачає
заборони приватизації житлового
фонду державних підприємств, дочірніх
підприємств Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України".

Таким чином, з урахуванням
наведених норм матеріального права,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що законодавством
встановлений певний порядок набуття, в
порядку приватизації, права приватної
власності на житло, яке перебуває у
повному господарському віданні або
оперативному управлінні
підприємств, що мають державний
житловий фонд. При цьому,
приватизація державного житлового
фонду не є обов'язком громадян України,
а є їх правом, яке повинне
реалізовуватися ними на власний
розсуд, на умовах, у порядку та спосіб,
встановлених Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

З письмових заперечень
відповідача на позовні вимоги ОСОБА_1
вбачається, що ДП «Укртрансгаз НАК
«Нафтогаз України», в особі філії
«Управління магістральних
трубопроводів» Донбастрансгаз», не
має можливості займатися питаннями
приватизації належного йому житлового
фонду, оскільки до цього часу не
вирішено питання щодо порядку передачі
будинків до комунальної форми
власності.

Крім того, оскаржуваним рішенням
за ОСОБА_1 визнано право власності на
домоволодіння, загальна площа якого
становить, згідно свідоцтва про право
власності САС №937676 від 04 жовтня 2011 року
-156,7 кв. м.(а.с.7) Між тим, згідно з ч.1 ст.3
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»,
безоплатна передача будинків у
власність громадян здійснюється з
розрахунку санітарної норми -21 кв.м. на
наймача та кожного члена його сім'ї та
10кв.м. на сім'ю.

З урахуванням наведених
обставин справи та вимог закону,
колегія суддів вважає, що, суд першої
інстанції, визнаючи за позивачем
право власності на житловий будинок з
господарськими приміщеннями і
спорудами АДРЕСА_1 дійшов помилкового
висновку про задоволення позову,
оскільки не врахував спеціальних
положень Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», вийшов за межі своїх
повноважень та ухвалив незаконне
рішення.

У зв'язку з зазначеним,
апеляційна скарга прокурора підлягає
задоволенню, а рішення суду, як таке, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_1
у позові про визнання права власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 з
господарськими приміщеннями і
спорудами.

Оскільки апеляційна скарга
прокурора, який звільнений від оплати
судового збору, задоволена, на
підставі ст.88 ЦПК України, з позивача в
дохід держави підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 121,80 грв.

Керуючись 307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора
Першотравневого району Донецької
області задовольнити.

Рішення Першотравневого
районного суду Донецької області від
23 квітня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ПАТ «Укртрансгаз», в особі філії
«Управління магістральних
газопроводів «Донбастрансгаз», про
визнання права власності на займане
житло відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого по АДРЕСА_1 паспорт
серії НОМЕР_2, виданий 13 лютого 1997 року
Лисичанським МВ УМВС України в
Луганській області, ІПННОМЕР_3) судовий
збір в дохід держави в розмірі 121,80 грв.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді