Справа № 742/2131/14-ц Провадження №
22-ц/795/1742/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Бездідько В. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Онищенко О.І., Шевченка В.М.,при
секретарі:Позняк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на ухвалу Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 14 липня
2014 року в справі за скаргою ОСОБА_6 на
дії державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції Кизим П.А. щодо визнання дій
державного виконавця неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії,

- заінтересована особа - ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 14 липня 2014 року та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовити.

Оскаржуваною ухвалою Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 14 липня 2014 року скаргу
ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції Кизима П.А щодо нарахування
аліментів відповідно розрахунку
заборгованості по аліментах від 12.06.2014
року за вихідним №03-40/1195
неправомірними. Зобов'язано державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Кизима П.А здійснити перерахунок
аліментів за період з квітня 2013 року по
кінець грудня 2013 року з урахуванням
наданих ОСОБА_6 документів, що
підтверджують здійснені ним витрати.
Зобов'язано державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції Кизима П.А виключити з
розрахунку заборгованості по
аліментах суму вартості магазину, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зробивши відповідний перерахунок. В
іншій частині скарги було відмовлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5
зводяться до того, що оскаржувана
ухвала суду є незаконною, оскільки
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідно до пп.16
п.1 Постанови КМУ від 26.02.12993 року №146
„Про переліки видів доходів, які
враховуються при визначенні розміру
аліментів на одного з подружжя, дітей,
батьків, інших осіб", дохід від
підприємницької діяльності є доходом,
з якого утримуються аліменти. За таких
обставин, на думку апелянта, судом
незаконно виключено з доходу ОСОБА_6
кошти, отримані ним від продажу
магазину, оскільки це є його доходом, з
якого необхідно утримати 1/4 частину в
рахунок аліментів. Згідно податкової
декларації платника податку - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 за 2013 рік сума
його доходу складає 224309,00 грн., а тому
саме з цієї суми необхідно
обраховувати аліменти в розмірі 1/4
частини.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце слухання
справи повідомлені належним чином, а
тому колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
за правилами ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а ухвала
суду залишенню без змін з таких
підстав.

По справі встановлено, що на виконанні
у відділі ДВС Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
перебуває виконавче провадження №
38174420, яке відкрите на підставі
виконавчого листа №2/742/621 від 21.05.2013
року виданого Прилуцьким
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання сина в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, відповідно до якого
він являється боржником по даному
виконавчому провадженню.

На а.с.14 мається складений державним
виконавцем ВДВС Прилуцького МУЮ
Кизимом П.А. розрахунок заборгованості
ОСОБА_6 по аліментах за період з 30.04.2013
року по 31.05.2014 року на загальну суму 49 714
грн.17 коп.

Задовольняючи скаргу, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
державним виконавцем проведений
розрахунок заборгованості по
аліментах виходячи із суми доходу
ОСОБА_6 за звітний період без
врахування всіх понесених ним витрат,
тому розмір аліментів за період з
квітня 2013 року по кінець грудня 2013 року
повинен бути перерахований з
урахуванням наданих ОСОБА_6 документів,
що підтверджують здійснені ним
витрати, тобто з фактичного заробітку
(доходу). Також суд зазначив, що
відповідно до пп.1 п.292.1 ст.292
Податкового кодексу України доходом
платника єдиного податку для фізичної
особи - підприємця є дохід, отриманий
протягом податкового (звітного)
періоду в грошовій формі (готівковій
та/або безготівковій); матеріальній або
нематеріальній формі, визначеній п.292.3
цієї статті. При цьому до доходу не
включаються отримані такою фізичною
особою пасивні доходи у вигляді
процентів, дивідендів, роялті, страхові
виплати і відшкодування, а також
доходи, отримані від продажу рухомого
та нерухомого майна, яке належить на
праві власності фізичній особі та
використовується в її господарській
діяльності. Тому суд дійшов висновку,
що вимоги ОСОБА_6 в частині виключення
з розрахунку аліментів вартості
магазину є обґрунтованими.

Висновки суду першої інстанції щодо
часткового задоволення скарги ОСОБА_6
апеляційний суд вважає вірними,
виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.195 СК України
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається з фактичного
заробітку (доходу), який платник
аліментів одержував за час, протягом
якого не провадилося їх стягнення.

Відповідно до п.1.16 постанови Кабінету
Міністрів України від 26 лютого 1993 року
№ 146 "Про перелік видів доходів, які
враховуються при визначенні розміру
аліментів на одного з подружжя, дітей,
батьків, інших осіб" утримання
аліментів провадиться з усіх видів
заробітку і додаткової винагороди як
за основною роботою, так і за роботою за
сумісництвом, , в тому числі з доходів
від підприємницької діяльності.

Згідно з п.13 зазначеної постанови,
утримання аліментів провадиться з суми
заробітку (доходу), що належить особі,
яка сплачує аліменти, після утримання з
цього заробітку (доходу) податків.

ОСОБА_6 надав суду першої інстанції
документи, що підтверджують отриманий
ним доход (виручку від реалізації
продукції) та здійснені ним витрати,
які пов"язані з отриманим доходом
(а.с.13-188), а також висновок
Чернігівського відділення КНДІСЕ від 24
червня 2014 року, згідно з яким доходи
(виручка від реалізації продукції) ФОП
ОСОБА_6 за період з квітня по грудень 2013
року документально підтверджуються у
розмірі 159272,95 грн.; витрати за
вищевказаний період документально
підтверджуються у розмірі 135255,76 грн., а
сукупний чистий дохід у цей період
підтверджується у розмірі 24017,19 грн.
(а.с.208-216).

З огляду на викладене, колегія суддів
суду апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку, що при
визначенні розміру аліментів та
обчисленні суми заборгованості слід
враховувати не обсяг загального доходу
(виручки від реалізації продукції), а
чистий прибуток ФОП ОСОБА_6, в зв"язку з
необхідністю відрахування від суми
виручки витрат, необхідних для
провадження господарської діяльності

Згідно з пп.1 п.292.1 ст.292 Податкового
кодексу України доходом платника
єдиного податку для фізичної особи -
підприємця є дохід, отриманий протягом
податкового (звітного) періоду в
грошовій формі (готівковій та/або
безготівковій); матеріальній або
нематеріальній формі, визначеній п.292.3
цієї статті. При цьому до доходу не
включаються отримані такою фізичною
особою пасивні доходи у вигляді
процентів, дивідендів, роялті, страхові
виплати і відшкодування, а також
доходи, отримані від продажу рухомого
та нерухомого майна, яке належить на
праві власності фізичній особі та
використовується в її господарській
діяльності.

Оскільки норми Податкового кодексу
України регулюють, зокрема, поняття та
складові доходу фізичної
особи-підприємця, суд першої
інстанції при визначенні розміру
доходів ФОП ОСОБА_6, з яких провадиться
відрахування аліментів, обгрунтовано
застосував пп.1 п.292.1, п.292.3 ст.292
Податкового кодексу України та дійшов
вірного висновку, що вимоги ОСОБА_6 в
частині виключення з розрахунку
аліментів вартості проданого магазину
є обґрунтованими.

Зважаючи на наведене, доводи
апеляційної скарги не містять підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, а тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 14 липня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: