У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Кіцманського району Чернівецької
області в інтересах держави в особі
Кіцманської районної державної
адміністрації Чернівецької області до
ОСОБА_4 про визнання державного акта на
право власності на земельну ділянку
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Кіцманського
районного суду Чернівецької області
від 23 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 2 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року прокурор звернувся до
суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що розпорядженням
Кіцманської районної державної
адміністрації Чернівецької області
від 30 вересня 2009 року № 512 затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання державного акту на
право власності на земельну ділянку та
передано ОСОБА_4 безоплатно у власність
земельну ділянку площею 0,12 га для
ведення садівництва у садівничому
товаристві «Наладчик» за межами с. Біла
Кіцманського району Чернівецької
області. На підставі зазначеного
розпорядження 26 листопада 2009 року
відповідачу було видано державний акт
на право власності на земельну ділянку.
Посилаючись на те, що в результаті
перевірки було встановлено, що
відповідач не є членом садівничого
товариства, а спірну земельну ділянку
передано у власність ОСОБА_5, просив
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,12 га серії ЯИ № 294275 від 26
листопада 2009 року, виданий на
ім'я ОСОБА_4 та скасувати державну
реєстрацію цього акту.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 23
грудня 2013 року позов прокурора
задоволено.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯИ № 294275 від 26 листопада 2009 року,
виданий на ім'я ОСОБА_4 на право
власності на земельну ділянку площею
0,12 га для ведення садівництва,
розташовану на території Білянської
сільської ради Кіцманського району
Чернівецької області у садівничому
товаристві «Наладчик» та скасовано
його державну реєстрацію.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 2 липня
2014 року рішення районного суду в
частині задоволення позову про
скасування державної реєстрації
державного акту на право власності на
земельну ділянку скасовано та ухвалено
в цій частині нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
документа, що посвідчує право
власності та його державної
реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК
України (в редакції на час отримання
земельної ділянки позивачем) таким
документом був державний акт, форма
якого затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Державний акт на право приватної
власності на землю видається на
підставі рішення органу місцевого
самоврядування або органу виконавчої
влади, тому вирішення питання про
правомірність видачі державного акту
безпосередньо залежить від законності
рішення, на підставі якого такий акт
видано, і дотримання вимог,
передбачених земельним
законодавством, зокрема, ст. 116, 118 ЗК
України.

Задовольняючи позов та визнаючи
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що постановою Чернівецького
окружного адміністративного суду від 11
червня 2013 року, яка набрала законної
сили, визнано незаконним та скасовано
розпорядження Кіцманської районної
державної адміністрації від 30 вересня
2009 року № 512 про затвердження
технічної документації та передачі
ОСОБА_4 безоплатно у власність
земельної діляниу площею 0,12 га для
ведення садівництва у садівничому
товаристві «Наладчик», а отже є
недійсним державний акт, виданий на
підставі скасованого розпорядження,
оскільки визнання недійсним рішення
органу місцевого самоврядування тягне
за собою визнання недійсним й
державного акту.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
про скасування державної реєстрації та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд обґрунтовано виходив
із того, що визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку є підставою для
скасування запису про державну
реєстрацію документа, що посвідчує
право на земельну ділянку, а тому
вимога про скасування державної
реєстрації є передчасною.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 23
грудня 2013 року в нескасованій при
апеляційному перегляді частині та
рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 2 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко