Провадження № 2/755/4080/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Києві до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Міжнародний
виставковий центр", треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Виставковий
сітьовий сервіс", ОСОБА_1, про
скасування Акту розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 та Акту
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом за формою Н-1, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста
Києва надійшла позовна заява
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в м. Києві до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Міжнародний виставковий центр", треті
особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю „Виставковий
сітьовий сервіс", ОСОБА_1, про
скасування Акту розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 та Акту
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом за формою Н-1.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що подана позовна заява
не підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства з наступних
підстав.

Відповідно до частини першої ст. 15
Цивільного процесуального кодексу
України, суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
просить скасувати Акт розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 від
17.02.2014 року, що стався з ОСОБА_1, та Акт
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом за формою Н-1 від 17.02.2014
року, з підстав, що містить зміст
позовної заяви.

Відповідно до приписів статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, правосуддя в
адміністративних справах здійснюється
адміністративними судами. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Пункт 4 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає, що до компетенції
адміністративних судів відносяться
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом.

Визначення суб'єкта владних
повноважень наведено в пункті 7 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України: це - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
визначає Закон України від 23.09.1999 №
1105-ХІV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Відповідно до статей 15, 16, 18 цього
Закону страхування від нещасного
випадку здійснює Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
(далі - Фонд) - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її
правлінням; управління Фондом
здійснюється на паритетній основі
державою, представниками
застрахованих осіб і роботодавців;
безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція; робочими органами виконавчої
дирекції Фонду є її управління в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
відділення в районах та містах
обласного значення.

Згідно з частиною сьомою статті 13 Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
підставою для оплати потерпілому
витрат на медичну допомогу, проведення
медичної, професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

Стаття 30 цього Закону також передбачає
обов'язковість згаданих актів.

За приписами частини першої статті 35
Закон України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" для
розгляду справ про страхові виплати до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків подаються, зокрема,
акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання за встановленими формами
та (або) висновок МСЕК про ступінь
втрати професійної працездатності
застрахованого чи копія свідоцтва про
його смерть.

Частиною третьою статті 36 Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
передбачено, що Фонд може затримати
страхові виплати до з'ясування підстав
для виплат, якщо документи про нещасний
випадок оформлені з порушенням
установлених вимог.

При цьому Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не містить положень,
які надавали б Управлінню можливість
самостійно оцінювати правильність
оспорюваних ним актів.

З огляду на викладене, ураховуючи
предмет спору та суб'єктний склад
сторін, при якому позивачем є юридична
особа суб'єкт владних повноважень у
сфері загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
відповідачем виступає юридична особа,
не вбачається підстав для розгляду
справи в порядку цивільного
судочинства, наявність таких підстав
не наведено позивачкою у поданій від її
імені позовній заяві, як і відсутнє
посилання на конкретні правові норми,
якими, на думку позивачки, мають
регулюватись правовідносини, що
виникли між сторонами спору.

За нормою пункту першого ч. 1 ст. 122
Цивільного процесуального кодексу
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1
ст. 122 Цивільного процесуального
кодексу України, суд-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по
цивільній справі за позовом Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Києві до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Міжнародний
виставковий центр", треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Виставковий
сітьовий сервіс", ОСОБА_1, про
скасування Акту розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 та Акту
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом за формою Н-1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

С у д д я :