Справа № 338/2372/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1082/2014
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Меленко О.Є., Фединяка В.Д.,

секретарів:
Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Богородчанського районного суду від 25
березня 2014 року -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
ОСОБА_2 з позовом про зменшення розміру
аліментів, присуджених рішенням
Богородчанського районного суду від 17
жовтня 2013 року на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те,
що його зобов'язано також сплачувати
аліменти на утримання двох його дітей
від іншого шлюбу. Посилаючись на те, що
загальний розмір аліментів, який він
зобов'язаний щомісячно сплачувати на
утримання дітей складає 70% від
заробітної плати, просив зменшити
розмір аліментів на утримання доньки
ОСОБА_4 з 1/5 частини до 1/7 частини від
усіх його доходів до закінчення
донькою навчання або досягнення нею
віку 23 років.

Рішенням Богородчанського районного
суду від 25 березня 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
зменшити розмір аліментів визначений
рішенням Богородчанського районного
суду від 17 жовтня 2013 року та стягувати з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в
розмірі 1/6 частки всіх видів його
заробітку щомісячно до закінчення
дочкою навчання або досягнення нею
віку 23 років.

Не погоджуючись із даним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Апелянт звертає
увагу суду на те, що теперішня дружина
ОСОБА_3 з метою уникнення сплати
останнім аліментів на утримання доньки
ОСОБА_4, подала позов про стягнення з
нього аліментів на утримання їхніх
дітей одразу ж після її звернення про
стягнення аліментів на дочку. Дана
обставина, на думку апелянта, свідчить
про те, що ОСОБА_3 штучно створює умови
для того, щоб зменшити свій обов'язок по
сплаті аліментів на утримання доньки
ОСОБА_4, яка навчається за кордоном,
погіршуючи таким чином її становище.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

В судове засіданні сторони не з'явились
з невідомих причин, хоч судові
повідомлення їм вручено у
встановленому законом порядку
завчасно. Отже, є правові підстави для
розгляду даної справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 та
зменшуючи розмір аліментів на
утримання доньки ОСОБА_4 з 1/5 до 1/6
частки усіх видів його заробітку, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач сплачує аліменти на утримання
доньки від першого шлюбу та на
утримання сина і доньки від другого
шлюбу, які хворіють, що змушує його
витрачати більше коштів на їх
утримання, а також з того, що загальний
розмір стягнутих аліментів з позивача
становить 70% від його заробітної плати.
З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів, виходячи з наступного.

Рішенням Богородчанського районного
суду від 23.10.2013 року з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_5 на утримання його неповнолітніх
сина та дочки стягнуто аліменти в
розмірі 1/4 частини заробітку
відповідача на кожну дитину щомісяця
до досягнення ними повноліття. Іншим
рішенням цього суду від 17.10.2013 року з
ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із її
навчанням було стягнуто аліменти в
розмірі 1/5 частки заробітку щомісячно
до закінчення дочкою навчання або
досягнення нею віку 23 років. Таким
чином, загальний розмір аліментів, які
постановлено названими судовими
рішеннями стягувати з ОСОБА_3 дорівнює
70% від його заробітку, що не
узгоджується з вимогами частини 4
статті 70 Закону України "Про виконавче
провадження".

Встановивши наведені обставини, а
також враховуючи доведену
документально необхідність у
додаткових витратах ОСОБА_3 на
лікування неповнолітніх дітей, суд
першої інстанції обґрунтовано
частково задовольнив позов про
зменшення розміру аліментів на
повнолітню дочку. Такий висновок суду
відповідає роз'ясненню, даному у п.п.17;
20; 23 постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15.05.2006 року "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів".

Приймаючи до уваги вище викладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в даній справі ухвалив
рішення з дотриманням вимог норм
матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта, зокрема про те, що
ОСОБА_3 штучно створив умови для
можливості зменшення обов'язку
стосовно сплати аліментів на її дочку,
об'єктивними доказами не підтверджені ,
і висновків суду не спростовують. Тому
підстав для скасування або зміни
оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 307; 308; 313; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Богородчанського районного
суду від 25 березня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
О.Є. Меленко

В.Д. Фединяк