Єдиний унікальний номер 267/8477/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4043/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Смєлік С.Г.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1 на рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
від 25 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
приватний нотаріус Макіївського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 -
про застосування наслідків нікчемного
правочину, визнання свідоцтва про
право на спадщину недійсним, визнання
права власності в порядку спадкування,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся позивач
з апеляційною скаргою на рішення суду,
яким йому було відмовлено у
задоволенні його позовних вимог.

Суд першої інстанції виходив з того, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача
ОСОБА_4.

За життя належне йому майно - ? частку
квартири АДРЕСА_1 він заповів
відповідачці ОСОБА_2, яка після смерті
спадкодавця у встановленому законом
порядку прийняла цю спадщину.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні
його позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що попереднім
рішенням суду, яке було залишене без
змін ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_1
було відмовлено у задоволенні його
позову про визнання недійсним
заповіту, що був складений його
батьком.

Оскільки позивач, звернувшись з даним
позовом до суду, обрав спосіб захисту
своїх прав, який не передбачений
законом, крім того, не вказав, яке саме
свідоцтво про право на спадщину - за
законом чи за заповітом - він вважає
недійсним, також не вказав, ким та коли
це свідоцтво було видане, а також на яку
саме частку у спадковому майні він
претендує, суд першої інстанції
відмовив позивачеві у задоволенні його
вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати як незаконне та
необґрунтоване.

Зокрема, суд першої інстанції не
прийняв до уваги, що його батько ніколи
не був повністю сліпим, міг самостійно
читати та писати, тому посвідчити свій
заповіт він міг самостійно,
присутність свідків при цьому не була
обов»язковою.

Крім того, у батьковому заповіті не
вказані його паспортні дані, що на
думку апелянта означає, що у нотаріуса
він не був, свій паспорт не надавав.

Оскільки заповіт його батька був
посвідчений нотаріусом у присутності
свідків ОСОБА_5, яка є матір»ю
спадкоємиці ОСОБА_2, та ОСОБА_6, який є
рідним дядьком ОСОБА_2, вважав, що такий
заповіт є незаконним.

Відповідачка ОСОБА_2 до апеляційного
суду не з"явилась, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, що підтверджується її
власноручним підписом у розписці
(а.с.105).

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Оскільки ОСОБА_2 не надала доказів на
підтвердження поважності причин своєї
неявки до апеляційного суду,
апеляційний суд вважає можливим
розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення апелянта,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким частково задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
народження позивача (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер
(а.с.6).

Після його смерті позивач дізнався про
те, що 03 листопада 2008 року його батько
лишив заповіт на все майно, яке буде
належать йому на день його смерті, на
ім»я відповідачки ОСОБА_2 (а.с.8).

Цей заповіт був посвідчений
нотаріально, зареєстрований у реєстрі
за № 2658 та складений з виїздом
нотаріуса додому до спадкодавця,
оскільки, як установив суд першої
інстанції, ОСОБА_4 за станом здоров»я не
міг самостійно прибути до нотаріальної
контори.

Крім того, оскільки заповідач мав
поганий зір, заповіт від його імені
підписала ОСОБА_7, а свідками при цьому
були ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Спадкове майно складалось з ? частки
квартири АДРЕСА_1, яке і перейшло у
власність спадкоємиці ОСОБА_2 після
смерті спадкодавця ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом (а.с.62).

Звертаючись до суду зі своїм позовом,
ОСОБА_1 вказав, що заповіт, складений
від імені його батька, є нікчемним,
оскільки у якості свідків на порушення
вимог закону його підписала матір
спадкоємиці ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та її
рідний дядько ОСОБА_6, а підписала за
батька цей заповіт ОСОБА_7, яка є
дружиною ОСОБА_6

Дійсно, у випадках, передбачених
законом, посвідчення заповіту може
відбуватись при свідках, при цьому,
обов»язковою є присутність не менше як
двох свідків (ч.2 ст.1253 ЦК України).

Така ж вимога міститься і у п.158
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 03 березня 2004 року
№ 20/5, яка була чинною на день
посвідчення спірного заповіту.

При цьому, закон містить певні
застереження щодо свідків, зокрема, не
можуть бути такими свідками члени
сім»ї та близькі родичі спадкоємців за
заповітом (п.3 ч.4 ст.1253 ЦК України).

Таке ж застереження міститься у п.158
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
від 03 березня 2004 року.

Натомість судом першої інстанції було
встановлено - і проти цього не
заперечували відповідачка та треті
особи, що свідок ОСОБА_5, у присутності
якої був посвідчений заповіт, є рідною
матір»ю спадкоємиці ОСОБА_2.

Отже, спірний заповіт був посвідчений у
присутності неналежного свідка, а
відтак - не може вважатись законним.

Зі справи вбачається, що рішенням
Гірницього районного суду м. Макіївки
від 03 вересня 2010 року позивачеві ОСОБА_1
було відмовлено у задоволенні його
позову про визнання спірного заповіту
недійсним з наведених підстав, а саме,
що свідками при посвідченні цього
заповіту були близькі родичі
спадкоємиці ОСОБА_2, та вказано, що за
таких обставин заповіт є нікчемним
правочином, тому захист своїх
порушених прав ОСОБА_1 може здійснити в
іншому порядку (а.с.38-42).

Ухвалою апеляційного суду від 14 грудня
2010 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була
відхилена, рішення Гірницього
районного суду м. Макіївки від 03
вересня 2010 року було залишене без змін
(а.с.58-60).

При цьому, апеляційний суд погодився з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки у якості свідка при
посвідченні заповіту була матір
спадкоємиці ОСОБА_2, цей заповіт слід
вважати таким, що складений з
порушенням вимог щодо його
посвідчення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1257 ЦК
України заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним.

За таких обставин ОСОБА_1, звертаючись
до суду з даним позовом, правильно
вказав, що заповіт, складений від імені
його батька та посвідчений нотаріально
03 листопада 2008 року, з наведених
підстав є нікчемним, а відтак, позивач,
який вважає себе спадкоємцем за
законом після смерті свого батька та
вважає свої права порушеними
складанням нікчемного заповіту, має
право на захист своїх порушених прав.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просив
застосувати наслідки нікчемного
правочину, а саме: визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину, яке
було видане відповідачці ОСОБА_2 (а.с.2-4).

Відмовляючи позивачеві у задоволенні
його вимог, суд першої інстанції
вказав, що ОСОБА_1 не навів, яке саме
свідоцтво про право на спадщину - за
законом чи за заповітом, що було видане
ОСОБА_2, слід визнати недійсним; не
вказав, коли саме та ким було видане це
свідоцтво.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки в
матеріалах справи міститься свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане на ім»я відповідачки ОСОБА_2 25
червня 2012 року щодо спадкового майна,
яке лишилось після смерті ОСОБА_4, а
саме: на ? частину квартири АДРЕСА_1.
Вказане свідоцтво містить посилання
саме на спірний заповіт від 03 листопада
2008 року, складений заповідачем ОСОБА_4
та зареєстрований у реєстрі за № 2658
(а.с.62-63).

Вказане свідоцтво було досліджене
судом першої інстанції, ніяких
відомостей про наявність будь-якого
іншого свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на ім»я відповідачки
справа не містить, тому висновок суду
першої інстанції в цій частині позову є
безпідставним.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що рішення суду в частині
відмови позивачеві у визнанні
недійсним свідоцтва про право на
спадщину як наслідок нікчемності
заповіту слід скасувати та в цій
частині позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити, визнавши недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане на ім»я відповідачки
ОСОБА_2 25 червня 2012 року у спадковій
справі № 182/2009 та зареєстроване у
реєстрі за № 3-321.

При цьому, визнання недійсним
вказаного свідоцтва є застосування
наслідків нікчемного заповіту від 03
листопада 2008 року, складеного від імені
ОСОБА_4 з порушенням вимог щодо
належного посвідчення цього заповіту.

В іншій частині позову - про визнання за
позивачем права власності на спадкове
майно - ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки
оформити своє право на спадщину та
отримати відповідне свідоцтво він може
у встановленому законом порядку через
нотаріальні органи.

До того ж, в апеляційному суді ОСОБА_1
пояснив, що не тільки він, а й його рідна
сестра, яка також є рідною донькою
померлого ОСОБА_4, у встановлений
законом строк подали до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини.

Крім того, зі справи вбачається, що
відповідачка ОСОБА_2 04 грудня 2013 року
продала належну їй ? частку спірної
спадкової квартири ОСОБА_8, про що між
сторонами був укладений та нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
(а.с.64-63), однак вказаний новий власник
спірного майна до участі у справі
залучений не був.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід задовольнити частково, рішення
суду скасувати та частково
задовольнити вимоги позивача, а саме:
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 25 червня
2012 року, видане на ім»я відповідачки
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 на ? частку
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, у
спадковій справі № 182/2009 та
зареєстроване у реєстрі за № 3-321 - як
застосування наслідків нікчемного
заповіту від 03 листопада 2008 року,
складеного від імені ОСОБА_4 на ім»я
ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрованим у
реєстрі за № 2658.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 з
наведених вище підстав слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки від 25 березня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 25 червня
2012 року, видане на ім»я відповідачки
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 на ? частку
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, у
спадковій справі № 182/2009 та
зареєстроване у реєстрі за № 3-321 - як
наслідок нікчемного заповіту від 03
листопада 2008 року, складеного від імені
ОСОБА_4 на ім»я ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_3 та
зареєстрованим у реєстрі за № 2658.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: