Номер провадження: 22-ц/785/7643/14
Головуючий у 1 інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Дрішлюка
А.І.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 червня 2014 року,-

встановила:

12.03.2014р. ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини
на підставі ст.185 СК України.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовувала тим, що неповнолітній
ОСОБА_3 успішно пройшов співбесіду та
поступив до комп'ютерної академії - ШАГ.

03.03.2014р., між ОСОБА_1 та ТОВ
«Комп'ютерна академія - ШАГ» було
укладено договір від 03.03.2014р., за яким
останна зобов'язується провести
навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. Вартість навчання
складається з завдатку в розмірі 2 740
грн., вартості навчання за 28 місяців у
розмірі 36 260 грн. (виходячи з наступного
розрахунку: 28 x 1 295 грн. за місяць=36 260
грн.) та вартості дипломного
проектування у розмірі 1 782 грн., а
всього вартість навчання складає 40 782
грн.

Тому позивач просила на підставі ст.185
СК України стягнути з відповідача
додаткові витрати на дитину у розмірі
40782 грн.

Позивач підтримала позовні вимоги та
посилалась на те, що син вирішив
покращити свої знання у сфері
інформаційних технологій, а тому
вирішив поступити до ТОВ «Комп'ютерна
академія - ШАГ». З цією метою вона
уклала з ТОВ «Комп'ютерна академія -
ШАГ» договір від 03.03.2014р., за яким
повинна щомісяця сплачувати кошти у
розмірі 1295 грн., а всього за весь період
навчання вона повинна заплатити суму у
розмірі 40 782 грн.

Враховуючи її матеріальний стан, вона
не має можливості сплатити дану суму
самостійно, оскільки інші витрати,
пов'язані з навчанням, вона сплачує за
сина, відповідач повинен сплатити
вартість всього навчання в ТОВ
«Комп'ютерна академія - ШАГ».

Відповідач, позовні вимоги не визнав та
пояснив, що він щомісячно сплачує
аліменти на користь позивачки. Розмір
вищевказаних аліментів є достатній для
забезпечення навчання сина, а також
інших витрат. Крім того, син вже
навчається у групі за спеціальністю,
яка пов'язана з комп'ютерними
технологіями у Морському
університеті. Також пояснив, що розмір
його доходів, враховуючи сплату
аліментів, ледь вистачає для
забезпечення його існування, а також
оплати лікування, якого він постійно
потребує, оскільки хворіє.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 червня 2014р. у позовних
вимогах ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 червня 2014р. скасувати та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому, посилається на те, що
укладання договору є доказом навчання
сина до закінчення терміну договору, а
тому відповідач повинний нести
додаткові витрати на навчання сина на
підставі ст.185 СК України, в зв'язку з
чим рішення суду необхідно скасувати
та стягнути з відповідача 40 782 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін. При цьому
ОСОБА_2 посилався у письмових
запереченнях на те, що син ОСОБА_3 у 2013
році поступив до Одеського
національного морського університету,
та з 01 вересня 2013 року навчається в ОНМУ
на бюджеті, на денній формі навчання на
кораблебудівному факультеті (за фахом
комп'ютерні науки). Дитина отримує вищу
освіту в Університеті (державному
закладі ІУ-го рівня акредитації), тому
він розцінює необхідність витрат на
додаткове навчання в
приватному-платному навчальному
закладі, рівень акредитації якого
значно нижчий, ніж ОНМУ не є особливими
обставинами. Крім того, посилався на
те, що навіть після досягнення дитиною
повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2. він продовжує
в добровільному порядку сплачувати
аліменти для дитини у розмірі 14
частини його заробітку.

Крім того, посилався на те, що
витрати понесені позивачем на оплату
навчання, спрямованого на здобуття
дитиною другої вищої освіти, не є
додатковими витратами на дитину, що
викликані особливими обставинами у
відповідності до вимог ч.1 ст.185 СК
України.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
на теперішній час відсутні підстави
для стягнення додаткових витрат на
дитину, відповідно до змісту поданих
позовних вимог та вимог ст. 185 СК
України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 17 квітня 2013р., яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 08 жовтня 2013р., з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 стягнуто на утримання
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у
розмірі 14 частина всіх видів
заробітку(доходів), щомісячно, до
ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.7-12).

Згідно довідки Одеського
національного морського університету
від 02 квітня 2014р., ОСОБА_3 навчається на
бюджеті, денній формі навчання, на
першому курсі, кораблебудівному
факультеті, у державному закладі ІУ-го
рівня акредитації, строк закінчення
навчання - 31 липня 2017р(а.с.106).

Відповідно до договору, який був
укладений між ОСОБА_1 та ТОВ
«Комп'ютерна академія - ШАГ» 03.03.2014р.,
вартість навчання ОСОБА_3 складається з
завдатку у розмірі 2 740грн., щомісячної
сплати у розмірі 1295грн. протягом 28
календарних місяців, з оплатою
дипломного проекту у розмірі 1782
грн.(а.с.13-15).

Згідно довідки, наданої ТОВ
«Комп'ютерна академія - ШАГ» до
апеляційного суду Одеської області
від 15 вересня 2014р., ОСОБА_3 є студентом
полустаціонарної форми навчання у ТОВ
«Комп'ютерна академія - ШАГ». До занять
ОСОБА_3 приступив 07 червня 2014р., а
закінченням навчання є 18 листопада
2016р.(а.с. 138 )

Відповідно до квитанцій ОСОБА_1 за
навчання сина у ТОВ «Комп'ютерна
академія - ШАГ» 03 березня 2014р. сплатила
кошти у розмірі 2740 грн. та 28 травня 2014р.
кошти у розмірі 1295грн., а всього оплата
складає 4035грн.(а.с. 140-143).

Статтею ст. 185 СК України встановлено,
що той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 15.05.2006 року
«Про застосування судами окремих норм
СК України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», що до передбаченої ст. 185 СК
України участі в додаткових витратах
на утримання дитини, викликаних
особливими обставинами (розвитком ії
здібностей, хворобою, каліцтвом то що)
можна притягати лише батьків. У цих
випадках ідеться про фактично зазнані
або передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначати у твердій грошовій
сумі.

Статтею 201 СК України визначено, що
до відносин між батьками і
повнолітніми дочкою, сином щодо
надання їм утримання застосовуються
норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього
Кодексу.

Стаття 185 СК України до
зазначеного переліку не входить, її
норми до правовідносин з приводу
утримання батьками повнолітніх дітей
не можуть бути застосовані.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні вимог позивача.

Доводи апелянта про те, що
витраті, які вона понесла та, які
повинна сплатити за навчання сина є
додатковими витратами є
необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Сімейного
Кодексу України правовий статус дитини
має особа до досягнення нею повноліття.

Положення ст. 185 Сімейного Кодексу
України стосуються обов'язку батьків
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що не є тотожним аліментному
обов'язку.

Зобов'язання брати участь у
додаткових витратах на дитину не є
абсолютним і виникає у батьків
незалежно від присудження стягнення
аліментів на дитину лише за наявності
особливих обставин, викликаних
розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо, отже,
додаткові витрати не є додатковим
стягненням коштів на утримання дитини.

Обов'язок брати участь у
фінансуванні подальшої освіти після
досягнення дитиною повноліття
покладається на батьків у вигляді
аліментів відповідно до вимог ст.ст.
199-201 Сімейного Кодексу України й норми
ст. 185 цього Кодексу до таких
правовідносин не застосовуються.

Доказів того, що додаткові
витрати здійснені на навчання, яке
спрямоване на загальноосвітній
розвиток дитини, і дає більш поглиблені
в порівнянні з навчанням в Одеському
національному морському
університеті, державному закладі ІУ-го
рівня акредитації, знання і спрямоване
на позитивну реалізацію дитиною свого
права на вищу освіту позивачем не
надано.

В своїх письмових запереченнях
відповідач посилався на те, що він має
іншу сім'ю, знаходиться у
зареєстрованому шлюбі 10 листопада 2012р.
з ОСОБА_4, отримує заробітну плату у
розмірі 5977грн.(після утримання
аліментів та податків), сам хворіє,
його дружина також хворіє, на його
утриманні знаходиться син дружини,
який також хворіє, що підтверджено
відповідними медичними
документами(а.с.62,69-81), в зв'язку з чим
не має можливості сплачувати аліменти
на навчання сина ОСОБА_3, який бажає
отримати другу вищу освіту.

Колегія суддів дійшла до висновку,
що витрати, понесені на оплату
організації навчання, спрямованого на
здобуття дитиною другої вищої освіти у
ТОВ «Комп'ютерна академія - ШАГ» не є
додатковими витратами на дитину, що
викликані особливими обставинами у
розумінні ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу
України.

Оплата навчання дитини у ТОВ
«Комп'ютерна академія - ШАГ» не може
розцінюватись як додаткові витрати,
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини). Доказів
з цього приводу позивачем не надано.

Крім того, з ІНФОРМАЦІЯ_2., коли ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, став повнолітнім,
відповідач добровільно погодився
сплачувати аліменти на сина у розмірі
14 частини свого заробітку на його
утримання(а.с. 149 ).

Статтею 11 ЦПК України передбачено
обов'язок суду розглядати цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог.

Вирішуючи спір в межах заявлених
вимог та відмовляючи в задоволенні
позову щодо стягнення додаткових
витрат на підставі ст.185 СК України,
позивачкою не заявлено вимоги про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст.
199 СК України.

Правила та порядок участі батьків
у додаткових витратах на дитину,
встановлений ст. 185 СК України, яка
міститься у главі 15 СК України та
поширюються на правовідносини щодо
обов'язків батьків по утриманню
неповнолітніх дітей, а тому її правила
не можуть бути розповсюджені на
правовідносини, які виникли між
сторонами на утримання повнолітнього
сина.

Відтак аналіз ст. ст. 199, 200 СК України
вказує на те, що законодавець пов'язує
обов'язок батьків утримувати своїх
повнолітніх дітей, які продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, до досягнення
ними двадцяти трьох років за умови,
коли батьки можуть надавати таку
матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК
України, позивачка не позбавлена
права звернутися до суду з позовом
про стягнення аліментів на навчання
до досягнення двадцяти трьох років.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не містять передбачених
законом підстав для скасування
рішення суду.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів, розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін.

Підстав для постановлення
нового рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,307 п.1ч.1,308,314,
315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

О.М. Таварткіладзе

А.І.Дрішлюк