Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В., за участю позивача, представника
позивача адвоката ОСОБА_1 та
представників відповідача ОСОБА_2
адвоката ОСОБА_3 і ОСОБА_4, розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дубровицького районного суду від 16
травня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Бережківської
сільської ради Дубровицького району
Рівненської області, правонаступника
третьої особи на стороні позивача
ОСОБА_6 про відновлення меж земельної
ділянки, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
проходом - під'їздом,

В С Т А Н О В
И Л А :

Рішенням Дубровицького районного суду
від 16 травня 2014 року позов ОСОБА_5
задоволено.

Усунуто створені ОСОБА_5 ОСОБА_2
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою площею 0,0546 га, яка розташована
по АДРЕСА_1 і призначена для
обслуговування належного ОСОБА_5
житлового будинку та господарських
споруд, шляхом відновлення зовнішніх
меж земельної ділянки, які існували до
порушення прав, згідно зйомки ДФ ДНВП
„Рівнегеокадастр" та висновку
експертизи № 8020-8021 по точках 1, 2, 7, 11 за
фактичним її використанням з усуненням
створених ОСОБА_2 перешкод по межах від
точки 2 до точки 2А та від точки 11 до
точки 20.

Усунуто створені ОСОБА_5 ОСОБА_2
перешкоди в користуванні спільним
проходом - під'їздом, площею 0,0039 га, з
вул.

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1554/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Сидоренко З.С.

Доповідач :
Григоренко М.П.

Набережна с. Бережки Дубровицького
району Рівненської області до
земельної ділянки площею 0,0546 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, шляхом повного
демонтажу самовільно зведеної ОСОБА_2
дерев'яної огорожі від точки 3А до точок
4 і 5 та від точки 6 до точок 7 і 2А.

Відновлено стан спільного проходу -
під'їзду, площею 0,0039 га, з АДРЕСА_1 до
земельної ділянки площею 0,0546 га, яка
розташована по АДРЕСА_1 для можливості
використання за призначенням шляхом
викорчування всіх насаджень,
прибирання будки, будівельних
матеріалів, викопування стовпців та
ліквідації інших захаращень і
перешкод, які на ньому знаходяться.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 в
подальшому перешкод у користуванні
земельною ділянкою площею 0,0546 га, яка
розташована по АДРЕСА_1 та проходом -
під'їздом, площею 0,0039 га, з АДРЕСА_1 до
земельної ділянки площею 0,0546 га, яка
розташована по АДРЕСА_1.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_2 покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що позивач не надав суду
належних доказів, що земельна ділянка
належала його бабусі ОСОБА_9 Рішення
сільської ради про передачу земельної
ділянки у власність чи у користування
відсутнє. З довідки Бережківської
сільської ради № 77 від 06.02.2013 року
вбачається, що ОСОБА_5 після смерті
своєї бабусі ОСОБА_9 власником
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку не став і права
власності на неї не набув.

Зазначає, що застосування ст. 120 ЗК
України можливе за умови наявності у
ОСОБА_9 права власності чи права
користування земельною ділянкою з
наступним переходом цих прав до ОСОБА_5

Вважає, що посилання суду першої
інстанції на довідку №51 від 29.01.2014 року
є безпідставним, оскільки
Бережківською сільською радою
прохід-проїзд не надавався і
відповідно не могло прийматися рішення
про його ліквідацію чи передачу у
власність ОСОБА_2, оскільки проходу -
під'їзду немає в наявності і будь-які
належні та допустимі докази його
наявності відсутні.

Крім того вказує, що пояснення позивача
щодо зміщення меж його земельної
ділянки є безпідставними, адже він сам
стверджує, що дані межі є орієнтовними.
В судовому засіданні позивач визнав,
що межі його земельної ділянки не
визначені.

Також, для застосування статті 152 ЗК
України, на яку покликається суд в
оскаржуваному рішенні, особа перш за
все повинна мати право власності або
право користування земельною ділянкою,
яких позивач немає.

Із цих підстав просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач вказує, що оскаржуване рішення
вважає законним та обґрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи
представники відповідача ОСОБА_2
підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити.

Позивач та його представник просили
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги у повному
обсязі, суд першої інстанції виходив із
того, що в ході судового розгляду
справи були встановленні обставини,
які свідчать про порушення ОСОБА_10
законних прав та інтересів позивача
щодо користування тим своєю земельною
ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 та
проходом - під'їздом, площею 0,0039 га, з
АДРЕСА_1.

Проте, на розсуд колегії суддів,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню через недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, з
ухваленням у справі нового рішення.

Як при зверненні до суду із позовом так
і в ході судового розгляду справи
позивач вказував, що у нього відсутні
будь-які правовстановлюючі документи
на його земельну ділянку, відповідно до
яких можливо було б встановити межі
цієї земельної ділянки.

В матеріалах справи міститься заява
ОСОБА_11 і ОСОБА_12 від 22.10.2007 року на
адресу голови Бережківської сільської
ради з проханням встановити межі
земельної ділянки загального
користування (проходу) між будинками
ОСОБА_12 та ОСОБА_2 та оформити це
документально, однак в матеріалах
справи відсутні будь-які дані, які б
свідчили про те, що вищевказаний орган
місцевого самоврядування вчиняв
будь-які дії з даного приводу, а позивач
оскаржував ці дії чи бездіяльність з
даного приводу.

Успадкувавши після смерті ОСОБА_9
житловий будинок, позивач будь-яких дій
щодо переоформлення на себе права
користування земельної ділянки, яка
призначена для обслуговування цього
будинку, та встановлення меж цієї
земельної ділянки в натурі не вчинив,
тому його позовні вимоги є
передчасними.

Відповідно до п. 4.3, 4.4. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі ( на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року,
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі раніше розробленої та
затвердженої відповідно до статті 186
Земельного кодексу України
документації із землеустрою. У разі
відсутності такої документації
розробляється технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

У разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки встановити неможливо, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки.

У разі коли в такий спосіб визначення
меж не узгоджується з виявленими
обставинами, зокрема зі встановленими
розмірами земельних ділянок, то межі
визначаються з урахуванням цих
обставин.

Таким чином, перед тим як заявляти
вимоги до ОСОБА_10 щодо усунення
перешкод у користуванні своєю
земельною ділянкою та проходом до неї,
позивачу потрібно спочатку вирішити
питання щодо встановлення меж своєї
земельної ділянки, яка, як він вважає
перейшла у його користування в порядку
спадкування, та хто є суміжним
землекористувачем чи землевласником.

Покладення судом першої інстанції в
основу оскаржуваного рішення
висновків судової
будівельно-технічної експертизи, якою
межі земельної ділянки позивача та
відповідача були встановлені в
результаті огляду та зі слів однієї із
сторін, на розсуд колегії суддів, не
відповідає чинному законодавству, яке
передбачає спеціальний порядок
вирішення таких питань, якого позивач
не дотримався, а відразу звернувся до
суду із позовом.

Не має будь-якого доказового значення і
огляд земельної ділянки, який ніби-то
було здійснено судом під час виїзного
судового засідання, так як якщо
вважати, що земельна ділянка є речовим
доказом, який підлягає огляду за його
місцем знаходженням, то, відповідно до
ст. 140 ЦПК України, мав бути складений
відповідний протокол, але такий
протокол в матеріалах справи відсутній
і чинним цивільно-процесуальним
законом не передбачено проведення
виїзних судових засідань.

З огляду на викладене, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 має бути
відмовлено, за недоведеністю.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду
від 16 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, Бережківської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області, правонаступника третьої особи
на стороні позивача ОСОБА_6 про
відновлення меж земельної ділянки,
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та
проходом-під"їздом - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 121 грн. 80 коп. в рахунок
відшкодування судових витрат, які
остання понесла у зв'язку із сплатою
судового збору за подачу апеляційної
скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.