РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 вересня 2014 року Личаківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді:
Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання:
Коник О.Б.,

позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_2 про зобов'язання
до вчинення дій, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом,
вимоги якого в подальшому збільшила,
про зобов'язання відповідача зробити
запис в її трудовій книжці про
звільнення з посади діловода за
власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпПУ з
19 вересня 2009 року. Крім того, просить
вважати її звільненою з вказаної
посади за власним бажанням з 19 вересня
2009 року.

Позов мотивує тим, що 5 вересня 2009 року
звернулась до відповідача з заявою про
звільнення її з посади діловода за
власним бажанням з 19 вересня 2009 року.
Однак відповідач не здійснив їй
відповідного запису в трудову книжку, а
тому вона вважається працюючою особою,
внаслідок чого отримує пенсію в
меншому розмірі, хоча фактично з 19
вересня 2009 року ніде не працює.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала з мотивів викладених в
ньому, додатково пояснила, що з 19
вересня 2009 року фактично не працювала у
відповідача на посаді діловода, а тому
просила вважати днем її звільнення
саме це число. Просила позов
задовольнити.

Відповідач в жодне з судових засідань
не з'явився, подав письмові пояснення,
відповідно до яких просив постановити
рішення про звільнення позивача з
посади діловода з 19 вересня 2009 року.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст.
169 ЦПК України суд вважає за можливе
провести судове засідання у
відсутності відповідача та
постановити заочне рішення на підставі
доказів, які знаходяться в матеріалах
справи, відносно чого позивач не
заперечила.

Заслухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
в сукупності зібрані у справі докази,
вирішуючи спір в межах заявлених
позовних вимог, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач працювала у відповідача на
посаді діловода з 29 листопада 2004 року,
що стверджується копією трудової
книжки позивача та трудовим договором
від 29 листопада 2004 року укладеним на
невизначений строк (а.с. 5, 7).

5 вересня 2009 року позивач звернулась до
відповідача з заявою про звільнення її
з посади діловода з 19 вересня 2009 року,
яка відповідачем була отримана 7
вересня 2009 року, що стверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 2, 3).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ підставою
припинення трудового договору є
розірвання трудового договору з
ініціативи працівника.

Відповідно до ст. 38 КЗпПУ працівник має
право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні.

У відповідності до ст. 48 КЗпПУ трудова
книжка є основним документом про
трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх
працівників, які працюють на
підприємстві, в установі, організації
або у фізичної особи понад п'ять днів.

До трудової книжки заносяться
відомості про роботу, заохочення та
нагороди за успіхи в роботі на
підприємстві, в установі, організації;
відомості про стягнення до неї не
заносяться.

Згідно з п. 2.2, 2.4, 2.21-1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58, до трудової книжки вносяться:
відомості про працівника: прізвище,
ім'я та по батькові, дата народження;
відомості про роботу, переведення на
іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про
прийняття на роботу, переведення на
іншу постійну роботу або звільнення, а
також про нагороди та заохочення
вносяться власником або уповноваженим
ним органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

Трудові книжки працівників, які
працюють на умовах трудового договору
у фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи з правом
найму, та фізичних осіб, які
використовують найману працю,
пов'язану з наданням послуг (кухарі,
няньки, водії тощо), зберігаються
безпосередньо у працівників.

Зазначені в абзаці першому цього
пункту фізичні особи роблять записи до
трудових книжок працівників про
прийняття на роботу та звільнення з
роботи відповідно до укладених з
працівниками письмових трудових
договорів, що зареєстровані в
установленому порядку в державній
службі зайнятості. Під час прийняття на
роботу вноситься запис: "Прийнятий на
роботу (далі зазначається професійна
характеристика робіт) за трудовим
договором (зазначаються дата та номер
договору), зареєстрованим у державній
службі зайнятості (зазначається повна
назва центру зайнятості)", при цьому у
графі 4 зазначається, на підставі чого
внесено запис (дата і номер реєстрації
трудового договору державною службою
зайнятості: "трудовий договір (номер),
зареєстрований (дата)"), а при
звільненні - запис: "Звільнений з роботи
(далі зазначається підстава звільнення
з посиланням на відповідні статті КЗпП
України)", при цьому у графі 4
зазначається дата зняття трудового
договору з реєстрації державною
службою зайнятості: "трудовий договір
(номер) знято з реєстрації (дата)".

Унесені фізичною особою до трудових
книжок записи підтверджуються
підписом посадової особи органу
державної служби зайнятості, який
зареєстрував трудовий договір, і
засвідчуються його печаткою.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач працювала у відповідача по
безстроковому трудовому договору з 29
листопада 2004 року на посаді діловода, у
відповідності до положень ст. 38 КЗпПУ
подала заяву про звільнення з роботи за
власним бажанням з 19 вересня 2009 року і з
цього часу фактично не виконувала
своїх трудових обов'язків, а тому
фактично трудовий договір припинив
свою дії, відповідач не здійснив запису
в її трудовій книжці про звільнення і
не надіслав відповідного наказу про
звільнення та при цьому не заперечує
щодо позовних вимог про дату
звільнення позивача з 19 вересня 2009
року, а тому суд приходить до
переконання про необхідність
зобов'язання відповідача зробити запис
в трудовій книжці позивача про її
звільнення з посади діловода за
власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпПУ з
19 вересня 2009 року.

При цьому у відповідності до вимог ст. 88
ЦПК України з відповідача в користь
держави слід стягнути судові витрати у
справі, що складаються з 121,8 гривень
судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати суб'єкта підприємницької
діяльності фізичну особу ОСОБА_2
здійснити запис в трудовій книжці
ОСОБА_1 про звільнення з посади
діловода за власним бажанням згідно з
ст. 38 КЗпПУ з 19 вересня 2009 року.

Вважати ОСОБА_1 звільненою з посади
діловода у суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_2 за
власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпПУ з
19 вересня 2009 року.

Рішення може бути переглянуте за
заявою відповідача, яка подається до
суду протягом десяти днів після
отримання копії рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: