інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/2903/14 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання членом сім»ї
наймача житлового приміщення і
визнання права користування жилим
приміщенням, зобов'язання укласти
договір найму житлового приміщення,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в
и л а:

ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання членом сім»ї
наймача жилого приміщення і визнання
права користування жилим приміщенням,
зобов»язання укласти договір найму
жилого приміщення, посилаючись на те,
що він з березня 2012 року постійно
проживає в АДРЕСА_1.

В зазначену квартиру він вселився як
член сім»ї наймача. Наймачем квартири
був його батько ОСОБА_2, що
підтверджується ордером, виданим 17
грудня 2009 року на підставі рішення
виконавчого комітету Крюківщинської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області № 50/4 від 16
грудня 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 його батько ОСОБА_2 помер.

У вересні 2013 року він письмово
звернувся до Крюківщинської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області стосовно укладення з
ним договору найму жилого приміщення -
квартири АДРЕСА_1, як з членом сім»ї
наймача.

Листом № 737 від 14 вересня 2013 року йому
повідомлено, що вирішення питання про
укладення з ним договору найму жилого
приміщення можливо після встановлення
факту постійного проживання його в
квартирі АДРЕСА_1, як члена сім»ї
наймача. Він же вселився у квартиру як
член сім»ї наймача.

Після смерті батька, він продовжує
проживати в квартирі АДРЕСА_1 і сплачує
квартирну плату та оплачує комунальні
послуги.

За життя батька, він не
зареєструвався в цій квартирі, так як
мати не схвалювала його рішення, жити
разом із батьком і тому створила йому
перешкоди для зняття з реєстрації за
попереднім місцем проживання (місце
проживання матері). Вона сховала його
документи, необхідні для пред»явлення
при знятті з реєстрації та інші дії, які
перешкоджали йому здійснити зняття з
реєстрації і зареєструватися за місцем
свого постійного проживання, а саме в
спірній квартирі, наймачем якої був
його батько. Він же не бажав
загострювати відносини з матір»ю, мав
надію згодом переконати її в
правильності свого рішення.

Крім того, для зняття з реєстрації,
він мав обмеження в часі, оскільки
перебуває на військовому обліку як
призовник. Тому, згідно з Правилами
військового обліку він мав право
змінити військовий облік до
опублікування Указу Президента
України про черговий призов. Тобто, до 15
листопада 2012 року (Указ Президента
України «Про строки проведення
чергових призовів, чергові призови
громадян України на строкову службу та
звільнення в запас
військовослужбовців у 2013 році» № 635/2012
був опублікований 15 листопада 2012 року).
Таким чином, після 15 листопада 2012 року
він не мав можливості змінити
реєстрацію місця проживання з причин
неможливості змінювати приписне
свідоцтво призовника.

Третьою обставиною, яка вплинула на
те, що він не зареєструвався за місцем
свого постійного проживання, по»вязана
з тим, що у серпні-вересні 2012 року він
готувався до вступу в коледж ДВНЗ
Київського університету управління та
підприємництва. Тому, здійснювати
перереєстрацію на той час було
неможливим, оскільки йому потрібно
було мати при собі паспорт.

Тобто, обставини складалися таким
чином, що він не встиг за життя батька,
наймача квартири, зареєструватися за
місцем свого постійного проживання, а
саме в квартирі АДРЕСА_1.

Всі його особисті речі знаходяться в
спірній квартирі, в яку він вселився зі
згоди наймача квартири і проживає в ній
майже півтора роки, як член сім»ї
наймача квартири, так як він є сином
наймача.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1
просив визнати його членом сім»ї
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, наймача
жилого приміщення, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, визнати за ним право
користування жилим приміщенням, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
зобов»язати Крюківщинську сільську
раду, Києво-Святошинського району,
Київської області укласти з ним
договір найму жилого приміщення -
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
14 березня 2014 року, позивачу
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просив, рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 березня 2014 року
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення про задоволення позовних
вимог. Зазначив, що рішення суду першої
інстанції ухвалене при неповному
з»ясуванні судом обставин, що мають
значення для справи, недоведено
обставини, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуально права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 березня 2014
року, в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_2, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть. Позивач у
справі - ОСОБА_1, доводився сином
померлому ОСОБА_2, що підтверджується
копією свідоцтва про народження
позивача.

Згідно витягу з Спадкового реєстру
(спадкові справи та видані на їх
підставі свідоцтва про право на
спадщину) спадкова справа після смерті
ОСОБА_2 не заводилась.

За життя, виконавчим комітетом
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області 17 грудня 2009 року ОСОБА_2 був
виданий ордер на жиле приміщення № 000362
на право зайняття жилого приміщення,
жилою площею 15,3 кв.м., яке складається з
однієї кімнати за адресою: АДРЕСА_1
Підставою видачі даного ордера було
рішення виконавчого комітету
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 50/4 від 16 грудня 2009 року.

Згідно виданої виконавчим
комітетом Крюківщинської сільської
ради довідки про склад сім»ї наймача
квартири (одноквартирного будинку) від
12 лютого 2013 року № 220 вбачається, що у
квартирі зав адресою: АДРЕСА_1 постійно
мешкав і мав право на приватизацію
житла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який був
зареєстрований в даній квартирі з 08
січня 2010 року.

Як зазначав у позові ОСОБА_1, він з
березня 2012 року постійно проживав
разом з батьком до дня його смерті і
проживає в даний час в АДРЕСА_1.

Після смерті батька, ОСОБА_1
звернувся із заявою до голови
Крюківщинської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про укладення з ним договору
найму жилого приміщення - квартири
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що п]сля
смерті свого батька він, як член сім»ї
наймача, відповідно до вимог ст. 64 ЖК
України, продовжує користуватись цією
квартирою і утримує її.

14 вересня 2013 року Крюківщинською
сільською радою Києво-Святошинського
району, Київської області ОСОБА_1 було
надано відповідь, що підстав для
укладення з ним договору найму не
вбачається.

Згідно відомостей
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,
УДМС України в м. Києві позивач у справі
ОСОБА_1 з 30 березня 2010 року по даний час
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України
члени сім»ї наймача, які проживають,
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов»язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім»ї несуть солідарну з
наймачем майнову відповідальність за
зобов»язаннями, що випливають із
зазначеного договору. До членів сім»ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім»ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім»ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов»язки, як наймач та члени
його сім»ї.

Згідно вимог ст. З ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав та інтересів.

В ст. 15 ЦК України вказано, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися о суду
за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов»язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
або органу місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб.

Згідно вимог ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Так як позивачем не доведено в
судовому засіданні ті обставини, на які
він посилався як на підставу своїх
вимог і заперечень, колегія суддів
погоджується з думкою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області про відмову ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
порушень норм процесуального
законодавства при розгляді справи не
допустив, тому, апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 березня 2014 року
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія

суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
14 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: