Справа № 495/5689/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Островерх В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_2 виданий 13.02.2001 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5689/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Мологівської сільської ради

про продовження терміну прийняття
спадщини

В С Т А Н О В И В :

04.08.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до Мологівської
сільської ради (далі по тексту -
відповідач) про продовження терміну
прийняття спадщини.

Так, позивач просить суд встановити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк
прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 строком на 3
(три) місяці після вступу рішення в
законну силу.

Позивач - ОСОБА_1, в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача - Мологівської
СР, в судове засідання не з'явився, але
від голови Мологівської СР надійшов до
суду лист, згідно з яким він просить
справу №495/5689/14-ц за позовом ОСОБА_1
призначену на 09.09.2014 року на 12 годину 00
хвилин розглянути за його відсутністю.
З позовом згодні. Претензій не мають.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, заслухавши в судовому
засідання пояснення позивача, суд
дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с.
Красна Коса Білгород-Дністровського
району Одеської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про що
свідчить свідоцтво про народження
серії НОМЕР_3 видане 31.03.1970 року, паспорт
серії НОМЕР_2 виданий 13.02.2001 року та
довідка про присвоєння
ідентифікаційного номера видана 02.03.2001
року.

ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3 виданим 31.03.1970
року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 (рідна мати
ОСОБА_1) померла, про що свідчить
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4
видане 02.08.2012 року.

За життя ОСОБА_2 належав житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується складеним
26.06.2014 року КП «Білгород-Дністровське
БТІ» технічним паспортом
(інвентаризаційна справа № 236).

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_2 відкрилась спадщина у
вигляді житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем першої черги після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, згідно
закону, є її рідний син - ОСОБА_1, інших
спадкоємців не має.

Між тим, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_2, єдиний спадкоємець за законом,
є її рідний син - ОСОБА_1, не встиг в
шестимісячний термін, що встановлений
ст.1270 Цивільного кодексу України,
звернутися до нотаріальної контори за
оформленням та отриманням свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Так, за твердженням позивача, він тяжко
пережив смерть матері, знаходився у
скрутному матеріальному становищі та
займався оформленням нового
технічного паспорту на житловий
будинок. В період з січня 2013 року по
липень 2013 року в
Білгород-Дністровському
міськрайонному суді Одеської області
розглядалася справа про встановлення
факту належності свідоцтва про право
на спадщину за законом та встановлення
факту належності технічного паспорту
на житловий будинок ОСОБА_2 Крім того, в
період з 05.02.2013 року по 15.07.2014 року
ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному
лікуванні у Випаснянській лікарській
амбулаторії, що документально
підтверджується.

Згідно із листом завідуючого
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори від
12.07.2014 року № 1965/02-14, при зверненні до
нотаріальної контори з метою
оформлення та отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом, ОСОБА_1
було відмовлено у зв'язку із пропуском
шестимісячного терміну, що
встановлений ст.1270 Цивільного кодексу
України. Рекомендовано звернутися до
суду.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу
України, спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у випадку відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу
України, в першу чергу на спадкування
за законом мають діти спадкодавця, той
з чоловіка і жінки, що пережив і батьки.
Спадкоємцем першої черги за законом
являється позивачка.

Як встановлено матеріалами справи та
було вищезазначено, спадкоємцем
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2
першої черги за законом являється її
рідний син - ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного
кодексу України, спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 Цивільного
кодексу України для прийняття спадщини
встановлюється строку у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно із ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу
України, за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 «Про практику у справах
про спадкування» від 30.05.2008 року
передбачено, що особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 ЦК.

Зазначене положення застосовується до
спадкоємців, в яких право на
спадкування виникло з набранням
чинності зазначеним Кодексом. Суди
відкривають провадження в такій справі
уразі відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину
(частина друга статті 1272 ЦК), а також за
відсутності інших спадкоємців, які
могли б дати письмову згоду на подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Відповідачами у
такій справі є спадкоємці, які прийняли
спадщину. При відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти
наявність або відсутність спадкової
справи стосовно спадкодавця у
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину. За наявності у спадковій
справі заяви спадкоємця про відмову
від права на спадщину його вимоги про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини задоволенню не
підлягають. Вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини, при цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктами 2.20, 2.21 Інформаційного Листа
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 року встановлено наступне.

При вирішенні справ про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини слід також
враховувати, що додатковий строк
визначається у разі, якщо суд визнає
причини пропуску строку для прийняття
спадщини поважними. У зазначеній
категорії справ є обов'язковим
обґрунтування в мотивувальній частині
судового рішення поважності причин
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини.

Суди переважно правильно вирішують
питання поважності причин пропуску
зазначеного строку та визнають
поважними:

- тривалу хворобу;

- перебування спадкоємця тривалий час
за межами України;

- відбування покарання в місцях
позбавлення волі;

- перебування на строковій військовій
службі в Збройних Силах України тощо.

Матеріалами справи встановлено та в
судовому засіданні підтверджено той
факт, що ОСОБА_1 строк подання заяви про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори пропустив з поважних причин, що
підтверджується наступним.

По-перше, на замовлення ОСОБА_1 КП
«Білгород-Дністровське БТІ» складався
та оформлювався технічний паспорт на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, про що свідчить
безпосередньо складений 26.06.2014 року
технічний паспорт (інвентаризаційна
справа № 236).

По-друге, в період з січня 2013 року по
липень 2013 року в
Білгород-Дністровському
міськрайонному суді розглядалася
справа про встановлення факту
належності свідоцтва про право на
спадщину за законом та встановлення
факту належності технічного паспорту
на житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2, про
що свідчить заочне рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 03.07.2013 року по справі № 495/729/13-ц.

По-третє, в період з 05.02.2013 року по 15.07.2014
року ОСОБА_1 знаходився на
амбулаторному лікуванні у
Випаснянській лікарській амбулаторії,
що підтверджується листом завідуючого
Випаснянської сільської лікарської
амбулаторії від 04.09.2014 року №70 (із
зазначенням періодів лікування та
діагнозів).

Згідно із ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного
процесуального кодексу України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Кожна сторона повинна довести
ті обставин, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 6
цього Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні (ст.213
ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про законність,
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим
його позовна заява до Мологівської СР
про продовження терміну прийняття
спадщини підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1216, 1258, 1261, 1268-1269, ч.1
ст.1270, ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу
України, п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 «Про
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року, ст.ст. 3, 10, 57, 58, 60, 157, 169, 197,
208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мологівської
сільської ради про продовження терміну
прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), додатковий строк для прийняття
спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_2 строком у 3 (три) місяці
після вступу рішення в законну силу.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
Одеської області суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко