Справа № 739/670/14-ц
Провадження № 2/739/168/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новгороді-Сіверському Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Новгород-Сіверської міської
ради Чернігівської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач), діючи
через свого представника ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом до
Новгород-Сіверської міської ради
Чернігівської області (далі -
відповідач) про визнання за ним права
власності за набувальною давністю на ?
частку житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованими за адресою:
АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, у
якого не було спадкоємців, він почав
відкрито та добросовісно володіти
належним останньому нерухомим майном,
розташованим за вказаною вище адресою
та утримувати його. Відповідно вважає,
що має право на визнання за ним права
власності за набувальною давністю на
вказане вище нерухоме майно, яке
належало ОСОБА_3

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі та просив його задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, при цьому
ним подано заяву про визнання позовних
вимог у повному обсязі з клопотання про
розгляд справи без його участі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4
дав показання про те, що він є сусідом
позивача і знав ОСОБА_3, який помер у
ІНФОРМАЦІЯ_3. Останній був тестем
позивача, який постійно за ним
доглядав. Після смерті ОСОБА_3, належна
останньому частка житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1 ніким не була
успадкована і за нею постійно доглядає
позивач, здійснюючи ремонт цього
нерухомого майна.

Заслухавши пояснення
представника позивача, допитавши
свідка, дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, суд приходить до
наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
житель АДРЕСА_1 ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 09 лютого 1995 року (а.с. 7).

Останньому на праві власності
належали ? частка житлового будинку,
сараю літера «Б-1» та сараю літера «В-1»,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою КП
«Новгород-Сіверське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 17
березня 2014 року №38 (а.с.8) та технічним
паспортом на житловий будинок (а.с. 11-12).

Інша ? частка будинку та надвірних
будівель, розташованих за вказаною
вище адресою, належить на праві
власності позивачу, що підтверджується
довідкою КП «Новгород-Сіверське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 17 березня 2014 року
№38 (а.с.8).

З відповідей на запити суду,
наданих приватним нотаріусом
Новгород-Сіверського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 від 13
травня 2014 року №327/01-16 та Семенівською
районною державною нотаріальною
конторою від 16 травня 2014 року №325/01-16
вбачається, що після померлого ОСОБА_3
спадкова справа не заводилася (а.с. 20-24),
відповідно спадщина останнього ніким
не була успадкована. При цьому дані про
перебування на утриманні ОСОБА_3
малолітніх, неповнолітніх,
недієздатних осіб, осіб, цивільна
дієздатність яких обмежена відсутні,
на день смерті ніхто з ОСОБА_3 постійно
не проживав.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов від 14 березня 2014
року встановлено, що позивач проживає у
АДРЕСА_1. Він постійно доглядає за
часткою будинку, що належала ОСОБА_3,
провидь в будинку поточний ремонт та
підтримує його в стані, придатному для
проживання. Цей будинок є постійним
місцем проживання позивача, що
підтверджується його сусідами (а.с. 10).

Відповідно до частин першої та
четвертої статті 344 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років, або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Відповідно до пункту 8
Прикінцевих та Перехідних положень ЦК
України правила статті 344 ЦК України
про набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом. Відповідно до
пункту 1 Прикінцевих та Перехідних
положень ЦК України, цей Кодекс набрав
чинності з 01 січня 2004 року.

Як вбачається з викладеного вище
позивач добросовісно заволодів ?
часткою житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_3, на момент звернення до
суду з позовом, тобто на 28 квітня 2014
року, понад 10 років відкрито та
безперервно володіє вказаним майном та
піклується про його збереження.

За таких обставин позов ОСОБА_2
про визнання права власності на ?
частку житлового будинку підлягає
задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання права
власності на ? частку надвірних
будівель, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_3, а саме -
сараю літера «Б-1» та сараю літера «В-1»,
необхідно зазначити, що ці надвірні
будівлі призначені для обслуговування
житлового будинку, розташованого за
вказаною вище адресою і пов?язані з ним
спільним призначенням.

Відповідно до частини першої статті 186
ЦК України річ, призначена для
обслуговування іншої (головної) речі і
пов?язана з нею спільним призначенням,
є її приналежністю.

Таким чином зазначені надвірні будівлі
є приналежністю головної речі -
житлового будинку.

Згідно з частиною другою статті 186 ЦК
України приналежність слідує за
головною річчю, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Отже, визнання за особою права
власності на частку головної речі -
житлового будинку свідчить про набуття
такою особою права власності на
відповідну частку надвірних будівель,
призначених для обслуговування цього
житлового будинку, які є його
приналежністю. Відповідно окреме
визнання права власності на частку
таких надвірних будівель
законодавством не передбачено, тому в
задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 186, 344, пунктами 1, 8 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного
кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 174,
209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до
Новгород-Сіверської міської ради
Чернігівської області про визнання
права власності на частку житлового
будинку та надвірних будівель за
набувальною давністю - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, за
набувальною давністю право власності
на ? (одну другу) частку житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала на праві
власності ОСОБА_3.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Чепурко