Справа №
Провадження №2/541/785/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі:

головуючого - судді Сидоренка
Ю.В.,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Миргороді
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просив визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1, з причини не
проживання його в будинку з 2007 року. В
обґрунтування позовних вимог зазначає,
що він з 04.04.2007 року є власником будинку
АДРЕСА_1, який придбав на підставі
договору купівлі-продажу з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, який був зареєстрований у цьому
будинку. З часу придбання позивачем
будинку відповідач виселився з нього
та вивіз свої особисті речі, але не
знявся з реєстрації, що спричиняє
позивачу незручності та перешкоди у
нормальному користуванні належним
йому майном, в зв'язку з чим позивач
вимушений звертатись до суду.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав повністю,
просив їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю,
пояснив, що не знімався з реєстрації в
зв'язку з тим, що не мав можливості
зареєструвати інше місце проживання.

Враховуючи визнання позову
відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК
України, суд вважає можливим
постановити рішення про задоволення
позову, оскільки визнання позову не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
позивачу, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу від 4 квітня
2007 року (а.с. 3). В даному будинку також
зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 7), який в
даному будинку не проживає з часу його
продажу, що визнається відповідачем,
отже відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
не підлягає доказуванню.

Згідно ст.163 ЖК України у разі
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
займане жиле приміщення у випадках і в
межах строків, установлених частиною
першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу. Під дію п.п. 1 і 5 та ч.4 ст.71 даний
випадок не підпадає, а в ч.1 ст.71 вказано,
що при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Оскільки відповідач
ОСОБА_2 в будинку позивача не проживає з
2007 року, то він відповідно до ст.ст.71, 72,
163 ЖК України втратив право на
користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Реєстрація відповідача у
будинку позивача створює останньому
перешкоди у вільному розпорядженні та
користуванні цим нерухомим майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
може вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється в т.ч. на підставі
остаточного рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання та місця перебування
осіб здійснюється органом реєстрації.

Оскільки позивач ні у позовній заяві ні
під час судового розгляду не заявляв
вимог про стягнення з відповідача на
його користь судових витрат, суд,
керуючись принципом диспозитивності
цивільного судочинства, закріпленим у
ст.11 ЦПК України, не вирішує питання про
розподіл судових витрат згідно ст. 88
ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 72, 150, 163, 167 ЖК України, ст.ст. 317,
391 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 74, 212-215, 223
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що
втратив право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з часу проголошення через
Миргородський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Полтавської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано.

Суддя: Ю. В. Сидоренко