АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3857/14
Головуючий 1 інст. - Зуб Г.А.
Категорія : стягнення боргу
Доповідач - Бобровський В.В.
Р І ШЕ Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Кокоші В.В.,

Котелевець А.В.,

при секретарі
Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду
м.Харкова від 16 квітня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про виселення та стягнення
боргу, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення
із квартири АДРЕСА_1 з усіма особами,
які проживають або перебувають у
квартирі та про стягнення
заборгованості за оренду житла.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилався на те, що вказана квартира
йому належить на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 3
листопада 2010 року та на те, що за усною
домовленістю без оформлення договору
оренди з червня 2010 року дозволив
відповідачу вселитися в цю квартиру за
умови оплати комунальних послуг та про
звільнення квартири на першу вимогу.

Проте, в порушення умов договору
ОСОБА_4 без його згоди вселив в квартиру
свою родину, комунальні послуги не
оплачує, звільняти квартиру на його
вимоги не виконує.

У лютому та березні 2014 року ОСОБА_3
збільшив позовні вимоги та зазначивши,
що відповідач 11 грудня 2013 року разом із
співмешканкою ОСОБА_6 залишив
добровільно квартиру, але не звільняє
її від великої кількості належних йому
речей, що перешкоджає використанню
квартири за призначенням, позивач
просив стягнути 7665 грн. орендної плати
із розрахунку 76,66 грн. за кожен день
станом на 4 березня 2014 року та судові
витрати 800 грн. на здійснення оцінки
фахівцем оцінювачем розмірів орендної
плати, що склалася у м.Харкові та 250 грн.
на правову допомогу.

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 16 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Усунуті перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні квартирою шляхом
виселення ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати у сумі 493,60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на обґрунтувані вимоги про
стягнення з відповідача заборгованих
сум орендної плати та витрат на оцінку
її розмірів, неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення вимог процесуального права.
просить рішення в частині залишення
позовних вимог без задоволення
скасувати. та новим рішенням стягнути
10656,34 грн. заборгованої орендної плати
станом на 15 квітня 2014 року та 800 грн.
витрат на оцінку.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них, колегія
вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково, рішення
районного суду змінити з наступного.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, таким, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Під час ухвалення рішення суд, за
нормою ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує
питання про наявність обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом, згідно наданих доказів,
встановлено, що однокімнатна квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 3 листопада 2010 року, яке
зареєстровано у державному реєстрі
прав на нерухоме майно 20 листопада 2010
року.

ОСОБА_4, як вбачається із матеріалів
справи користується квартирою
позивача за його згодою з 2010 року без
оформлення договору найму (оренди) у
відповідності до вимог ст..811 ЦК України
у письмовій формі.

Згідно вимоги позивача, рекомендованим
листом від 18 грудня 2013 року на адресу
ОСОБА_4, відповідачу рекомендовано
звільнити квартиру протягом трьох днів
з дня отримання цього листа.

Як вбачається із справи на час
ухвалення рішення відповідачем
квартира від його речей не звільнена,
хоча у квартирі не мешкає, як зазначає
позивач, з 11 грудня 2013 року.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
позовних вимогах ОСОБА_3 про стягнення
заборгованої орендної плати з 25
листопада 2013 року до 4 березня 2014 року у
сумі 7665 грн. із розрахунку 76,77 грн.
оренди за добу за висновком
фахівця-оцінювача про розміри орендної
плати, що склалися на ринку житла у
районах м. Харкова суд дійшов такого
висновку з посиланням на те, що саме
позивач перешкоджає відповідачу
звільнити квартиру від речей вимагаючи
насамперед сплатити заборговану плату
за житло.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна у зв'язку з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини та порушення
вимог процесуального права при
ухваленні рішення суду.

Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном та
відповідно до ч.3 ст.386 цього Кодексу,
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування заданої йому
майнової шкоди в тому числі збитки за
нормою п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України, як доходи,
які особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушено (упущена вигода).

Як вбачається із справи про
пред'явлення ОСОБА_3 позову ОСОБА_4
достеменно стало відомо 18 грудня 2013
року.

За таких обставин, з урахуванням
визначеного фахівцем-оцінювачем
середнього розміру орендної плати
щомісячно в 2300 грн. при добовій - 76,66 грн.
з 18 грудня 2013 року по 4 березня 2014 року в
межах заявленого позову, розмір
збитків, яких зазнав позивач складає
5826,13 грн.

Щодо вимог ОСОБА_3 про стягнення
заборгованої орендної плати у розмірі
10656,34 грн. станом на 15 квітня 2014 року в
тому числі з 26 листопада 2013 року, з дня
пред'явлення позову, колегія вважає їх
безпідставними та недоведеними,
оскільки матеріали справи не містять
доказів про отримання відповідачем
листа від 26 листопада 2013 року, а за
відсутністю письмового договору
оренди між сторонами, яким би
визначались умови договору найма
квартири, розмір та порядок строки
внесення орендної плати, оплати
комунальних послуг не можна вважати ,
що за вказаний період було порушено
право власності позивача, враховуючи
зміст позовної заяви про вселення
ОСОБА_4 за його згодою.

З огляду на викладене, колегія вважає
апеляційну скаргу та позовні вимоги
ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення
районного суду в частині його
оскарження задовольнити частково,
стягнувши на його користь 5826,13 грн.
збитків, 800 грн. витрат на висновок
фахівця-оцінювача на підставах ст..88
ЦПК України, а в решті доводів
апеляційної скарги залишити без
задоволення.

Керуючис ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду
м.Харкова від 16 квітня 2014 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення
заборгованої орендної плати
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2) 5826,13грн.
на відшкодування збитків та 800 грн.
судових витрат на дослідження фахівцем
-оцінювачем..

В решті в цій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді