Справа № 602/197/14-ц
Провадження № 2/602/100/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2014 р.

Лановецький районний суд
Тернопільської області

в складі:головуючого судді
Сенюх М. З.

при секретарі
Головатюк О.І., Майхрук Н.М.

з участю представників позивачки
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

позивачки
ОСОБА_4

відповідача
ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ланівці справу за
позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
надання дозволу на видачу проїзного
документа, що дає право на виїзд з
України та виїзд дитини за кордон -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 через представника
ОСОБА_1 звернулась до Лановецького
районного суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_5, в якій просить
визнати такими, що не відповідає
інтересам ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмова батька
ОСОБА_5 про надання згоди на оформлення
проїзного документа дітям та відмова у
видачі дозволу на їх виїзд з України за
кордон; дозволити видачу проїзного
документа для виїзду з України за
кордон дітей та дозволити їх виїзд з
України за кордон в супроводі матері
ОСОБА_4 на період до 24 грудня 2014 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
вона перебувала з відповідачем у шлюбі,
який розірвано 04 жовтня 2010 року. Від
даного шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. З
серпня 2011 року позивач виїхала в
Республіку Італію, де отримала
легальний статус, офіційно
працевлаштована і має соціальне
забезпечення. Для проведення
відпочинку та оздоровлення своїх дітей
за кордоном, вона звернулась до
відповідача з метою отримати дозвіл на
їх тимчасовий виїзд за кордон, однак
відповідач відмовився надати свою
нотаріально посвідчену згоду. Позивач
вважає, що відмова відповідача в
наданні дозволу на виїзд дітей з
України суперечить їх інтересам, тому
звернулась до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та
її представники ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали, посилаючись на
мотиви, викладені в позовній заяві.

Позивачка просить задовольнити позов,
вказуючи, що в даний час діти
проживають з нею, бажають поїхати за
кордон, вона має можливість
забезпечити їм умови для проживання,
навчання, відпочинку та оздоровлення.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали, вважають, що виїзд з
України неповнолітніх дітей буде
суперечити їх інтересам.

Відповідач пояснив суду про те, що
після розірвання шлюбу та після виїзду
позивачки за кордон діти проживали з
ним, він займався їх вихованням,
навчанням, лікуванням, відпочинком та
матеріальним забезпеченням. Приїзд
позивачки негативно вплинув на дітей,
тому він вважає, що дітям їхати за
кордон не обов'язково, він може
забезпечити їх навчання та відпочинок
на території України.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
свідків, дослідивши та оцінивши докази,
з'ясував наступні обставини.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали суду
пояснення про те, що позивач була за
кордоном, їхні неповнолітні діти
проживали з відповідачем, він займався
їх вихованням та навчанням.

Представник служба в справах дітей
Лановецької РДА Калітон М.М. дала суду
пояснення про те, що комісія з питань
захисту прав дитини при Лановецькій
РДА вважає за доцільне надати дозвіл на
тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в супроводі матері, про що
надала відповідний висновок.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка психолог Борсуківської
ЗОШ ОСОБА_11 дала суду пояснення про те,
що вона знає неповнолітніх ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, вона з ними спілкувалась, вони
хочуть поїхати з мамою за кордон.

Допитані в судовому засіданні в
присутності психолога ОСОБА_12 ОСОБА_6
та ОСОБА_7 пояснили суду про те, що в
даний час вони проживають з мамою і
хочуть з нею поїхати на відпочинок за
кордон.

Рішенням Лановецького районного суду
від 04 жовтня 2010 року розірвано шлюб,
зареєстрований 16 лютого 2000 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно посвідчення особи Республіки
Італії ОСОБА_4 проживає в Горації, по
професії хатня працівниця, має дозвіл
на проживання до 24 грудня 2014 року.

Початкова та середня школа в Ампеццо
комплексного навчального закладу Валь
Тальяменто мають у наявності місця, щоб
прийняти нових учениць ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
засвідчено директором школи
комплексного закладу Валь Тальяменто.

Згідно витягів з медичних карток
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 хворіють
неврозоподібним енурезом.

Відповідно до ч.2 ст.313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
та у їхньому супроводі, або у супроводі
осіб, які ними уповноважені.

За змістом ст.2 ЗУ «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» документами, що дають право на
виїзд з України та посвідчують особу
громадянина України під час
перебування за її межами, є паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до вимог ст.4 ЗУ «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина за
кордон може бути дозволено на підставі
рішення суду.

За змістом ст.141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язку щодо дитини.

Відповідно до ст.155 СК України
здійснення батьками своїх прав на
виконання обов'язку мають ґрунтуватися
на повазі до прав дитини та її людської
гідності, батьківські права не можуть
здійснювати всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ст.9 Конвенції про
права дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року -
держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини..

Крім цього, ст.3 Конвенції про права
дитини передбачено, що в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні
докази, суд вважає, що позов ОСОБА_4
підлягає до часткового задоволення.
Судом встановлено, що позивачка є
матір'ю неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
має дозвіл на проживання в Республіці
Італії до 24.12.2014 року, офіційно
працевлаштована хатньою працівницею.
Орган опіки та піклування Лановецької
РДА, психолог школи, де навчаються
неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
вважають за доцільне надати дозвіл на
їх тимчасовий виїзд за кордон, самі
неповнолітні бажають поїхати за кордон
на відпочинок.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що виїзд неповнолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за кордон в період
літніх канікул буде відповідати їх
всебічному, гармонійному духовному,
моральному розвитку та оздоровленню.
Таким чином позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Відмову відповідача суд вважає
необґрунтованою та такою, що шкодить
інтересам дітей та порушує їх право
підтримувати відносини з матір'ю.
Обставин, які б перешкоджали виїзду
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за межі
України, в ході судового розгляду
встановлено не було.

ст.53 Конституції України закріплено, що
кожен має право на освіту, повна
загальна середня освіта є обов'язковою.

Суд вважає, що перебування
неповнолітніх дітей за кордоном у
навчальний період буде шкодити їх
інтересам, вони самі не бажають
навчатись в іншій державі. на іншій
мові. Цим буде порушене право на
здобуття освіти на території України.

Таким чином, позовні вимоги про надання
дозволу на виїзд ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 24
грудня 2014 року, задоволенню не
підлягають.

На підставі наведеного, суд прийшов до
висновку, що слід дозволити виїзд з
України за кордон ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі
матері ОСОБА_4 на період до 24 серпня 2014
року.

Керуючись ст.ст.23, ,33, 53 Конституції
України, ст.313 ч.3 ЦК України, ст.ст.1451, 155
СК України, ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст.ст. 3, 9 Конвенції про права
дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року,
ст.ст. 10, 60, 212-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Визнати такими, що не відповідає
інтересам ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмова батька
ОСОБА_5 про надання згоди на оформлення
проїзного документа дітям та відмова у
видачі дозволу на їх виїзд з України за
кордон.

Дозволити видачу проїзного документа
для виїзду з України за кордон ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дозволити виїзд з України за кордон
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі матері ОСОБА_4
на період до 24 серпня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Тернопільської
області через Лановецький районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: М. З. Сенюх