Провадження № 4-с/0202/66/2014
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючої судді: Слюсар Л.П.

при секретарі:
Голобородько О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу Публічного
акціонерного товариства “ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО” суб’єкт оскарження
державний виконавець Індустріального
ВДВС Дніпропетровського міського
управління юстиції на дії державного
виконавця Індустріального відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська звернувся
представник Публічного акціонерного
товариства “ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО” зі
скаргою на дії державного виконавця
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_1 в
якій просив суд визнати дії державного
виконавця щодо винесення постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження неправомірними та
скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
13.06.2014 року щодо виконання судового
наказу 2-н/0202/140 про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості в сумі 1410,53 грн. та
зобов’язати держвиконавця
Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ відкрити
виконавче провадження щодо виконання
зазначеного судового наказу.

Будучи належним чином повідомленим
про час та місце розгляду справи,
представник заявника в судове
засідання не з’явився, подавши заяву
про розгляд справи у його відсутності,
підтримуючи свої вимоги у повному
обсязі.

Представник Індустріального відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи зазначений
підрозділ ДВС повідомлявся належним
чином. Державний виконавець або інша
посадова особа Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в судове засідання
будь-яких заперечень або заяв щодо
скарги не надала.

На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.

Суд, дослідивши зібрані письмові
докази, дійшов висновку про
задоволення скарги, виходячи з
встановлених у судовому засіданні
наступних обставин.

Статтею ст. 383 ЦПК України визначено
право сторін виконавчого провадження
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вони вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості
скарги суд відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК
України визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року, № 606-XIV з подальшими
змінами, державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі невідповідності
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону.
Пункт 3 частини 1 цієї статті Закону
містить вимогу про зазначення у
виконавчому документі повного
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб-платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб-громадян України, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Таким чином, наведені норми статті 18
сукупно з нормами статей 1, 5, 6, 17-19
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачають
обов’язкове зазначення даних про
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника або номер і серію паспорта
боржника для фізичних осіб-громадян
України – лише у тому разі, якщо така
інформація стала відома суду при
розгляді справи.

З матеріалів справи №202/21677/13-ц,
провадження № 2-н/0202/140/2013 року
вбачається, що 18 березня 2014 року
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська за заявою ПАТ «ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО» виданий судовий наказ
про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
в розмірі 1295,83 грн. і судових витрат в
сумі 114,70 грн., однак матеріали справи не
містять будь-яких даних про
ідентифікаційний номер боржника або
номер і серію паспорта боржника, що
зумовило відсутність такої інформації
і у виконавчому документі.

При цьому, суд зважає на те, що
відсутність даних відомостей не є
перешкодою у проведенні виконавчих
дій, оскільки Закон України «Про
виконавче провадження» наділяє
державного виконавця можливістю в
межах своїх владних повноважень вжити
заходів стосовно витребування даної
інформації, що відповідатиме
положенням ч.2 ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» про те, що
державному виконавцю повинні бути
безоплатно надані у встановлений ним
строк інформація, документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність у державного
виконавця підстав для відмови у
відкритті виконавчого провадження, а
наявність інших, вже вказаних у
виконавчому документів даних, надає
можливість з’ясувати необхідні
додаткові відомості самим державним
виконавцем в ході примусового
виконання.

Одночасно, суд відзначає, що відповідно
до ч.5 ст. 124 і ч.3 ст. 129 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання на всій території України,
а обов'язковість рішень суду
визнається однією з основних засад
судочинства. Зазначений принцип є
одним із основоположних у цивільному
процесі та закріплений ст. 14 ЦПК
України. Невиконання судового рішення
є підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Крім того, Європейським судом з прав
людини, судова практика якого за ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, неодноразово
наголошувалося у своїх рішеннях, що
обов'язковість судових рішень (яка
передбачає і їх виконуваність)
гарантується статтею 6 Конвенції про
захист прав і основоположних свобод,
оскільки у протилежному випадку право
на судовий захист було б примарним,
якби правова система держави
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
судове рішення залишалося недіючим на
шкоду одній зі сторін (рішення ОСОБА_3
проти України від 15 січня 2010 року).

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку про неправомірність дій
державного виконавця з відмови у
відкритті виконавчого провадження у
даній справі чим порушені права
заявника, що підлягають захисту
порядком, передбаченим ст.ст. 383, 387 ЦПК
України шляхом визнання дій
держвиконавця неправомірними щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження, скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 13.06.2014 року з
примусового виконання судового наказу
2-н/0202/140 та зобов'язання державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби усунути
порушення шляхом відкриття
виконавчого провадження за вказаним
судовим наказом.

Керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства “ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО”
суб’єкт оскарження державний
виконавець Індустріального ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції на дії державного
виконавця Індустріального відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_1 –
задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції щодо
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
ОСОБА_1 – неправомірними.

Скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
13 червня 2014 року, винесену державним
виконавцем Індустріального відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції та зобов’язати
відділ державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції відкрити виконавче
провадження щодо виконання судового
наказу 2-н/0202/140, виданого
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська 18.03.2013 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подано до апеляційного суду через
суд першої інстанції протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя:
Л.П. Слюсар