Номер провадження: 22-ц/785/6901/14
Головуючий у першій інстанції Зудіхін
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 16 червня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк (далі ПАТ
КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з
вищевказаним позовом до ОСОБА_2
Уточнивши свої позовні вимоги в
процесі розгляду справи, позивач
просив суд стягнути з відповідача на
його користь заборгованість за
кредитним договором № ODXRRC12110012 від
29.08.2007 року у сумі 239758,92 грн., що
складається з: заборгованості по
процентам за користування кредитом у
сумі 85571,99 грн., заборгованості по
комісії у сумі 3079,30 грн., пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором - 137572,60 грн., штрафу (фіксована
частина) - 500 грн., штрафу (процентна
складова) - 13035,03 грн., а також стягнути
судові витрати. Позивач посилався на
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань перед кредитором.

Представник відповідача позов не
визнав, зазначивши, що на підставі
судового наказу, виданого 26.11.2008року
Суворовським районним судом м. Одеси, з
ОСОБА_2 уже стягнуто за вказаним
кредитним договором суму
заборгованості, яка на той період
складала 34476,67 грн., а тому підстави для
задоволення позову відсутні, окрім
того представник відповідача
посилався на пропуск позивачем строку
позовної давності.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 16 червня 2014 року позовна
заява ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволена.
Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1,
виданий 19.08.1998 року Суворовським РВ ОМУ
УМВС України в Одеській області,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (скорочена
назва - ПриватБанк), 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги,50, , п/р 3111
(для погашення заборгованості), п/р
0001 (для відшкодування судових
витрат), МФО 305299) заборгованість за
кредитним договором № ODXRRC12110012 від
29.08.2007 року у сумі 239758,92 грн. (двісті
тридцять дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят
вісім грн.. дев'яносто дві копійки.), що
складається з: заборгованості по
процентам за користування кредитом -
85571,99 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом - 3079,30 грн., пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором -137572,60 грн.,
штрафу (фіксована частина) -500 грн.,
штрафу (процентна складова) -13035,03 грн.
Стягнуто судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду від 16 червня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову у позові, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, на
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, та на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в межах оскарження, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду зміні, з наступних
підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України
підставами для зміни рішення суду

першої інстанції є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд 1-ої інстанції виходив з
того, що сторони уклали договір, який
повинен виконуватись, банк свої
зобов'язання перед позичальником
виконав, натомість позичальник свої
зобов'язання порушив, а тому несе перед
ним відповідальність у повному обсязі.

З такими висновками суду колегія
суддів погоджується частково.

За змістом ст.ст.1046-1048,1054ч.1,525ч.1,611ч.1п.3,549
ЦК України за кредитним договором
банк… зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов'язання
не допускається. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема і сплата
неустойки(штрафу, пені).

Із матеріалів справи вбачається?
що 29 серпня 2007 року ПАТ КБ «Приват Банк»
уклав з відповідачем кредитний договір
№ ODXRRC12110012 у формі письмової заяви по
програмі кредитування «Розстрочка»
(Стандарт). (а.с.7) У відповідності з
договором банк надав позичальнику
строковий кредит у сумі 19245,60 грн.,
строком на 24 місяці, з 29.08.2007р. до
29.08.2009р., зі сплатою відсотків: 1%
щомісячно або 12,0% річних та сплати
щомісячної винагороди у розмірі 307,93
грн.. Кошти були надані позивачу: 17496
грн. для перерахування на поточний
рахунок та 1749,60 грн. на сплату
одноразової винагороди банку за
надання фінансового інструменту.
Позичальник зобов'язався повертати
банку кредитні кошти, сплачувати
відсотки та інші платежі шляхом
внесення щомісячних платежів у сумі
1215,39 грн.. (а.с.7) Умовами договору у
вигляді заяви за порушення строків
повернення кредитних коштів
передбачено сплату позичальником
підвищених відсотків, а саме 8,5% за
місяць, розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом.

За Умовами програми кредитування
«Розстрочка» (Стандарт) (п.5.1,5.3), з якими
позивач ознайомився, підтвердивши це
своїм підписом в заяві (а.с.7,83), при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та
п.3.2.2,3.2.3 Умов позичальник зобов'язався
сплатити пеню у розмірі 0,15% від суми
простроченого платежу, але не менше 1
грн. за кожний день прострочки платежу,
та при порушенні строків платежів
позичальник зобов'язався сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості. Сторонами не
оспорюється, що банк свої зобов'язання
перед позичальником належно виконав.
Відповідач же умови кредитування
порушив, і до цього часу кредитні кошти
позивачу не повернув та умов договору
не виконав.

За судовим наказом Суворовського
районного суду м. Одеси від 26 листопада
2008 року з відповідача на користь банку
стягнуто кредитну заборгованість у
сумі 34476,67 грн., що складається із боргу
по кредиту у сумі 19245,60, боргу про
процентам у сумі 7832,11 грн., боргу по
комісії у сумі 4311,02 грн.. заборгованості
по пені у розмірі 3087,94 грн.(а.с.73-74)

Згідно з наданим розрахунком на
момент уточнення позовних вимог у
відповідача перед банком утворилася
заборгованість: по процентам ( 12% річних
+ 102 % річних від простроченого залишку
кредиту) - у сумі 85571,99 грн., по комісії -
3079,30 грн. (а.с.6). З рішенням суду в
частині стягнення з відповідача
процентів та комісії, колегія суддів
повністю погоджується, і вважає
рішення суду в цій частині правильним.
Посилання представника відповідача на
те, що оскільки заборгованість по
кредиту уже стягнута, а відтак і
стягнення процентів та комісії є
безпідставним слід визнати
неспроможними, оскільки стягненням
боргу за судовим наказом зобов'язання
відповідача перед позивачем не
припинилися. Представник відповідача
визнала в апеляційному суді, що жодних
дій по погашенню заборгованості
відповідач не здійснював, і судовий
наказ на момент ухвалення рішення не
виконано.

За розрахунком позивача за
порушення виконання своїх зобов'язань
перед банком позичальник по Умовам
програми кредитування повинен
сплатити банку пеню за прострочення
погашення кредиту (у розмірі 0,15% річних
від суми простроченого платежу, але не
менше 1 грн. за кожний день прострочки
платежу) у сумі 137572,60 грн., а також штраф
у сумі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості у сумі 13035,03 грн., а
всього повинен сплатити неустойку у
загальному розмірі 151107,63 грн. (а.с. 4-5,72-73)

За вимогами ст. 551 ч.3 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Судом першої інстанції вказані
норми матеріального права враховані не
були. Суд не зважив на те, що
розрахований позивачем розмір
неустойки значно ( більше ніж в 7 разів)
перевищує реальний розмір збитків,
завданих відповідачем банку
невиконанням умов кредитного договору
щодо погашення кредиту (19245,60 грн.).
Важливими обставинами є також те, що за
порушення умов договору банком
застосовані в якості санкції підвищені
відсотки у розмірі 102 % річних від
простроченого залишку кредиту, які за
законом зменшувати неможливо.

А між тим загальними засадами
цивільного законодавства за ст. 3 ч.1п.6
ЦК України є, у тому числі,
справедливість, добросовісність і
розумність.

Враховуючи викладене, зміст ст. ст. 551ч.3,
3 ч.1 п.6 ЦК України, колегія суддів
вважає за необхідне зменшити загальний
розмір неустойки у вигляді пені та
штрафу, що підлягає стягненню з
відповідача на користь банку, до 19000
гривень, і в зазначеній частині рішення
суду - змінити.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду 1-ої
інстанції підлягає зміні в частині
стягнення неустойки (пені і штрафу)
шляхом зменшення до вищевказаного
розміру. Відповідно резолютивну
частину рішення суду слід викласти в
новій редакції.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на те, що позивачем
не надані розрахунки, що відсутні
докази заборгованості до уваги братися
не можуть, оскільки розрахунок
заборгованості позивачем наведений в
уточненій позовні заяві з урахуванням,
у тому числі розрахунків, що були
підставою для видачі судового наказу
та для подачі первісно позовної заяви.
Відповідачем та його представником
жодних належних і допустимих доказів
погашення заборгованості не надано, їх
заперечення проти позову нічим не
підтверджено та власного розрахунку,
який би спростовував розрахунок
позивача не представлено. За ст.10 ЦПК
України сторони рівні в правах щодо
надання доказів та доведення їх
переконливості перед судом.

Доводи відповідача та його
представника про неправомірну відмову
у застосуванні судом строку позовної
давності не можуть братися до уваги,
оскільки за ст.259 ЦК України позовна
давність може бути збільшена за
домовленістю сторін. Згідно з заявою
позичальника він повністю ознайомився
з Умовами програми кредитування
«Розстрочка» (Стандарт), і своїм
підписом підтверджує свою згоду на
вказані умови.(а.с.7) За Умовами програми
кредитування «Розстрочка» (Стандарт)
(п.5.5) терміни позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним видом договору встановлюється
сторонами тривалістю в 5 років.(а.с.83)
Позов до суду у цій справі подано у
квітні 2013 року, тобто до закінчення
обумовленого сторонами строку
позовної давності. Посилання
представника відповідача на порушення
судом норм процесуального права до
уваги не беруться, оскільки, якщо такі і
мали місце, то окрім визначення розміру
неустойки, вони не призвели до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, у решті рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального права і
без таких порушень норм процесуального
права, які б призвели до неправильного
вирішення справи, а тому в решті
законні підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

При подачі апеляційної скарги
відповідачем недоплачено судовий збір,
який згідно зі ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» та ст. 88 ЦПК України,
пропорційно до задоволених позовних
вимог, підлягає стягненню з
відповідача у сумі 388 грн.25 коп.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м.Одеси від 16 червня 2014 року
змінити.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2
(зареєстрованого в АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2)
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» (місцезнаходження: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги,50, , п/р 3111
(для погашення заборгованості), МФО 305299)
заборгованість за кредитним договором
№ ODXRRC12110012 від 29.08.2007 року у сумі 107651,29
грн., що складається із: заборгованості
по процентам за користування кредитом -
85571,99 грн., заборгованості по комісії -
3079,30 грн., неустойки 19000 грн..

Стягнути з ОСОБА_2
(зареєстрованого в АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2)
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» (місцезнаходження: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги,50, , п/р 0001
(для відшкодування судових витрат)
компенсацію понесених судових витрат у
сумі 1076 грн.51 коп.

У решті позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2
(зареєстрованого в АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2)
в дохід держави недоплачений при
подачі апеляційної скарги судовий збір
у сумі 388 грн. 25 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
А.І.Дрішлюк

А.П. Заїкін