Справа № 342/1002/14-ц
Провадження № 2/342/557/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді:
Корюкіної М.П.,

секретаря:
Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Тишківської сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими спорудами,

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2, Тишківської сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими спорудами, по
АДРЕСА_1, що належав колишньому
колгоспному двору, головою якого була
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В позовній заяві зазначила, що її
батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, вона, її браги
ОСОБА_6 та ОСОБА_2, проживали в житловому
будинку по АДРЕСА_1. Двір, в якому вони
прожинали відносився до колгоспного
типу. Батько ОСОБА_4 та брат ОСОБА_6
померли. Мама ОСОБА_3 в 1985 ропі
одружилася вдруге і їй присвоєно
прізвище ОСОБА_3.

Станом на 15.04.1991 року (час до якого
існували колишні колгоспні двори)
членами колгоспного двору були мама, її
чоловік ОСОБА_7, брат ОСОБА_2 і вона.
Житловий будинок з господарськими
будівлями в цілому належав колишньому
колгоспному двору, головою якого була
мати ОСОБА_3. Кожний член двору мав свою
долю в майні двору, долі були рівними і
ніхто з членів двору свою долю не
виділяв і не втрачав. Брат ОСОБА_2 з
двору вибув в село Рогиня в 1995 році і в
двір більше не повертався.

Майном колишнього колгоспною двору
залишився житловий будинок з
господарськими будівлями і
знаходиться на земельній ділянці
розміром 0,18 га. Ніхто з них своєї майна
в колишньому колгоспному дворі не
втрачав.

Мама ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Заповіту па
спадкове майно вони не залишали. В
будинку вона постійно проживає по
даний час. Її син ОСОБА_8 народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Вінниця, в дворі
проживає з 1993 року і є таким, що не набув
члене лишнього колгоспної о двору.
Після смерті мами та вітчима
відкрилася спадщина та належну частину
їх будинку успадкувати ніхто не може
так як житловий будинок з
господарськими будівлями належав
колишньому колгоспному двору без
виділення часток. В зв'язку з цим вона
змушена звернутися з даним позовом до
суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася.
В заяві поданій до суду справу просить
слухати у її відсутності. Позовні
вимоги підтримує повністю. Позов
просить задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання також не
з'явився. Як вбачається із матеріалів
справи, справу просить слухати у його
відсутності. Позовні вимоги визнає
повністю. Щодо задоволення позову не
заперечує.

Із заяви поданої Тишківською сільською
радою, вбачається, що справу просять
розглядати без участі їхнього
представника, щодо задоволення позову
не заперечують.

В силу ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд вважає, що позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав: в
судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 має намір визнати права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, по АДРЕСА_1,
що належав колишньому колгоспному
двору, головою якого була ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995
року "Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності", право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба).

Виписками з погосподарських книг
Тишківської сільської ради за 1986-2014
роки стверджено, що станом на 15.04.1991
року позивачка з батьками, її брат та
вітчим були членами лишнього
колгоспного двору, головою якого була
мама позивачки. Двір, в якому вона
(позивачка) проживає знаходиться по
АДРЕСА_1. Свідоцтвом про народження
позивачки стверджено, що її батьками є
ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Витягами з Державного
реєстру актів цивільного стану
ствердженого, що мати позивачки вдруге
вступила в шлюб з ОСОБА_7 і їй при
реєстрації шлюбу присвоєно прізвище
ОСОБА_3.

Свідоцтвом про право особистої
власності на будинконолодіння
стверджено, що житловий будинок по
колишній АДРЕСА_1 в цілому належав
колгоспному двору, головою якого була
ОСОБА_3.

Свідоцтвом про смерть та виписками з
погоподарських книг Тишківської
сільської ради стверджено, що ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 і що після їх смерті
відкрилася спадщина на належне їм
манно.

Відповідно до ст. 1258 ч. 1, спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово.

Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

ОСОБА_1 не заявляла про відмову від
спадщини, та відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК
України, вважається такою, що прийняла
спадщину.

Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Проте нотаріусом у видачі свідоцтва
про право на спадщину ОСОБА_1
відмовлено. Довідкою нотаріуса
стверджено, що видати свідоцтво про
право на спадщину після смерті ОСОБА_3
та ОСОБА_7 немає можливості так як
житловий будинок з господарськими
будівлями в цілому належав колгоспному
двору без виділення часток членів
колишнього колгоспного двору.

Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Конституцією України за кожним
закріплюється право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. Також -
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України).

Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідачі заперечень щодо визнання
права власності за позивачем, не мають.
Інших осіб, які б заявляли свої вимоги
по даному питанню, не встановлено.

В зв'язку з цим суд вважає що позов слід
задовольнити та визнати за ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на даний
житловий будинок з господарськими
спорудами.

На підставі викладеного та ст. 316 ч. 1, ст.
317 ч. 1, ст. 319 ч. 1, ст. 328 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 1216
ч. 1, ст. 1222 ч. 1, ст. 1258 ч. 1, ст. 1268, ст. 1296 ЦК
України, керуючись ст. 197 ч. 2, ст.ст. 208, 209,
212- 215, 218, 222, 223, ст. 294 ч. 1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Тишківської
сільської ради про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, по АДРЕСА_1,
що належав колишньому колгоспному
двору, головою якого була ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Корюкіна М.П.