Справа № 191/1943/14-ц
Провадження № 2/191/998/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого -судді Бондаренко
Г.В.

при секретарі - Лободі Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання торгів такими, що
відбулися,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання торгів
такими, що відбулися мотивуючи свої
вимоги тим, що 31 жовтня 2011 року Товарною
біржею «Універсальна біржа
нерухомості «Троїцька» згідно ст. 15
Закону України «Про Товарну біржу» від
10.12.1991 року були проведені прилюдні
торги з продажу майна, що належало
товариству з обмеженою
відповідальністю «Полстар» (і.к. 202285789).

Вказані торги проводилися на підставі
ухвали господарського суду від 06.09.2011
року (справа № 5005/153/2011), якою введено
процедуру розпорядження майном
боржника, та призначено ліквідатора -
арбітражного керуючого ОСОБА_2
(ліцензія серія НОМЕР_1 від 26.06.2006 року).

На вказаних торгах (аукціоні)
ліквідатор виступав від імені власника
майна - TOB «Полстар». Майном, що
реалізовувалося на торгах є цілісний
майновий комплекс - нерухоме майно та
обладнання - цех з переробки насіння
олійних культур, що належало TOB
«Полстар» на праві власності, яке
складається з: Адмінбудівлі, літера А-1,
площею 59 м2; Складу, літера Б-1, площею 158
м2; Виробничого цеху, літера 3-1, площею 295
м.2; Вагової, літера-1, площею 59 м2;
Погрібу, літери П-1, П1-1, площею 60 м.2;
Прибудови до погрібу, літера П11-1,
площею 53 м.2; Ангару-складу, літера С-1,
площею 672 м.2; Вбиральні, літера Е-1;
Колодязя, літера К-1, Огорожі, № 1-4, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Земельна ділянка, на якій розташовано
вказане майно, знаходиться у власності
Роздорської сільської ради, та у
користуванні TOB «Полстар» на підставі
договору оренди.

Відповідно до протоколу прилюдних
торгів № 1, власником майна визнано
позивача ОСОБА_1, як такого, що подав
заявку на купівлю товару за початковою
ціною - 154200,00 (сто п'ятдесят чотири
тисячі двісті гривень).

Того ж дня, тобто 31 жовтня 2011 року, між
позивачем ОСОБА_1 та TOB «Полстар» в
особі ліквідатора був укладений
біржовий контракт (договір
купівлі-продажу майна), відповідно до
умов якого право власності на об'єкт
мало перейти до позивача негайно після
підписання акту прийому-передачі
майна, а вартість об'єкту мала бути
сплачена позивачем протягом трьох днів
з дня підписання договору. 31 жовтня 2011
року був підписаний акт прийому
передачі майна, а 01 листопада 2011 року
квитанцією ГН900, позивачем було
сплачено вартість об'єкту на поточний
рахунок ініціюючого кредитора. Об'єкт
ОСОБА_1 було передано, і на даний час він
знаходиться у користуванні позивача.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.04.2013
року (справа № 5005/153/2011) юридична особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Полстар» було
ліквідовано. Вимоги ініціюючого
кредитора - публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнській
Акціонерний Банк» визнано погашеними.
Водночас вказаною ухвалою було
припинено і повноваження ліквідатора у
справі № 5005/153/2011 про банкрутство TOB
«Полстар».

Перешкодою для позивача у державній
реєстрації нерухомого майна є
положення ст. 657 ЦК України, згідно
якого при укладенні договору
купівлі-продажу нерухомого майна
обов'язковою умовою закону є
нотаріальне посвідчення правочину.

Натомість відповідно до вимог пп. 10.5.2 п.
10.5 ст. 10 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 року №
2181-ІІІ операції з продажу активів, на
біржовому ринку не підлягають
нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що
продаж майна збанкрутілого
підприємства здійснювався виключно за
рішенням суду (господарського суду), а
тому приймаючи рішення про примусовий
продаж майна платника податків, суд,
подібно до органу нотаріату, перевірив
його правовий статус.

Таким чином, угоди, укладені на
товарних біржах внаслідок примусового
продажу майна платника податків, не
можуть бути посвідчені в нотаріальному
порядку у зв'язку з відсутністю
добровільної згоди власника такого
майна на його відчуження, який, у свою
чергу, має виступати стороною за цим
договором.

Позивач зазначив, що на даний час
відсутні будь-які підстави нікчемності
правочину, і можливість нотаріального
посвідчення правочину втрачена
остаточно, через припинення
повноважень ліквідатора та виключення
з держреєстру колишнього власника
майна - ТОВ «Полстар». Відповідно до ч.2
ст. 220 ЦК України якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Зміст письмового договору
купівлі-продажу майна
підприємства-банкруту, протокол № 1 від
31 жовтня 2011 року, акт прийому-передачі
від 31 жовтня 2011 року та квитанції до
прибуткового касового ордера
підтверджують факт виконання
позивачем істотних умов договору
купівлі-продажу майна.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 06.09.2011
року (справа № 5005/153/2011) арбітражний
керуючий ОСОБА_2 була наділена
повноваженнями щодо розпродажу
остаточного майна збанкрутілого
підприємства, а згідно чинного
законодавства відчуження такого майна
провадиться тільки шляхом проведення
біржових торгів.

На підставі вищевикладеного позивач
просив суд визнати прилюдні торги з
продажу майна, що належало товариству з
обмеженою відповідальністю «Полстар»
(і.к.202285789), проведені 31 жовтня 2011 року
Товарною біржею «Універсальна біржа
нерухомості «Троїцька» такими, що
відбулися; визнати дійсним біржовий
контракт (договір купівлі-продажу) від
31 жовтня 2011 року, укладений між ОСОБА_1
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Полстар» в особі
ліквідатора ОСОБА_2.

До початку судового розгляду позивачем
була подана заява про уточнення
позовних вимог, в якій він просив , крім
первісних позовних вимог визнати за
ОСОБА_1 право власності на цілісний
майновий комплекс - нерухоме майно - цех
з переробки насіння олійних культур, що
складається з: Адмінбудівлі, літера А-1,
площею 59 м2; Складу, літера Б-1, площею 158
м2; Виробничого цеху, літера 3-1, площею 295
м.2; Вагової, літера-1, площею 59 м2;
Погрібу, літери П-1, П1-1, площею 60 м.2;
Прибудови до погрібу, літера П11-1,
площею 53 м.2; Ангару-складу, літера С-1,
площею 672 м.2; Вбиральні, літера Е-1;
Колодязя, літера К-1, Огорожі, № 1-4, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити на підставах,
які викладені в позовній заяві
.Додатково суду пояснила, що продаж
майна боржника -банкрута здійснюється
тільки шляхом проведення прилюдних
торгів через товарні біржі, тому
укласти нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу спірного
нерухомого майна, сторони, а саме
позивач, та відповідач, як особа
уповноважена на продаж майна боржника-
не мали можливості.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, проте надала суду заяву про
розгляд справи без її участі. Позовні
вимоги визнала у повному обсязі та
проти їх задоволення не заперечувала.

При визнанні позову суд ухвалює
рішення в порядку, встановленому ст.174
ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
надані письмові докази, та оцінивши їх
в сукупності, встановив наступне.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» У зв'язку з
недодержанням вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
договір може бути визнано дійсним
лише з підстав, встановлених статтями
218 та 220 ЦК. При розгляді таких справ
суди повинні з'ясувати, чи підлягає
правочин обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його
посвідчення та чи втрачена така
можливість, а також чи немає інших
підстав нікчемності правочину.

Відповідно до протоколу № 1 від 31.10.2011
року прилюдних торгів (аукціону)
продавцем майна, що належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Полстар» виступила
ОСОБА_2, покупцем виступив підприємець
ОСОБА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 31 жовтня 2011 року продавець ТОВ
«Полстар» в особі ОСОБА_2 зобов'язане
передати у власність покупця ОСОБА_1
нерухоме майно та обладнання - цех по
переробці масляних культур, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
покупець зобов'язаний передати повну
вартість майна в сумі 154200 гривень.

Згідно акту прийому-передачі від 31
жовтня 2011 року продавець ТОВ «Полстар»
в особі ліквідатора ОСОБА_2 передало, а
покупець ОСОБА_1 прийняв нерухоме майно
та обладнання - цех по переробці
насіння масляничних культур, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.04.2013
року ТОВ «Полстар» було ліквідовано та
припинено повноваження ліквідатора у
справі № 5005/153/2011 про банкрутство ТОВ
«Полстар», арбітражного керуючого
ОСОБА_2

Крім того, суду був наданий витяг із
ЄДРПОУ, відповідно до якого державна
реєстрація юридичної особи ТОВ «
ПОЛСТАР» була припинена 16.05.2013 року.

Згідно повідомлення Синельниківського
МБТІ від 21.05.2014 року № 158, вбачається, що
згідно архівних даних, станом на 31.12.2014
року нерухоме майно розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване за ТОВ
«Полстар».

Згідно з інформаційною довідкою
Реєстраційної служби
Синельниківського міського управління
юстиції Дніпропетровської області від
20.05.2014 року - право власності на об'єкт
нерухомого майна , який розташований за
адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «
ПОЛСТАР».

Згідно копії технічного паспорту від 28
листопада 2011 року користувачем
нежитлової будівлі цеху по переробці
насіння олійних культур є ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Враховуючи вищевикладене, те що
позивач ОСОБА_1 виконав свої
зобов'язання по оплаті вартості
нерухомого майна; прилюдні торги були
оформлені протоколом, між позивачем, та
особою уповноваженою на продаж майна ;
біржовий контракт був укладений 31
жовтня 2011 року в письмовій формі;
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.04.2013
року було затверджено ліквідаційний
баланс та звіт ліквідатора; майно було
передане у користування позивачу
ОСОБА_1 на підставі акту
прийому-передачі- суд вважає , що є
підстави для задоволення позовних
вимог в частині визнання договору
купівлі- продажу ( біржового контракту)
від 31.10.2011 року та визнання за позивачем
права власності на спірне нерухоме
майно .

В частині позовних вимог позивача про
визнання прилюдних торгів з продажу
майна , проведених 31.10.2011 року такими, що
відбулися, суд вважає, що в цій частині
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з таких підстав:

Положеннями ст. ст. 3,4 ЦПК України
передбачено право особи на звернення
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних чи оспорюваних прав, свобод
чи інтересів, які захищаються судом у
способи, визначені законами України.
Загальний перелік таких способів
захисту визначено в ст. 16 ЦК України, а
конкретні - спеціальним законом, який
регулює конкретні цивільні
правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Законом не передбачений такий спосіб
захисту порушеного права, як визнання
торгів такими, що відбулися.

У зв'язку з викладеним суд вважає за
необхідне в цій частині позовних вимог-
відмовити.

На підставі викладеного та ст.ст. 218, 220
ЦК України, керуючись ст.ст.. 10, 11, 60, 209,
212, 214, 215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати дійсним біржовий контракт
(договір купівлі-продажу) від 31 жовтня
2011 року, укладений між ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Полстар» в особі
ліквідатора ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на цілісний майновий комплекс -
нерухоме майно - цех з переробки
насіння олійних культур, що
складається з: - Адмінбудівлі, літера
А-1, площею 59 м2;

- Складу, літера Б-1, площею 158 м2;

- Виробничого цеху, літера 3-1, площею
295 м.2;

- Вагової, літера В-1, площею 59 м2;

- Погрібу, літери П-1, П1-1, площею 60 м.2;

- Прибудови до погрібу, літера П11-1,
площею 53 м.2;

- Ангару-складу, літера С-1, площею 672 м.2;

- Вбиральні, літера Е-1;

- Колодязя, літера К-1,

- Огорожі, № 1-4

яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, а у разі її
подання - після розгляду справи
апеляційним судом у разі, якщо рішення
не буде скасовано.

Суддя: Г. В. Бондаренко