Справа № 188/848/14-ц
Провадження № 2/188/427/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області у складі :

головуючого судді Полубан
М.П.

при секретарі
Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 ( позивач-1 ) ,
ОСОБА_2 ( позивач-2 ) до ОСОБА_3 , третя
особа - Українська сільська рада
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на об"єкти
нерухомого майна

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з даним
позовом до відповідача та третьої
особи та зазначають , що рішеннями
загальних зборів КСП
«Дніпропетровське» Петропавлівського
району Дніпропетровської області на
користь співвласників майнових паїв
цього КСП їм було виділено майно по
групах пайовиків та затверджено
список майна, яке підлягає виділенню
в натурі у відповідності до Указу
Президента України від 3 грудня 1999 р. N
1529/99 «Про невідкладні заходи щодо
прискорення реформування аграрного
сектора економіки». Також на виконання
такого указу та задля упорядкованості
поділу майна усіх членів КСП було
поділено на кілька груп, які в свою
чергу за спільною згодою призначили
уповноваженого від кожної групи, якому
надали повноваження щодо повного
розпорядження майном, яке в
послідуючому буде передано їм в повне
користування, володіння та
розпорядження, - тобто у колективну
власність. До однієї із груп ввійшли
обоє позивачі , тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно рішення загальних зборів
членів КСП «Дніпропетровське» від
04.01.2000 року, рішення правління і комісії
по реструктуризації, згідно протоколу
№ 4 від 20.03.2000 року про передачу майна
групі співвласників комісією було
передано на користь групи
співвласників майнових паїв КСП, серед
яких були обоє позивачі, об'єкти
нерухомого та рухомого майна серед
яких : зерносклад, який розміщений за
адресою : АДРЕСА_1; частина складу для
цементу АДРЕСА_2; навіс для зберігання
сільгоспмашин, який розміщено за
адресою: АДРЕСА_3. Передача таких
об'єктів нерухомого майна на користь
групи пайщиків підтверджується актом
приймання передачі від 20.03.2000 року,
витягом з протоколу № 2 від 04.04.2000 року
загальних зборів та накладних від
20.03.2000 року, які додано до матеріалів
цього позову.

30.05.2000 року між власниками майнових
паїв, визначених в результаті паювання
майна КСП «Дніпропетровське», було
укладено договір про спільне
володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться у
спільній частковій власності.
Відповідно до умов такого договору всі
співвласники майнових паїв домовились
спільно володіти, розпоряджатись та
користуватись переданим їм КСП
«Дніпропетровське» рухомим та
нерухомим майном; з метою більш
ефективного використання такого майна
передати його в оренду СФГ «Климчук» та
СФГ «Гончаров»; делегувати
повноваження представляти інтереси
групи ОСОБА_3, яку визначено
відповідачем за цим позовом.

На протязі 14 років фермерські
господарства під головуванням обох
позивачів використовували на умовах
оренди всі об'єкти рухомого та
нерухомого майна, які є спільною
власністю групи пайщиків бувшого КСП
«Дніпропетровське». За весь період
користування майном жоден із пайщиків
не пред'являв претензій до орендарів
щодо виконання умов договору
користування майном.

В лютому місяці 2014 року позивачі
звернулись із письмовими заявами до
Загальних зборів співвласників майна з
проханням відчуджити на їх користь
об'єкти рухомого та нерухомого майна
погодивши на зборах його загальну
вартість.

Загальні збори групи співвласників
майна бувшого КСП «Дніпропетровське»
зібрані 17.02.2014 року вирішили відчужити
на користь обох позивачів в рівних
долях об'єкти рухомого та нерухомого
майна загальною вартістю 105 621, 00
гривень. Також збори вирішили
уповноважити ОСОБА_3, яку визначено
відповідачем за цим позовом,
представляти інтереси групи
співвласників при належному
оформлення угоди між ними.

18.02.2014 року між позивачами та
відповідачем було укладено письмовий
договір купівлі-продажу об'єктів
нерухомого майна загальною вартістю 76
835, 00 гривень. Відповідно до умов
договору позивачі придбали у свою
приватну власність наступні об'єкти
нерухомого майна: зерносклад, який
розміщений за адресою : АДРЕСА_1;
частина складу для цементу АДРЕСА_2;
навіс для зберігання сільгоспмашин,
який розміщено за адресою: АДРЕСА_3, при
цьому передавши на користь групи
співвласників майна грошові кошти в
розмірі 76 835, 00 гривень.

Отже після остаточного розрахунку з
усіма членами групи співвласників
майнових паїв колективного
сільськогосподарського підприємства
«Дніпропетровське» позивачі уклали
письмовий правочини щодо купівлі -
продажу вищенаведених об'єктів
нерухомого майна який підписав від
імені групи уповноважена особа, яку
визначено відповідачем за цим позовом.
Такий правочин додано до матеріалів
цього позову. Окрім того до матеріалів
позову додано копію відомостей про
отримання коштів усіма членами групи.
Тобто у позивачів наявні всі докази
виконання умов договору купівлі -
продажу які визначено ст. 655 ЦК України.

На підставі такого письмового
правочину позивачі в усному порядку
звернулись для належної державної
реєстрації на своє ім'я придбаного
нерухомого майна, але державний орган
до компетенції якого належить така
реєстрація відмовили їм у внесенні
майна до державних реєстрів через
порушення форми правочину щодо
купівлі-продажу майна. Позивачі в
усному порядку звернулись до
нотаріальної контори з ціллю укладення
правочину у встановленій чинним
законодавством формі, але нотаріус в
усному порядку також відмовила у
посвідчення правочину посилаючись на
відсутність у позивачів належним чином
оформлених правовстановлюючих
документів та доведеності належності
придбаного ними майна на час вчинення
правочину саме продавцям. Для
вирішення цієї проблеми всі
вищенаведені компетентні органи
запропонували позивачу звернутись за
захистом порушеного права до місцевого
суду.

Отже на цей час за власної ініціативи
співвласниками майнових паїв членів
колективного сільськогосподарського
підприємства «Дніпропетровське» на
користь позивачів було відчужено
декілька об'єктів нерухомого майна, яке
є частиною майнових паїв всього
сільськогосподарського підприємства,
позивачі прийняли у спільну часткову
власність таке майно розрахувавшись із
загальною кількістю продавців, але
через відсутність належним чином
оформлених правовстановлюючих
документів на відчуджене майно сторони
не мають змоги належним чином
посвідчити між ними угоду. Відповідно і
позивачі не мають можливості належним
чином отримати правовстановлюючі
документи на придбане ними у спільну
часткову власність майно з ціллю
безперешкодного розпорядження ним,
хоча фактично з обох сторін усі умови
правочину виконано, а саме передано
грошову суму на користь продавців та з
моменту такої передачі коштів позивачі
спільно користуються, володіють та
розпоряджаються придбаним майном на
власний розсуд, а отже неможливо
врегулювати даний спір без судового
втручання.

Належність відчуженого на користь
позивачів нерухомого майна саме групі
пайщиків бувшого КСП
«Дніпропетровське» підтверджується
наданими до цього позову письмовими
актами приймання - передачі,
протоколами про передачу майна та
договором про спільне володіння,
користування, розпорядження.

Дійсність правочинів щодо
відчуження групами власників майнових
паїв бувших членів господарства
об'єктів нерухомого майна на користь
позивачів підтверджується доданими до
цього позову договором
купівлі-продажу, платіжним
відомостями, актами приймання-передачі
та дорученнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України
передбачає, що за договором купівлі -
продажу одна сторона (продавець)
передає, або зобов'язується передати
майно у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно і
сплатити певну суму грошей, умови
вказаної статті я виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 219 ЦК України суд
може визнати такий правочин дійсним,
якщо буде встановлено, що він
відповідав справжній волі особи, яка
його вчинила, а нотаріальному
посвідченню правочину перешкоджала
обставина, яка не залежала від її волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України
власник майна може пред"явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів, а згідно ч.2 -
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Просять суд :

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
індивідуальний податковий номер :
НОМЕР_1, право власності на:

- 1/2 частину будівлі зерноскладу,
який розміщено за адресою : АДРЕСА_1;

- 1/2 частину будівлі складу для
цементу АДРЕСА_2;

- 1/2 частину навісу для зберігання
сільгоспмашин, який розміщено за
адресою: АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
індивідуальний податковий номер :
НОМЕР_2, право власності на:

- 1/2 частину будівлі зерноскладу,
який розміщено за адресою : АДРЕСА_1;

- 1/2 частину будівлі складу для
цементу АДРЕСА_2;

- 1/2 частину навісу для зберігання
сільгоспмашин, який розміщено за
адресою: АДРЕСА_3.

Сторони в судове засідання не
з'явилися. Позивачі в своїх заявах
просять суд справу заслухати без
їхньої присутності , позов підтримують.

Відповідач та третя особа також
просять суд справу заслухати без
їхньої участі. Позов визнають .

Вивчивши матеріали справи , суд
вважає , що позов підлягає повному
задоволенню .

У судовому засіданні встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, а саме -

- Витягом із протоколу № 2 від 04.04.2000 р.
загальних зборів кооперативу
відродження було затверджено єдиний
масив та затверджено майнові паї та
виділення їх в натурі. Комісія з
ув"язкою з головними спеціалістами по
структурі паїв набрали
Климчуку-Гончарову майно господарства
( надається перелік цього майна та його
вартість ) .

- Актом приймання-передачі майна від
20.03.2000 р. підтверджується той факт , що
уповноважений співвласників майнових
паїв отримав спірне майно .

- Протоколом загальних зборів
співвласників майна , що знаходиться у
спільній частковій власності згідно
Договору № 1 " Про спільне володіння ,
користування і розпорядження майном ,
що знаходиться у спільній частковій
власності " від 30.05.2000 р. зі змінами та
доповненнями вирішено - продати ОСОБА_1
та ОСОБА_2 майно , що знаходиться у
спільній частковій власності згідно
вищезазначеного Договору загальною
вартістю 105621 грн.( та надається перелік
продано майна ) .

- Технічними паспортами на виробничий
будинок ( зерносклад АДРЕСА_1 ) , на
частину складу для цементу АДРЕСА_2 ,
навіс для зберігання сільгоспмашин
АДРЕСА_3 зазначається , що позивачі
замовили технічну документацію на
вказане нерухоме майно .

- Договором купівлі-продажу № 1 від
18.02.2014 р. підтверджується той факт , що
спірне нерухоме майно , а саме - частина
складу для цементу ,зерносклад АДРЕСА_1
, навіс для зберігання с/г машин було
продано позивачам.

- Відомостями на отримання грошей за
нерухоме майно згідно Договору
купівлі-продажу № 1 від 18.02.2014 р.
зазначається , що співвласники
майнових паїв отримали гроші за своє
майно , про свідчать їхні підписи .

Суд вважає , що позивачі зі своєї
сторони виконали всі покладені на них
обов'язки згідно домовленості
(договору купівлі-продажу ) та сплатили
всю обумовлену суму вартості майна і,
безперешкодно користуються даним
майно , а у зв'язку з об'єктивною
причиною ( відсутності
правовстановлюючих документів ) не
мають реальної можливості виконати
вимоги ст. 209 ЦК України щодо
обов'язкового нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
приміщень .

Правовідносини між сторонами
регулюються ЗУ " Про колективне
сільськогосподарське підприємство " та
нормами діючого ЦК України .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» N 2114-XII об'єктами права
колективної власності підприємства є
земля, інші основні та оборотні засоби
виробництва, грошові та майнові внески
його членів, вироблена ними продукція,
одержані доходи, майно, придбане на
законних підставах. Об'єктами права
власності підприємства є також частки
у майні та прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство. Майно у
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» суб'єктом права
власності у підприємстві є
підприємство як юридична особа, а його
члени - в частині майна, яку вони
одержують при виході з підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
підприємство самостійно володіє,
користується і розпоряджається
належними йому об'єктами власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону
України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
право колективної власності
здійснюють загальні збори членів
підприємства, збори уповноважених або
створений ними орган управління
підприємства, якому передано окремі
функції по господарському управлінню
колективним майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» право власності
підприємства охороняється законом.
Належне йому майно може бути передано
державним, кооперативним та іншим
підприємствам, організаціям і
громадянам за рішенням загальних
зборів членів підприємства або зборів
уповноважених.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство» до
пайового фонду майна членів
підприємства включається вартість
основних виробничих і оборотних
фондів, створених за рахунок
діяльності підприємства, цінні
папери, акції, гроші та відповідна
частка від участі в діяльності
інших підприємств і організацій.
Право членів підприємства на пайовий
фонд майна залежить від їх трудового
внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» пай є власністю члена
підприємства. Право розпоряджатися
своїм паєм за власним розсудом член
підприємства набуває після припинення
членства в підприємстві. Пай може
успадковуватися відповідно до
цивільного законодавства України та
статуту підприємства.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» у разі виходу з
підприємства його члени мають право на
пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру та
структури пайового фонду або в іншій,
за згодою сторін, формі. Спори, що
виникають при здійсненні цього права,
розглядаються судом.

Отже враховуючи формулювання ст. ст.
7, 9 Закону України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
законодавцем визначено, що: майно КСП
належить його членам на праві спільної
часткової власності; пайовий фонд
майна КСП складається з балансової
вартості основних виробничих та
оборотних фондів, створених за рахунок
діяльності підприємства, цінних
паперів, акцій, а також коштів у
грошовому виразі; майновий пай є
грошовим еквівалентом трудового
внеску кожного працівника в
колективне майно, визначеним на дату
паювання (та скоригований на день
вибуття працівника з господарства).

Відповідно до статей 5, 8 Закону N
2114-XII право розпоряджатися своїм паєм
на власний розсуд член КСП набуває лише
після припинення членства в
підприємстві. До припинення членства
частка майна члена КСП є частиною
майна цього підприємства, яке у статуті
визначає принципи формування спільної
власності та права членів щодо неї і
через свої органи здійснює право
власності (тобто володіння,
користування, розпорядження).

Суд вважає , що позивачі зі своєї
сторони виконали всі покладені на них
обов'язки згідно домовленості
(договору купівлі-продажу ) та сплатили
всю обумовлену суму вартості майна і,
безперешкодно користуються даним
майно , а у зв'язку з об'єктивною
причиною ( відсутності
правовстановлюючих документів ) не
мають реальної можливості виконати
вимоги ст. 209 ЦК України щодо
обов'язкового нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
приміщень .

У відповідності зі ст. 41 Конституції
України кожний має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
здобувається в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом, при цьому право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішення суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом ,
зокрема із правочинів, а відповідно до
ч. 2 право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

В судовому засіданні
беззаперечно встановлено факт
неможливості нотаріального
посвідчення угоди купівлі-продажу.

Відповідно до ст.ст. 8,9 ЗУ «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» і згідно рішень
загальних зборів членів КСП
«Дніпропетровське » члени даного
господарства , як власники майнових
паїв, отримали в натурі рухоме і
нерухоме майно із майнового фонду КСП.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях. Також враховується
диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про
належність та допустимість доказів.

На час укладення угоди сторонами
спірне майно у спорі , під заставою і
забороною ( арештом ) не перебуває .

По вищевказаним підставам суд
дійшов висновку щодо задоволення
позову у повному обсязі , так як
позивачі обґрунтували свій позов
належними та достатніми доказами .

На підставі вищезазначеного та
керуючись ст. ст. 219, 328, 334 , 392, 655, 657 ЦК
України, положення Указу Президента
України N 1529/99 «Про невідкладні заходи
щодо прискорення реформування
аграрного сектора економіки», вимоги
Закону України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство» та
ст. ст. 4, 57 ,88 , 174, 212-214 ЦПК України,-

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 , третя особа - Українська
сільська рада Петропавлівського
району Дніпропетровської області про
визнання права власності на об"єкти
нерухомого майна задоволити .

Визнати за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний
податковий номер : НОМЕР_1, право
власності на:

- 1/2 частину будівлі зерноскладу,
який розміщено за адресою : АДРЕСА_1;

- 1/2 частину будівлі складу для
цементу АДРЕСА_2;

- 1/2 частину навісу для зберігання
сільгоспмашин, який розміщено за
адресою: АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
індивідуальний податковий номер :
НОМЕР_2, право власності на:

- 1/2 частину будівлі зерноскладу,
який розміщено за адресою : АДРЕСА_1;

- 1/2 частину будівлі складу для
цементу АДРЕСА_2;

- 1/2 частину навісу для зберігання
сільгоспмашин, який розміщено за
адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 768 ( сімсот
шістьдесят вісім ) грн. , що є судовими
витратами позивачів.

Копію даного рішення
невідкладно направити сторонам.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя М. П. Полубан