Справа №442/8647/13-ц
Провадження №2/442/244/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

з участю прокурорів Кравецької Н.Н. та
Яворська М.Й.

адвокатів Єрмолової І.В. та
Андренко В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Дрогобицької міської ради, за
участю третьої особи - Органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради,
Дрогобицької райдержадміністрації, за
участю Дрогобицької міжрайонної
прокуратури Львівської області, про
позбавлення батьківських прав та про
призначення опікуна, та за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за
участю третьої особи Органу опіки та
піклування Дрогобицької районної
державної адміністрації про
відібрання дитини та передання її
батькові,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_4, в якому просить позбавити його
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити її
опікуном такої дитини. В обґрунтування
позову, покликається на те, що від шлюбу
її доньки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася ОСОБА_7, її онука. Спільне
життя доньки та відповідача одразу не
склалося. Через пів року після
народження дитини, а саме з листопада
2008 року дочка разом з онукою почала
проживати з нею у АДРЕСА_3. Причиною
цього стало, що відповідач зовсім не
цікавився своєю сім'єю, а також
постійно зловживав спиртними напоями.
Від цього часу відповідач проживав
окремо від своїх дружини та доньки, при
цьому він був абсолютно байдужим до
дитини не виявляв жодної уваги та
турботи до неї, ухилявся від виконання
батьківського обов'язку, дочку не
відвідував, матеріально не утримував.
Ні вона з чоловіком, ні покійна дочка,
чи хто будь-інший йому жодних перешкод
бачитися з дитиною та виконувати свій
батьківський обов'язок не чинили. Проте
він уникав будь-яких контактів, з
дитиною не спілкувався, коштів на її
утримання не давав.

Дочка змушена була звертатися до
Дрогобицького міськрайонного суду з
позовом про стягнення аліментів,
заочним рішенням якого вирішено
стягувати з ОСОБА_4 на її користь ?
частини з усіх видів доходів щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповіданого віку,
починаючи з 19.05.2009 року і до досягнення
дитиною повноліття. Вказане рішення у
добровільному порядку не виконувалося.
Станом на квітень 2013 року
заборгованість по аліментах становила
8789 грн. 75 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_8 померла, а
тому шлюб було припинено внаслідок
смерті дружини. Просять зауважити, що
ОСОБА_4 не був присутній на похоронах
своєї дружини. Він оформив та отримує
допомогу на дитину по втраті
годувальника, однак такі кошти на
утримання дитини ним не витрачаються.

Онука батька не знає. Приблизно у
квітні 2013 року відповідач один раз, з
часу перебування онуки у їхній сім»ї
прийшов вимагати її повернення. Проте,
ОСОБА_7 відмовилася до нього виходити,
плакала, боялася відповідача, сприймає
його як чужу людину. Вказане негативно
позначилося на її емоційному стані,
вона погано спала, здригалась,
говорила, що сняться погані сни.
Просила, щоб «цей дядько» до неї більше
не приходив. Інших спроб відвідати
доньку не було. Навіть у присутності
психолога під час психологічного
обстеження, на виконання вимог ухвали
суду від 22.10.2013 року, дитина
відмовлялася контактувати з батьком.
Тому з метою найбільш повного та
всебічного забезпечення прав та
законних інтересів малолітньої онуки
вважає за доцільне позбавити
відповідача батьківських прав, а її
призначити опікуном.

Поряд з цим, ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, в якому малолітню доньку
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 просить відібрати
у відповідачів та передати її йому як
батькові. В обґрунтування таких вимог,
покликається на те, що 12.07.2007 року він
одружився з ОСОБА_10, а ІНФОРМАЦІЯ_1 від
даного шлюбу у них народилася донька
ОСОБА_7. Дочка прописана в АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 і їх шлюб було
припинено внаслідок її смерті.
Відповідачі використовуючи те, що
протягом останнього часу їхня дочка
ОСОБА_8 проживала разом з малолітньою
донькою ОСОБА_7 у таких, відмовляються
добровільно передати дочку йому.
Жодною нормою законодавства чи
рішенням суду відповідачам не надано
права утримувати її у себе. Більше того,
вони чинять перешкоди у спілкуванні з
дочкою, перешкоджають виконувати
батьківські обов'язки по її вихованню,
налаштовують дочку проти нього.

З метою уникнення судового спору та
травмування психіки малолітньої
доньки було прийнято способи мирним
шляхом вирішити усі спірні питання, що
виникли після смерті його дружини та
відповідачами, однак таке не дало
позитивного результату. 21.04.2013 року,
коли позивач приїхав в с. Криниця, де
знаходиться його малолітня донька,
відповідачі не допустили до неї, а
дитину силою тримали.

Позивачка - відповідачка ОСОБА_3 та її
адвокат Єрмолова І.В. в судовому
засіданні свій позов підтримали з
мотивів, викладених у позовній заяві,
просили таку задоволити, а в позові
ОСОБА_4 просили відмовити. ОСОБА_3
додала, що ОСОБА_4 5 років не цікавився
дитиною, коли такій було 4 місяці вигнав
її разом з матірю ОСОБА_8 з хати, не
забрав їх з пологового будинку. Крім
цього, ОСОБА_4 зловживав спиртними
напоями через що його вигнали з роботи.
Внучка не знає батька. Аліменти на
утримання дочки не надає.

Відповідач - позивач ОСОБА_4 та його
адвокат Андренко В.І., позову ОСОБА_3 не
визнали, позов про відібрання дитини та
передання її батьку просили
задоволити. ОСОБА_4 пояснив, що
намагається дбати та виховувати
доньку. Коли він відвідував дитину,
його вигнали. Йому не було відомо, що
дружина в лікарні, від нього таке
приховували. Поведінка його дочки
залежить від налаштування її бабці.

Відповідач ОСОБА_5 відносно
задоволення позову про позбавлення
батьківських прав поклався на думку
суду, щодо позову про відібрання
дитини, то просив відмовити. Пояснив, що
ОСОБА_4 5 років свідомо не відвідував
дитину. У нього не склалося з дружиною
ОСОБА_8. В свою чергу вони не чинили
перешкоди у спілкувані з дитиною. Може
ствердити, що дитина не хоче бачитися з
ОСОБА_4, у нього також такого бажання
немає і він не зможе доглядати за такою.
19.03.2013 року, після зустрічі з батьком
ОСОБА_7 пережила стрес. Мати ОСОБА_4 не
відвідує онучку. ОСОБА_4 намагався два
рази зустрітися з дитиною. Вихованням
ОСОБА_7 займається він як, дідо, а також
бабця.

Відповідач ОСОБА_6 позов про
позбавлення батьківських прав
підтримала, щодо позову про відібрання
дитини, то просила у такому відмовити.
Пояснила, що коли дитині повідомлять,
що приїде батько вона закривається,
змінюється. Для того, щоб дитина звикла
до батька потрібен час.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Дрогобицької
міської ради Яким І.С. відносно
задоволення позову, покладається на
думку суду, так як схильний до
примирення між сторонами. Він два рази
був присутній при тому, коли батько
намагався зустрітися з дитною, однак
двері будинку, де така проживає були
зачиненими.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Дрогобицької
райдержадміністрації Поліщук Р.І.
відносно задоволення позову про
позбавлення батьківських прав
заперечила за безпедіставністю, щодо
позову ОСОБА_4, то такий підтримала, так
як питання контакту батька з дитиною
має велике значення. Процес відібрання
дитини буде стресовим, однак потрібно
таким займатися, знайомити батька з
дитиною.

Прокурори Кравецька Н.Н. та Яворська
М.Й. позов про позбавлення батьківських
прав підтримали, в позові про
відібрання дитини та віддання її
батькові просили відмовити. З тих
підстав, що ОСОБА_4 не виявляє та не
виявляв турботи до дитини, його
зустрічі з дитиною можуть негативно
впливати на неї, оскільки вона вже
негативно реагує на розмови про батька.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що в
позові слід відмовити, виходячи з
наступного.

Частина 2 ст. 2 СК України визначає, що
цей Кодекс регулює сімейні особисті
немайнові та майнові відносини між
бабою, дідом, прабабою, прадідом та
внуками, правнуками, рідними братами та
сестрами, мачухою, вітчимом та
падчеркою, пасинком.

Згідно ст. 165 СК України право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав мають
один з батьків, опікун, піклувальник,
особа, в сім'ї якої проживає дитина,
заклад охорони здоров'я, навчальний або
інший дитячий заклад, в якому вона
перебуває, орган опіки та піклування,
прокурор, а також сама дитина, яка
досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Встановлено, що від шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка
ОСОБА_7, і такі записані її батьками
(а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла (а.с.9).

Поряд з цим, сторонами не оспорюється,
що ОСОБА_3 є бабусею для ОСОБА_7, а також
особою у сім'ї якої тривалий час
проживає ОСОБА_7. Відповідно за законом
позивачка наділена правом пред'явлення
даного позову.

Згідно довідки Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
об'єднання» Дрогобицької міської ради
від 09.12.2013 року №5143, що ОСОБА_14 проживає
в АДРЕСА_1, в складі сім»ї ОСОБА_3 (а.с.11.
20), і є забезпеченою всім необхідним для
належного проживання та розвитку (а.с.
110-111 - акт обстеження житлово-побутових
умов від 25.12.2013 року, а.с.10 - акт
обстеження умов проживання від 06.11.2013
року). Разом з тим, останнім актом
встановлено, що під час спілкування з
дитиною, вона не хоче розмовляти про
батька, сказала, що не любить батька і
що він її не відвідує та не телефонує.

Згідно довідки Дрогобицького МВ ГУМВС
України у Львівській області від 13.02.2014
року №2141, ОСОБА_3 згідно бази даних
«АРМОР» до адміністративної
відповідальності не притягувалася та
на профілактичних обліках не
перебуває.

Характеристикою від 12.02.2014 року №59,
виданою Комунальним підприємством
Житлово-експлуатаційного об'єднання
Дрогобицької міської ради встановлено,
що ОСОБА_3 працює у комунальній службі
із 1977 року, за період роботи показала
себе вдумливим фахівцем, успішно
справляється зі своїми посадовими
обов'язками. У спілкуванні з колегами
доброзичлива та привітна, ввічлива, в
скрутних ситуаціях націлена на
знаходження компромісних рішень. За
характером миролюбна, уникає
конфліктних ситуацій (а.с.171 «а»).

Як вбачається з довідки №859 від 14.02.2014
року, Дрогобицької міської поліклініки
ОСОБА_3 на обліку у лікарів психітра та
нарколога не перебуває, за медичною
допомогою не зверталася (а.с.171).

Що стосується особи ОСОБА_4, то
встановлено, що заочним рішенням
Дрогобицького міськрайонного суду від
15.06.2009 року у справі №2-1849/09 зобов'язано
ОСОБА_4 сплачувати аліменти на
утримання дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі ? частини з усіх видів доходу
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 19.05.2009 року і до досягнення
дитиною повноліття (а.с.8).

Поряд з цим, згідно інформаційної
довідки про судимість особи, наданої
Дрогобицьким МВ ГУМВС України у
Львівській області ОСОБА_4
притягувався до адміністративної
відповідальності 06.06.2012 року за ст. 173
КУпАП (а.с.98-99)

Згідно характеристики, наданої
Приватним підприємцем ОСОБА_16 від
16.12.2013 рокуОСОБА_4 працює столярем у ПП.
ОСОБА_16. на роботі зарекомендував себе
з позитивної сторони, дисциплінований,
чесний, працьовитий. До виконання своїх
трудових обов'язків відноситься
добросовісно і з відповідальністю у
колективі користується авторитетом
(а.с.132, 161), а за довідкою від 03.02.3014 року
його середньомісячна заробітна плата
складає 1220 грн. (а.с.135).

За характеристикою від 12.12.2013 року №759,
виданою Болехівською сільською радою
ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 разом з
матір'ю та батьком. В селі
зарекомендував себе з позитивної
сторони, в громадських місцях села -
добре. Скарг від сусідів та жителів в
сільську раду не поступало. Всі
обов'язки перед сільською радою
виконує добре (а.с.133, 160).

Довідкою про проходження обов'язкового
попереднього та періодичного
психіатричного оглядів, від 17.12.2013 року
ОСОБА_4 на обліку в лікарів психіатра та
нарколога ДРЛ №5, не знаходиться (а.с.134).

Заявою ОСОБА_4 від 10.04.2013 року,
адресованою керівнику Служби у справах
дітей Солтис О.А. просив дати йому право
самостійно виховувати дочку ОСОБА_7,
яка на даний час проживає з бабусею у
зв'язку з тим, що його дружина ОСОБА_8
померла.

17.02.2014 року ОСОБА_4 подав до суду мирову
угоду, за якою просив ОСОБА_3
познайомити його з дочкою, не чинити
перешкод щодо спілкування з нею, в свою
чергу зобов'язався піклуватись про неї,
надавати грошову допомогу у розмірі 400
грн., визначити постійне місце
проживання АДРЕСА_1. Однак така заява не
була підписана ОСОБА_3.

Такі дії ОСОБА_4 свідчать про його
намагання брати участь у спілкуванні з
дитиною, уникнення конфліктних
ситуацій.

Суд бере до уваги покази допитаних
свідків:

- Свідка ОСОБА_18, про те, що сторони
мають помиритися і переступити через
своє «я». У ОСОБА_4 є все необхідне для
виховання дитини, немає підстав для
позбавлення його батьківських прав.

- Свідка ОСОБА_16, який є роботодавцем та
сусідом для ОСОБА_4, знає такого з
хорошого боку. Свтердив, що ОСОБА_4 має
всі умови для належного проживання
дитини. Не відомо по якій причині, він
не проживав разом з дружиною.

- Свідка ОСОБА_19, яка є сусідкою для
ОСОБА_4. Пояснила, що знає його з доброї
сторони. Також знайома з ОСОБА_3 більше
10 років. Коли дружина ОСОБА_4 Захворіла,
його батьки запропонували їй допомогу,
однак така була відкинута. Батько
намагався відвідувати дитину, надсилав
посилки, його мати також їздила до
внучки. Вважає, що дитині потрібен
батько, однак згодом.

- Свідка ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_4 є її
племінником, з ОСОБА_3. вона перебуває у
добрих відносинах. Вважає, що дитина
повинна проживати з батьком, і підстав
для позбавлення його батьківських прав
немає. На протязі 5-ти років він
намагався відвідати дитину. Дитині
було 6 місяців, коли ОСОБА_8 разом з нею
пішли від ОСОБА_4

- Свідка ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_3 знає
більше 30 років з хорошої сторони. Після
смерті її доньки, внучка проживає разом
з ОСОБА_3. ОСОБА_4 намагався відновити
контакт з дочкою. ОСОБА_4 у нетверезому
стані не бачила. Вважає, що зі сторони
ОСОБА_3 ОСОБА_4 не чиняться перешкоди у
зустрічах з дитиною. З дитиною вона
спілкувалася, однак за батька така не
розповідає. Не відомо по якій причині
ОСОБА_3 не підписала мирової угоди
запропонованої ОСОБА_4. вважає, що
недоцільно ОСОБА_4 позбавляти
батьківських прав.

- Свідка ОСОБА_22, яка для ОСОБА_3 є
двоюрідною сестрою. ОСОБА_4 жодного дня
не провів біля дитини та ОСОБА_8 ОСОБА_3
не перешкоджала батькові бачитися з
дитиною, з боку дитини немає почуттів
до батька, він для неї є чужим, що є
підставою для позбавлення
батьківських прав.

- Свідка ОСОБА_23 дав покази про те, що
ОСОБА_3 знає з 1978 року, вони працювали
разом, з ОСОБА_4 у жодних відносинах не
перебуває. Вважає, що дитині потрібно
дати спокій, а коли вона виросте, то
зробить висновки сама. Вважає, що
ОСОБА_4 не доцільно позбавляти
батьківських прав, і не потрібно дитину
відбирати у бабці. Про обставини
сімейного життя йому відомо зі слів
ОСОБА_3. Також відомо, що з пологового
будинку дитину забирала ОСОБА_3 коли з
дитиною починають вести розмову за
батька вона не реагує. На сьогоднішній
день вважає ОСОБА_4 лише біологічним
батьком.

- Свідка ОСОБА_24, яка працює в школі
поряд з будинком ОСОБА_3, тому дитина на
очах у неї протягом всього життя.
Вважає несправедливим відбирати
дитину у діда та баби. Вона запитувала
дитину : «чому батько не проживає разом
з нею» , то вона відповідала, що не знає.

- Свідка ОСОБА_25, яка дала покази про те,
що дружила з ОСОБА_8 і є сусідкою ОСОБА_3.
За життя ОСОБА_8 жалілася на чоловіка,
зокрема йому не подобалося, що вона
возить візочок з дитиною по хаті. Коли
мова йде за ОСОБА_4 ОСОБА_7 не хоче чути
про такого, нічого від нього не бере.

- Свідка ОСОБА_26, яка працює головним
спеціалістом Органу опіки та
піклування Дрогобицької міської ради.
З ОСОБА_3 знайома по роботі, ОСОБА_4 не
знає. Під час складання акту обстеження
житлово-побутових умов вони можуть
з»ясовувати всі обставини, що
стосуються проживання, шляхом
опитування. При цьому діяли в інтересах
дитини, жодного тиску на таку не
чинилося. Дитина знаходиться у хороших
умовах.

- Свідка ОСОБА_27 дала покази про те, що
працює в Дрогобицькому міському центрі
служби сім»ї та молоді. Була присутня
при складанні акту про обстеження
житлово-побутових умов. При цьому
спілкувалася з дитиною і коли зайшла
мова про батька, вона повідомила, що він
нічого їй не дарує і впала лицем у
подушку, ховаючись, не бажала
розмовляти на цю тему.

Також суд бере до уваги покази
психолога ОСОБА_28, яка пояснила, що зі
сторонами не перебуває у жодних
відносинах. Була присутня при зустрічі
батька ОСОБА_4 з дочкою ОСОБА_7. Дитина з
батьком на контакт не пішла. Батько
позитивно розмовляв з дочкою. З
психологічної точки зору не можливо
вирвати дитину з однієї сім»ї і
помістити в іншу сім»ю. Пропонувала
батькові більше спілкуватися з
дитиною. Дитина розуміє, що має батька.
Вважає, що на даному етапі не має
підстав позбавляти ОСОБА_4
батьківських прав відносно дочки
ОСОБА_7.

Також, встановлено, що між сторонами
склали напружені відносини з приводу
виховання дитини, які беруть свій
початок з моменту окремого проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_8, так випискою з
рішення виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради від 18.12.2013
року №234, вирішено припинити розгляд
заяв ОСОБА_3 від 06.12.2013 року та від 09.12.2013
року щодо визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з бабусею ОСОБА_3 за адресою
АДРЕСА_1, у зв'язку з надходженням
ухвали Дрогобицького міськрайонного
суду від 06.12.2013 року (а.с.117).

Розірвання шлюбу між батьками,
проживання одного з них окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини
(ст. 141 СК України).

Разом з тим, Пленум Верховного Суду
України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3
від 30 березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" роз'яснив, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60
ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у справі
"Савіни проти України" (Заява N 39948/06),
зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча
національним органам надається певна
свобода розсуду у вирішенні питань
щодо встановлення державної опіки над
дитиною, вони повинні враховувати, що
розірвання сімейних зв'язків означає
позбавлення дитини її коріння, а це
можна виправдати лише за виняткових
обставин (див.,наприклад, справу "Ньяоре
проти Франції" (Gnahore v. France),N 40031/98, п.59, ECHR
2000-IX). Отже, відповідне рішення має
підкріплюватися достатньо
переконливими і зваженими аргументами
на захист інтересів дитини, і саме
держава-відповідач повинна
переконатися в тому, що було проведено
ретельний аналіз можливих наслідків
пропонованого заходу з опіки для
батьків і дитини (див.,наприклад, справу
"Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" (Scozzari
&Giunta v.Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148,ЄСПЛ
2000-VIII).

Висновком Дрогобицької районної
державної адміністрації від 22.04.2013 року
висловлено недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 відносно
дочки ОСОБА_7 (а.с.49-50,51).

Про ухилення від обов'язків щодо
виховання дитини, передбачених п. 2 ч.1
ст.164 СК України мова може йти тільки за
умови винної поведінки особи,
свідомого ігнорування нею своїми
батьківськими обов'язками.

Суд вважає встановленим факт
неповноцінного виконання ОСОБА_4
обов'язків по вихованню дочки. Разом з
тим, ОСОБА_3 не довела суду, що
спілкування ОСОБА_4 з донькою в
подальшому може призвести до порушень
прав та її інтересів.

Крім цього, в матеріалах справи немає
беззаперечних, об'єктивних висновків
про свідоме ігнорування та ухилення
ОСОБА_4 від своїх батьківських
обов'язків щодо малолітньої дитини.
Натомість встановлено, що між
сторонами існують напружені стосунки,
що як наслідок впливає на ситуацію
спілкування батька з дочкою.

Окрім того, Сімейний Кодекс України
визначає, що дитина має право на
належне виховання, якому кореспондує
передбачений ст.150 СК України обов'язок
батьків на виховання дитини та її
розвиток.

Суд нагадує, що виховання - це
діяльність, спрямована на розвиток
особистості дитини, підготовку його до
життя, прищеплення їй певних навичок
поведінки, особистісних якостей.

Водночас, суд наголошує, що в процесі
виховання враховуються особливості
духовного і морального світу дитини. Її
вік, індивідуальний фізичний та
розумовий розвиток.

Прецедентною практикою Європейського
суду з прав людини, встановлено, що
питання позбавлення батьківських прав
мають ґрунтуватись на оцінці
особистості заявника та його
поведінці. Факт оскарження заявником
заяви про позбавлення батьківських
прав також міг свідчити про його
інтерес до дитини (справа "Хант проти
України" від 7 грудня 2006 року).

На думку суду, позбавлення
батьківських прав слід розглядати як
виключний і надзвичайний засіб впливу
на недобросовісних батьків. Виходячи з
характеру такого засобу, його не можна
застосовувати тоді, коли це не
викликано необхідністю.

Згідно ст. 166 СК України, позбавлення
батьківських прав є виключною мірою,
яка тягне за собою серйозні правові
наслідки як для батька, так і для
дитини.

Це означає, що позбавлення
батьківських прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо і лише при наявності
вини в діях батьків.

В даному випадку, суд вважає, що
поведінку відповідача щодо його
дитини, ще можна змінити, позбавлення
його батьківських прав відносно дитини
не буде відповідати меті цього заходу:
захист інтересів дитини та
стимулювання батька щодо належного
виконання своїх обов'язків.

Більше того встановлено, що позов про
позбавлення батьківських прав
ґрунтується на тривалій відсутності
контакту між ОСОБА_4 та дочкою.

З'ясовуючи у судовому засіданні
характер ставлення ОСОБА_4 до своєї
малолітньої дочки, суд дійшов висновку,
що такий не втратив інтерес до дитини,
сподівається налагодити з нею контакт,
діючи поступово та делікатно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року №
789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, зокрема
першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини.

Також згідно з п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи, слід
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що оскільки ОСОБА_4 не в
повній мірі виконує батьківські
обов'язки по відношенню до своєї
малолітньої дитини, однак його дії
засвідчують, що він не втратив інтерес
до дочки, має бажання її виховувати,
відсутнє свідоме нехтування
батьківських обов'язків, а позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу до осіб, які не виконують
батьківських обов'язків за умови
винної поведінки, суд вважає за
доцільне відмовити в позбавленні
ОСОБА_4 батьківських прав відносно
дочки ОСОБА_7, що як наслідок тягне
відмову у призначені опікуном дитини
ОСОБА_3, застосувати до відповідача
заходи попередження необхідність
змінити своє ставлення до виховання
дитини, а контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків покласти на
органи опіки та піклування
Дрогобицької райдержадміністрації,
яким було надано висновок про
недоцільність позбавлення ОСОБА_4,
тобто за місцем проживання
відповідача.

Поряд з цим, у статті 257 СК України
закріплено права діда, баби, прадіда,
прабаби на спілкування з дитиною та на
участь у її вихованні. Дід, баба, прадід,
прабаба мають таке право незалежно від
того, чи проживають вони спільно з
дитиною, чи ні.

Статтею 263 СК України визначено, що спір
щодо участі баби, діда, прабаби,
прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима
у вихованні дитини вирішується судом
відповідно до ст. 159 СК України.

При розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи (ч. ч.
4, 5 ст. 19 СК України).

Згідно ч.4 ст.167 СК України якщо дитина
не може бути передана другому з
батьків, переважне право перед іншими
особами на передання їм дитини мають за
їхньою заявою, баба, дід, повнолітні
брати та сестри, інші родичі дитини.

В ухвалі Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України, від
16.12.2009 року зазначено, що ураховуючи
юридичну природу спірних
правовідносин, під час вирішення
питання щодо місця подальшого
проживання дитини, зокрема відібрання
малолітньої дитини від інших осіб, у
яких вона проживає, судам слід повно
встановити всі обставини, якими
обґрунтовувались вимоги й заперечення
сторін; врахувавши малолітній вік
дитини, повно, всебічно, об'єктивно
з'ясувати та належним чином перевірити,
чи не стане для дитини психотравмуючим
фактором зміна звичних для неї умов
життя та кола оточуючих близьких людей,
за відсутності в матеріалах справи
даних про наявність у одного з батьків
належного контакту з дитиною та її
прихильності до нього.

Крім вищевстановленого, за ухвалою
Дрогобицького міськрайонного суду від
22.10.2013 року було проведено психологічне
обстеження практичним психологом
ОСОБА_29, за результатами якого
встановлено, що фізичний, психічний,
інтелектуальний рівень розвитку
дитини відповідає віку. ОСОБА_7 жвава,
цікава, підтримує діалог з психологом,
однак не погоджується на умови
обстеження. Проведення обстеження без
присутності близької людини було
неможливим : дитина плакала, була
впертою і відмовлялась залишатись на
одинці з батьком та психологом. У
спілкування з батьком не вступала -
сказала, що не знає цього чоловіка. У
процесі обстеження дівчинка виявляла
неспокій, щоразу плакала. Причина такої
поведінки - гіперопіка, низький рівень
соціалізації, погіршення стану
здоров'я. Дитина категорично
відмовилась залишатися з психологом,
що унеможливило виконання завдання в
повному обсязі. У контакт з батьком
дівчинка більше не вступала. Батько не
спонукав її до спілкування, поводився
стримано (а.с.76).

На підставі наведеного, з урахуванням
змісту ч. 3 ст. 163 СК України, суд
приходить до переконання, що
відібрання малолітньої дитини і
передача її батькові на даний момент
суперечитиме інтересам дитини. Адже
дитина фактично не знає батька, що не
оспорюється сторонами, дитина має
звичні для неї комфортні умови життя,
дід, баба та тітка є її сталим
оточенням, родиною, прихильності до
батька та належного контакту у дитини
не має. Відібрання суперечить її
інтересам, тому у позові про відібрання
дитини - ОСОБА_7 від ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та передання її ОСОБА_4 слід
відмовити.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне
роз'яснити, що закон прямо передбачає
те якщо відпадуть причини, які
перешкоджали належному вихованню
дитини її батьками, батьком, суд за
заявою батьків може постановити
рішення про фактичне повернення
(передачу) їм дитини.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
питання як слід розподілити між
сторонами судові витрати, а тому згідно
з вимогами ст. 88 ЦПК України зі сторін
не підлягає стягнення сплаченого
сторонами судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214- 215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Дрогобицької
міської ради про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 відносно
дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та про
призначення ОСОБА_3 опікуном ОСОБА_7 -
відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність
змінити ставлення до виховання дочки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Контроль за виконанням батьківських
обов'язків ОСОБА_4 покласти на органи
опіки та піклування виконавчого
комітету Дрогобицької
райдержадміністрації.

В позові ОСОБА_4 про відібрання дитини -
ОСОБА_7 від ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
передання її ОСОБА_4 -відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
А.П. Івасівка

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 29.05.2014 року.