Справа №477/813/14-ц 15.09.2014 15.09.2014 15.09.2014
Провадження №22-ц/784/2380/14
Провадження №22-ц/784/2380/14
Суддя суду першої інстанції
Доповідач апеляційного суду
Рішення

Іменем України

15 вересня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Орельською Н.М.,

за участю:

представника позивача Ярмощук
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ОТП Факторинг Україна»

на заочне рішення Жовтневого районного
суду

Миколаївської області від 03 червня 2014
року,

ухваленого за позовом Товариства з
обмеженою відповідністю
«ОТП Факторинг Україна»

до

ОСОБА_4

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідністю «ОТП Факторинг Україна»
(далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що 30 серпня 2012 року між
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» (надалі - ПАТ «ОТП Банк») та
ОСОБА_4 було укладено договір про
надання споживчого кредиту
за №, за умовами якого банк
надав позичальнику грошові кошти
(кредит) в сумі 24 736 грн. 00 коп. зі сплатою
процентної ставки, розмір якої
становить 0.01% річних (яка
застосовується після закінчення
строку дії пільгового періоду), з
кінцевим терміном повернення кредиту
до 30 серпня 2014 року, в обмін на
зобов'язання позичальника повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом, інші платежі,
визначені вказаним договором та
Додатком №1 «Графік платежів», що є
невід'ємною частиною.

18 грудня 2013 року між позивачем та
надавачем кредиту було укладено
договір факторингу №18/12/2013 за умовами
якого клієнт (первісний кредитор)
передає, а фактор (новий кредитор)
приймає право грошової вимоги, що
належить клієнту і стає кредитором за
кредитними договорами, укладеними між
клієнтом і боржниками, в розмірі
портфеля заборгованості.

Свої зобов'язання за кредитним
договором позичальник виконував не
належним чином та порушив умови
договору щодо повернення кредитних
коштів, внаслідок чого станом на 19
березня 2014 року утворилася
заборгованість на загальну суму 30 201
грн. 27 коп.

Посилаючись на викладене, позивач
просив позов задовольнити, стягнути з
відповідача вказану заборгованість та
вирішити питання щодо стягнення з
останнього судових витрат, до складу
яких увійшов судовий збір в розмірі
302 грн. 01 коп.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 03
червня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення. На
його думку, судове рішення є
незаконним, необґрунтованим та
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому рішенні,
районний суд виходив з недоведеності
факту невиконаних грошових зобов'язань
за кредитним договором боржником.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області не в повній мірі
погоджується з висновками суду першої
інстанції та встановленими
правовідносинами.

З матеріалів справи вбачається, що 30
серпня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_4 укладено у простій письмовій
формі договір про надання споживчого
кредиту №, за умовами якого
позичальнику надано кредит на
придбання товару в розмірі 24 736 грн. 00
коп. під проценту ставку 0.01 % річних (яка
застосовується після закінчення
строку дії пільгового періоду), строком
до 30 серпня 2014 року, а позичальник
зобов'язався належним чином
використати та повернути банку суму
отриманого кредиту, а також сплатити
відповідну плату за користування
кредитом та виконати всі інші
зобов'язання за вказаним договором
(а.с.10-12).

18 грудня 2013 року між позивачем та
надавачем кредиту (Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк»), було укладено
договір факторингу №18/12/2013, за умовами
якого клієнт (первісний кредитор)
передає, а фактор (новий кредитор)
приймає право грошової вимоги, що
належить клієнту, і стає кредитором
за кредитними договорами, укладеними
між клієнтом і боржниками, у тому
числі і за кредитним договором,
укладеним з ОСОБА_4 (а.с.19-23).

Відповідно до розрахунку, наданого як
доказ ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,
заборгованість відповідача за
вищевказаним кредитним договором
станом на 19 березня 2014 року становить 30
201 грн. 27 коп., у тому числі:

- заборгованість за основною сумою
кредиту - 23 704 грн. 22 коп.;

- заборгованість за відсотками - 02 грн. 85
коп.;

- комісія - 6 494 грн. 20 коп.

21 грудня 2012 року на адресу боржника
направлено письмове повідомлення про
заміну кредитора у зобов'язанні та
необхідність повернення кредиту, яка
останніми не виконана (а.с.17).

З врахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що між
сторонами мають місце договірні
відносини, зокрема, кредитні.

В силу ст.ст.512,516 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов'язанні не може бути
замінений, якщо це встановлено
договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та
порядок, що встановлені договором.

Згідно вимог ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства й у строки
передбачені цим договором.

Порушення зобов'язань, які виникають з
договорів, тягне за собою наслідки
передбачені ст.611 ЦК України, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що банк виконав свої
зобов'язання за кредитним договором,
передавши позичальнику обумовлені
договором кошти, а позичальник
зобов'язання в частині повернення
кредитних коштів, процентів за
користування кредитними коштами та
комісії не виконав, тому виходячи з
юридичної оцінки наявних у справі
доказів, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

При цьому, висновок суду першої
інстанції щодо відсутності
заборгованості за кредитним договором
не знайшов свого підтвердження та
спростовується наявними в матеріалах
справи доказами, зокрема випискою по
особовим рахункам позичальника з 30
серпня 2012 року по 11 вересня 2014 року та
довідкою про рух коштів, в якій
зазначено, що з часу укладення
обумовленої угоди, позичальником в
рахунок погашення боргу сплачено кошти
в розмірі 1 032 грн. 00 коп. (вищевказане
сторонами не спростовано).

Отже, оскільки суд першої інстанції був
іншої думки і відмовив в задоволенні
позовних вимог, то допущену ним помилку
слід виправити рішенням апеляційної
інстанції.

За таких обставин, встановивши факт
невиконання боржником умов договору
щодо своєчасного повернення кредиту,
процентів за користування ним та
комісії, колегія суддів, відповідно до
ст.ст.525,549-552,625 ЦК України, умов
кредитного договору вважає за
необхідне покласти на позичальника
обов'язок з відшкодування
заборгованості за кредитним договором,
а саме, сплатити заборговану та
неповернуту частину кредиту,
заборговані проценти за користування
кредитом і комісію, а всього підлягає
стягненню 30 201 грн. 27 коп.
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту №
від 30 серпня 2012 року, яка утворилась
станом на 19 березня 2014 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача також
підлягають стягненню судові витрати в
розмірі 453 грн. 06 коп. (302 грн. 01 коп. -
судовий збір, сплачений позивачем при
зверненні до суду із позовом + 151 грн. 05
коп. - судовий збір за подачу
апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду Миколаївської області від
03 червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» - 30 201 (тридцять тисяч двісті
одна) грн. 27 коп. заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту № від 30 серпня 2012 року
станом на 19 березня 2014 року, з яких:
23 704 (двадцять три тисячі сімсот
чотири) грн. 22 коп. - заборгованість по
кредиту, 02 (дві) грн. 85 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 6 494 (шість тисяч
чотириста дев'яносто чотири) грн. 20 коп.
- заборгованість по комісії.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» судові витрати в розмірі
453 (чотириста п'ятдесят три)
грн. 06 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, і з цього часу
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: