Справа № 360/391/14 Головуючий у І
інстанції Міланіч А.М.Провадження №
22-ц/780/3546/14 Доповідач у 2
інстанції Ігнатченко Н.В.Категорія 49
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
у справі за позовом Качалівської
сільської ради Бородянського району
Київської області в інтересах
малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
третя особа служба у справах дітей та
сім'ї Бородянської районної державної
адміністрації Київської області про
позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Качалівська сільська
рада Бородянського району Київської
області звернулась до суду із
зазначеним позовом в інтересах
малолітньої ОСОБА_3 та просила
позбавити відповідачів батьківських
прав відносно їх малолітньої дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, через те, що вони
ухиляються від виконання батьківських
обов'язків, участі у вихованні дитини
не приймають, не піклуються про її
духовний та фізичний розвиток, не
спілкуються з дитиною, не дбають про її
нормальне самоусвідомлення, не
сприяють засвоєнню загальновизнаних
норм моралі, не надають доступу до
культурних та інших духовних
цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст.
12 Закону України «Про охорону
дитинства». Позивач вказав, що
відповідач ОСОБА_2 зловживає спиртними
напоями, веде аморальний спосіб життя,
ніде не працює, а відповідач ОСОБА_4
взагалі вже більше десяти років не
проживає в с. Качали Бородянського
району Київської області, місце його
проживання не відоме. 24 грудня 2013 року,
на підставі розпорядження
Бородянської РДА Київської області №
438, дитину було відібрано та влаштовано
до Комунального закладу Київської
обласної ради «Спеціалізованого
будинку дитини м. Боярка»

В свою чергу ОСОБА_2 в суді першої
інстанції визнала, що була позбавлена
батьківських прав відносно її чотирьох
старших доньок, не займалась
вихованням та належним утриманням і
цієї дитини, постійно зловживала
спиртними напоями, але просила не
позбавляти її батьківських прав, так як
на даний час вона знаходиться в
реабілітаційному центрі і має намір
змінити своє життя.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 і ОСОБА_4
батьківських прав відносно їх
малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 5
травня 2014 року ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, з мотивів неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначила, що суд не взяв до уваги її
складну життєву ситуацію, яка стала
причиною аморальної поведінки та не
вияснив її відношення до дитини та
бажання самої дитини. В даний час
апелянт перебуває в реабілітаційному
центрі Київського християнського
благодійного фонду «Наріжний камінь»,
де проходила курс лікування та
реабілітації щодо пагубних звичок,
тому вона має можливість знайти вихід
із тяжкої життєвої ситуації.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду без
змін. Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачі ухиляються від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини, не
піклуються про її духовний та фізичний
розвиток. При цьому відповідач ОСОБА_2
веде аморальний спосіб життя, а
відповідач ОСОБА_4 взагалі вже більше
десяти років не проживає в с. Качали
Бородянського району Київської
області.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Так судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як убачається з матеріалів справи,
дитина проживала з ОСОБА_2 у будинку її
матері АДРЕСА_1, який не відповідає
санітарно-гігієнічним нормам
проживання, вікна не утеплені, відсутнє
опалення, дитина не повністю
забезпечена речами першої
необхідності, одягом, має неповноцінне
харчування, часто траплялися випадки
відсутності харчування взагалі.

Крім того за місцем проживання
відповідач характеризується
негативно, повернулася з місць
позбавлення волі, у неї відсутні
документи, зловживає спиртними
напоями, палить, веде аморальний спосіб
життя, ніде не працює, схильна до
скандалів, сварок і бійки, була
позбавлена соціальних виплат на дитину
через нецільове їх використання,
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків по вихованню та
забезпеченню дитини.

Відповідач ОСОБА_4 зовсім не цікавиться
дитиною, не відвідує її, ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків та зовсім не займається її
вихованням.

На підставі розпорядження
Бородянської РДА Київської області №
438 від 24 грудня 2013 року дитину було
відібрано у ОСОБА_2 та влаштовано до
комунального закладу Київської
обласної ради «Спеціалізований
обласний будинок дитини м. Боярка».

Згідно довідки від 22 квітня 2014 року КЗ
КОР «Спеціалізований обласний будинок
дитини м. Боярка», ОСОБА_3 перебуває у
вказаному закладі з 27 грудня 2013 року по
теперішній час, ОСОБА_2 з 20 березня 2014
року почала її відвідувати один раз на
тиждень.

Згідно висновку Бородянської РДА
Київської області від 17 лютого 2014 року
№ 45 адміністрація вважає доцільним
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
відносно її неповнолітньої дитини
ОСОБА_3.

Відповідно до п. п. 15, 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30 березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей. Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками. Хронічний алкоголізм
батьків і захворювання їх на
наркоманію мають бути підтверджені
відповідними медичними висновками.
Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК України). Це означає, що позбавлення
батьківських прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків.

З огляду на викладене обґрунтованими є
висновок суду першої інстанції про те,
що відповідачі нехтують покладеним на
них обов'язком брати участь у фізичному
і духовному розвитку малолітньої
доньки, її навчанні, підготовки до
самостійного життя, не створюють умов
для розвитку, необхідному для її
нормального самоусвідомлення, тощо, що
розцінюється, як свідоме ухилення від
виховання дитини та свідоме нехтування
своїми батьківськими обов'язками.

Судова колегія, як і суд першої
інстанції не приймає до уваги
посилання апелянта на те, що вона
виправилась і на даний час змінила свій
спосіб життя, вже не зловживає
алкогольними напоями та може надати
належне виховання дитині, оскільки
доказів цього не надано, в
реабілітаційному ж центрі вона
перебуває нетривалий час, дитину
почала відвідувати в дитячому закладі
лише після подачі позову до суду, і як
пояснила сама в судовому засіданні,
власного житла вона не має, ніде не
працює і коштів на утримання дитини
також не має.

Крім того судова колегія ставиться з
правомірної критичністю щодо посилань
апеляційної скарги на те, що ОСОБА_2 не
втратила інтересу до дитини, має
бажання та можливості утримувати та
виховувати її, оскільки намагання
проявити турботу за малолітньою ОСОБА_3
суду не доведенні будь-якими
спрямованими на це діями.

До того ж Службою у справах дітей та
сім'ї Бородянської РДА Київської
області сім'я ОСОБА_2 була поставлена на
облік сімей, які опинилися у складних
життєвих обставинах з метою надання
соціальних послуг. Проте відповідач не
дивлячись на проведені заходи щодо
забезпеченням натуральної допомоги
(продукти харчування, одяг, взуття),
здійснення консультацій та навчань
щодо мобілізації власних ресурсів для
вирішення особистих проблем,
формування навичок планування
сімейного бюджету, обговорення проблем
сім'ї, дотримання
санітарно-гігієнічних норм проживання,
вирішення проблем тютюнопаління,
алкозалежності тощо, злісно ухилялася
від виконання батьківських обов'язків,
на зауваження реагувала неадекватно та
не зробила висновків.

Таким чином доводи апеляційної скарги
щодо зволікання органів місцевого
самоврядування в той час коли апелянт
потребувала допомоги є безпідставними,
адже нічим не підтверджені, не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: