Справа № 2-3063/11
Провадження № 2/0203/33/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2014 р.

Кіровський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - судді Підберезного
Г.А.

при секретарі - Ільченко О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Прокурора
Кіровського району м. Дніпропетровська
в особі Дніпропетровської міської ради
до ОСОБА_1, треті особи -
Дніпропетровська регіональна філія
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
державному комітеті України по
земельних ресурсах», Державне
підприємство «Укртансформація», про
звільнення самовільної зайнятої
земельної ділянки, визнання недійсним
договору оренди, відшкодування збитків
, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська знаходиться
цивільна справа за позовом Прокурора
Кіровського району м. Дніпропетровська
в особі Дніпропетровської міської ради
до ОСОБА_1, треті особи -
Дніпропетровська регіональна філія
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
державному комітеті України по
земельних ресурсах», Державне
підприємство «Укртансформація», про
звільнення самовільної зайнятої
земельної ділянки, визнання недійсним
договору оренди, відшкодування збитків
.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор в інтересах
Дніпропетровської міської ради
посилався на те, що відповідно до ст. 12
ЗК України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: а)
розпорядження землями територіальних
громад; б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу та інше.

Відповідно до ст. 84 ЗК України у
державній власності перебувають усі
землі України, крім земель комунальної
та приватної власності.

Відповідно до п. 10 перехідних положень
Земельного кодексу України рішення про
розмежування земель державної і
комунальної власності в межах
населених пунктів приймають
відповідні сільські, селищні, міські
ради за погодженням з органами
виконавчої влади, а за межами населених
пунктів - органи виконавчої влади за
погодженням з відповідними органами
місцевого самоврядування.

Згідно ст. 14 Конституції України та ст. 1
ЗК України вся земля перебуває у
державній власності. Відповідно до ст. 7
Закону України «Про розмежування
земель державної та комунальної
власності», при розмежуванні земель
державної та комунальної власності до
земель комунальної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
передаються усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної власності та земель,
віднесених до державної власності.

Відповідно до п. 12 перехідних положень
ЗК України, до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради.

Таким чином лише міська рада є тим
органом, якому надано відповідні
владні повноваження щодо
розпорядження землями, які розташовані
в межах міста.

31.01.2006 року між Дніпропетровською
міською радою та відповідачем було
укладено договір оренди земельної
ділянки, до умов якого ОСОБА_1 прийняв в
строкове платне користування земельну
ділянку загальною площею 0,20302 га , що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрована в Державному реєстрі
земель за кадастровим номером
:06:097:0069.

Підставою для надання земельної
ділянки в оренду є рішення міської ради
від 30.11.2005 року № 307/31.

Згідно п. 4.1.1, 5.1 вказаного рішення
Дніпропетровської міської ради ОСОБА_1
зобов'язано укласти з міською радою у
встановленому законом порядку договір
оренди земельної ділянки, що
передається відповідно до п. 2 цього
рішення та звернутись до
Дніпропетровського міського
управління земельних ресурсів для
забезпечення державної реєстрації
нотаріально посвідченого договору
оренди земельної ділянки. Невиконання
п. 4.1.1 цього рішення тягне за собою
втрату чинності рішення в цілому.

31.01.2006 року між ОСОБА_1 та
Дніпропетровською міською радою був
укладений договір оренди землі.

Згідно п. п. 1.1., 2.1. договору,
орендодавець в особі
Дніпропетровської міської ради
передає, а орендар в особі ОСОБА_1
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована в
Державному реєстрі земель за
кадастровим номером :06:097:0069
загальною площею 0,20302 га.

Відповідно до п. 6.9. договору, початком
виникнення права користування
земельною ділянкою, що передається
згідно з п. 1. 1 цього договору, вважати
дату державної реєстрації договору
оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 12.5. дія договору
припиняється шляхом його розірвання
за: взаємною згодою сторін; на підставі
рішення суду на вимогу однієї із сторін
унаслідок невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором, та
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянки, яке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав,
визначених законом.

П. п. 12.6., 12.7. договору передбачено, що
розірвання договору в односторонньому
порядку можливе за рішення суду на
вимогу однієї із сторін у наслідок
невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором, та
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянкияке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав,
визначених законом.

Ч. 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ст. 93 ЗК України, право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності..

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Ст. 126 ЗК України право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Ст. 1 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель «термін «самовільне
використання земельних ділянок»
визначений як «будь-які дії особи, які
свідчать про фактичне використання не
наданої їй земельної ділянки чи намір
використати земельну ділянку до
встановлення її меж у натурі (на
місцевості) до одержання документа, що
посвідчує право на неї, та до його
державної реєстрації».

Нормами ст. 212 ЗК України передбачено,
що самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Як свідчать зібрані матеріали
перевірки, відповідач, право
користування земельною ділянкою
відповідно до вимог чинного
законодавства у встановленому порядку
не оформив, внаслідок чого порушив
умови п. 4.1.1. Рішення Дніпропетровської
міської ради від 30.11.2005 року № 307/31,
положення п. 6.9 Договору оренди землі
укладеного між ОСОБА_1 та
Дніпропетровською міською радою 31.01.2006
року та фактично приступив до
використання спірної земельної
ділянки до виникнення у нього права на
її використання, тобто використовує її
самовільно.

Рішенням виконкому Дніпропетровської
міської ради від 16.09.2004 року № 2509 „ Про
створення комісії з визначення розміру
збитків, заподіяних власникам землі та
землекористувачам" та рішенням
виконкому міської ради від 22.07.2010 року
№ 2693 «Про внесення змін до рішення
виконавчого комітету міської ради від
16.09.2004 року № 2509» створено районну
комісію для визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам згідно. Рішенням
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
04.05.2011 року № 612 на підставі ст. ст. 156, 157
ЗК України, п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України від 19.04.1993 року № 284
«Про порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам», відповідно до
рішень виконавчого комітету міської
ради від 16.09.2004 року № 2509, від 22.07.2010 року
№ 2693, листа департаменту корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради від
04.05.2011 року вх. № 8/2133 виконавчого
комітету міської ради було затверджено
Акти комісії з визначення розміру
збитків, заподіяних Дніпропетровській
міській раді, власникам землі та
землекористувачами при використанні
земельних ділянок від 19.04.2011 року № 3.

Згідно вказаного акту, який складено з
посиланням на постанову Кабінету
Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 „
Про порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам", розмір збитків
складає 598 001 грн. 49 коп., у тому числі за
2008 рік-160 085 грн. 27 коп., за 2009 рік -184 418
грн. 24 коп., за 2010р. - 195 298 грн. 91 коп. та за
2011 рік - 58 199 грн. 07 коп.

Відповідно до положень статті 2 Закону
України „ Про плату за землю", який був
чинний на момент вчинення
правопорушення, використання землі в
Україні є платним; плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель; за земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України" від
03.06.2008р. в Закон України "Про оренду
землі" були внесені зміни, зокрема,
частина четверта та п'ята статті 21 були
викладені у такій редакції:

"Річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, надходить
до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою:

· для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України "Про
плату за землю";

· для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється Законом
України "Про плату за землю".

Річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, не може
перевищувати 12 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. При цьому
у разі визначення орендаря на
конкурентних засадах може бути
встановлений більший розмір орендної
плати, ніж зазначений у цій частині.

З метою приведення рішень
Дніпропетровської міської ради та її
виконавчого комітету у галузі
земельних відносин у відповідність до
вимог чинного законодавства прийнято
рішення від 06.08.08 №39/35 "Про внесення
змін до рішень міської ради та її
виконавчого комітету у галузі
земельних відносин і приведення деяких
рішень міської ради з питань передачі
земельних ділянок та діючих договорів
оренди у відповідність до вимог
чинного законодавства". Пунктом 3
зазначеного рішення встановлено річну
орендну плату за користування
земельними ділянками у розмірі
мінімальної ставки орендної плати,
встановленої Законом України "Про
оренду землі", незалежно від мети
використання.

Законом України "Про внесення змін до
Бюджетного кодексу України та деяких
законодавчих актів України" № 2756-17 від
02.12.2010 року, частину четверту та п'яту
статті 21 Закону України «Про оренду
землі» було виключено та внесено зміни
до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» згідно якої розмір, форма
і строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

01.01.2011 року набрав чинності Податковий
кодекс України, одночасно з яким
втратив чинність Закон України «Про
плату за землю».

Відповідно до положень ст. 274 ПК
України, ставка податку за земельні
ділянки, нормативну грошову оцінку
яких проведено, встановлюється у
розмірі 1% від їх нормативної грошової
оцінки, за винятком земельних ділянок,
зазначених у статтях 272, 273, 276, 278
Кодексу.

Ст. 288 ПК України, передбачено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки. Розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою:

· для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Розділом XIII Кодексу;

· для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється Розділом
XIII Кодексу, - та не може перевищувати:
для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12
відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, з 04.06.2008р. розмір річної
орендної плати за земельну ділянку,
надану в оренду, не може бути меншим
трикратного розміру земельного
податку, що встановлювався Законом
України "Про плату за землю" на час його
чинності та визначено положеннями
чинного Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЗК України,
земельні відносини регулюються
Конституцією України, цим Кодексом, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами;

Ч.1 ст. 125 ЗК України передбачено, що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач має право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 157 ЗК України відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам здійснюють органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, які використовують земельні
ділянки, а також органи виконавчої
влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів;
порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно частин 1, 2 та 4 постанови
Кабінету Міністрів України від 19.04.1993
року №284 "Про порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам" розміри збитків
визначаються комісіями, створеними
Київською та Севастопольською
міськими, районними державними
адміністраціями, виконавчими
комітетами міських (міст обласного
значення) рад; до складу комісій
включаються представники Київської,
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій, виконавчих
комітетів міських (міст обласного
значення) рад (голови комісій), власники
землі або землекористувачі (орендарі),
яким заподіяні збитки , представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть їх
відшкодовувати, представники
державних органів земельних ресурсів і
фінансових органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки;
результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії;

Відповідно до Порядку розміри збитків
визначаються комісіями; ці розміри
встановлюються в повному обсязі згідно
з їх реальною вартістю на момент
завдання збитків та витратами на
поліпшення якості земель з урахуванням
ринкової або відновної вартості
останніх;

Сума завданих відповідачем збитків
згідно акту від 19.04.2011р. комісії з
визначення розміру збитків, заподіяних
власникам землі та землекористувачам,
склала 598 001 грн. 49 коп.

Відповідно до чинного законодавства
збитки відшкодовуються власникам
землі та землекористувачам, у тому
числі орендарям, підприємствами,
організаціями, установами та
громадянами, що їх заподіяли, за
рахунок власних коштів не пізніше
одного місяця після затвердження актів
комісії;

Неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки
відповідно до статті 156 Земельного
кодексу України є підставою для
відшкодування збитків
Дніпропетровській міській раді.

Відповідно до ст.144 Конституції України
рішення прийняті органом місцевого
самоуправління є обов'язковими до
виконання на певній території.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна
або розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв ділового
обороту. Тобто, правочин, спрямований
на зміну або розірвання договору,
здійснюється в тій самій формі, що й сам
договір. Здійснюється він у вигляді
додаткової угоди до договору або угоди
про розірвання договору.

На підставі викладеного, просили суд:

· визнати договір оренди
земельної ділянки, укладений 31.01.2006
року між громадянином ОСОБА_1 та
Дніпропетровською міською радою
недійсним;

· зобов'язати фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)
повернути власнику - в особі
Дніпропетровської міської ради,
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 0,2302га, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

· стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)
заподіяні Дніпропетровській міській
раді збитки при використанні земельної
ділянки загальною площею 0,2302 га, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у
розмірі 598 001 грн. 49 коп.

Відповідач - ОСОБА_1 - в судове
засідання з'явився, проти задоволення
позову заперечував, посилаючись на те,
що останній є власником нежитлових
приміщень на спірній земельній
ділянці, а зареєструвати договір
оренди земельної ділянки не має
можливості, оскільки земельна ділянка
передана у оренду Державному
підприємству «Укртансформація».

Представник третьої особи - Державного
підприємства «Укртансформація» - в
судове засідання з'явився, суду
пояснив, що дана земельна ділянка
знаходиться у оренді, останні
сплачують орендну плату.

Третя особа - Дніпропетровська
регіональна філія Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при державному
комітеті України по земельних
ресурсах» - в судове засідання свого
представника не направили. За таких
обставин суд вважає можливим
розглянути справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши
матеріали справи, вважає, що у
задоволені позовних вимог слід
відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.3,11 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Відмова від права
на звернення до суду за захистом є
недійсною. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 31.01.2006 року між
Дніпропетровською міською радою та
відповідачем було укладено договір
оренди земельної ділянки, до умов якого
ОСОБА_1 прийняв в строкове платне
користування земельну ділянку
загальною площею 0,20302 га , що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрована в Державному реєстрі
земель за кадастровим номером
:06:097:0069.

Підставою для надання земельної
ділянки в оренду є рішення міської ради
від 30.11.2005 року № 307/31.

Також 28.02.2002 року між Дніпропетровською
міською радою і ДП
«Придніпровськтрансфармація»
Державної адміністрації залізничного
транспорту Міністерства транспорту
України, в наслідок реорганізації
Державне підприємство
«Укртансформація» був укладений
договір оренди земельної ділянки
площею 0,3827 га за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі розпорядження міського
голови № 929р від 30.08.2004 року/.

Отже ч. 2 ст. 116 ЗК України встановлено,
що набуття права на землю громадянами
та юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ст. 93 ЗК України, право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності..

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що будь які
права позивача не порушені, оскільки
спірний договір оренди укладений між
Дніпропетровською міською радою і
ОСОБА_1 31.01.2006 року, предметом якої є
земельна ділянка загальною площею 0,20302
га , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрована в Державному реєстрі
земель за кадастровим номером
:06:097:0069 не зареєстрований
належним чином, внаслідок чого
останній є неналежним відповідачем.

Замість того, належним орендарем
спірної земельної ділянки є Державне
підприємство «Укртансформація», на
підставі укладеного 28.02.2002 року між
Дніпропетровською міською радою і ДП
«Придніпровськтрансфармація»
Державної адміністрації залізничного
транспорту Міністерства транспорту
України, в наслідок реорганізації
Державне підприємство
«Укртансформація» договору оренди
земельної ділянки площею 0,3827 га за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі
розпорядження міського голови № 929р
від 30.08.2004 року) та який зареєстрований
у Дніпропетровській регіональній
філії Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
державному комітеті України по
земельних ресурсах» відповідно до
вимог земельного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 93,116,125 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 58, 61,
88, 212,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог прокурора
Кіровського району м. Дніпропетровська
в особі Дніпропетровської міської ради
до ОСОБА_1, треті особи -
Дніпропетровська регіональна філія
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
державному комітеті України по
земельних ресурсах», Державне
підприємство «Укртансформація», про
звільнення самовільної зайнятої
земельної ділянки, визнання недійсним
договору оренди, відшкодування збитків
- відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя
Г.А. Підберезний