Справа № 361/801/14-ц
Провадження № 2/361/761/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 травня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді -
Пухної О.М.

при секретарі - Баришевській
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, СГІРФО
Броварського МВ (з обслуговування м.
Бровари та Броварського району) ГУ МВС
України в Київській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
житловому будинку АДРЕСА_1, в зв'язку з
його відсутністю на вказаній житловій
площі більше одного року, а також зняти
відповідача з реєстраційного обліку за
зазначеною адресою.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилалася на те, що 28 грудня 2001 року
укладено договір купівлі-продажу,
згідно положень якого ОСОБА_5 продала, а
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 купили (в
рівних частках) житловий будинок
АДРЕСА_1, житловою площею 39,2 кв.м., з
надвірними будівлями та спорудами:
сарай, вбиральня, гараж, сарай, погріб,
колодязь, огорожа. У спірному житловому
будинку позивач зареєструвала
колишнього чоловіка, ОСОБА_2 19 червня 2013
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірвано. Після розірвання шлюбу
відповідач у житловому будинку АДРЕСА_1
не проживає більше одного року.
Реєстрація перешкоджає позивачу у
реалізації її права власності на
вищевказане нерухоме майно, у зв'язку з
чим ОСОБА_1 була змушена звернутися до
суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
надала пояснення аналогічні фабулі
позовної заяви, позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити
у повному обсязі, проти ухвалення
заочного рішення не заперечувала.

У судове засідання відповідач не
з'явився, про час і місце розгляду
справи належним чином повідомлявся,
причини неявки суду невідомі.

До початку розгляду справи треті особи
- ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали заяви про
слухання справи у їх відсутності,
позовні вимоги

ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі.

Від СГІРФО Броварського МВ (з
обслуговування м. Бровари та
Броварського району) ГУ МВС України в
Київській області також надійшов лист
з проханням розглянути справу за
відсутності представника третьої
особи.

Враховуючи наведене, суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення позивача, свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що 28 грудня 2001 року
укладено договір купівлі-продажу,
посвідчений приватним нотаріусом
Броварського районного нотаріального
округу ОСОБА_10, зареєстрований у
реєстрі за № 3556, згідно положень якого
ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 купили (в рівних частках)
житловий будинок АДРЕСА_1, житловою
площею 39,2 кв.м., з надвірними будівлями
та спорудами: сарай, вбиральня, гараж,
сарай, погріб, колодязь, огорожа (а.с. 8).

Судом також з'ясовано, що у спірному
житловому будинку також був
зареєстрований та проживав ОСОБА_2, з
яким позивач перебувала у
зареєстрованому шлюбі.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_1, виданого 19 червня 2013 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській
області, вбачається, що 19 червня 2013 року
шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, було розірвано (а.с. 10).

Судом також встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 після розірвання шлюбу між
сторонами за місцем реєстрації не
проживав, його речі у спірному
житловому будинку відсутні, про що
свідчить акт обстеження помешкання за
адресою: АДРЕСА_1, виданий 16 січня 2014
року депутатом Богданівської селищної
ради Броварського району Київської
області Чередою О.Г. (а.с. 9). Вищевказані
факти також підтверджували допитані у
судовому засіданні свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9, та досліджені у судовому
засіданні письмові пояснення

ОСОБА_12, ОСОБА_13 (а.с. 48-49).

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого
протоколу до Конвенцїі про захист прав
людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,
319, 321 ЦК України закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Гарантуючи захист
права власності, закон надає власнику
право вимагати усунення будь - яких
порушень його прав хоч би ці порушення
і не були поєднані з позбавленням
володіння.

Способи захисту права власності
передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності особи може
бути, зокрема, житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначене
та придатне для постійного проживання
в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
права власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї інших осіб і розпорядження
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати (ч.1 ст. 88
ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи що
відповідач дійсно більше одного року
не проживає у спірному житловому
будинку, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги щодо усунення перешкод
у користуванні ОСОБА_1 її власністю, а
саме житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом
зняття з реєстрації

ОСОБА_2, підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 224-233 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_1 її власністю, а саме житловим
будинком АДРЕСА_1, шляхом зняття з
реєстрації ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 гривень 60
копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Пухна