Номер провадження: 22-ц/785/3943/14
Головуючий у першій інстанції Домусчі
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«ПОРТО-ФРАНКО» про визнання дій
протиправними, за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «ПОРТО-ФРАНКО» на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 26 листопада 2013 року,

встановила:

У березні 2013 р. ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищеназваним позовом, в якому на
підставі ст. ст. 3, 4, 13, 15, 16, 1071, 1073, 1074 ЦК
України просила визнати дії ПАТ АБ
«ПОРТО-ФРАНКО» (далі - Банк) щодо
списання коштів з рахунку, відкритого
на її ім'я, протиправними.

В позові ОСОБА_4 посилалася на те, що
ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 08.11.10 р. було накладено
заборону щодо вчинення будь-яких дій
відносно грошових коштів, які
знаходяться на відкритому в Банку на її
ім'я рахунку. Разом з тим, 25.03.11 р., під
час дії вищевказаної заборони, Банк
списав з її рахунку гроші на суму - 44 550
доларів США.

Позивачка та її представник в
судовому засідання підтримали позов,
просили його задовольнити. Пояснили, що
списання грошей відбулося під час дії
заборони, вчиненої судовим рішення.
Договором між Банком та позивачкою не
передбачено випадків списання коштів з
рахунку клієнта без надання його згоди.

Представник Банку в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити в їх задоволенні.
Пояснив, що списання грошей відбулося
відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 26.11.13. р. (а. с. 62 - 64
зворотна сторона) позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано протиправними дії
ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» щодо списання
коштів з рахунку № НОМЕР_1, відкритого
на ім'я ОСОБА_4, під час дії обмежень,
встановлених судовим актом (ухвала
Суворовського районного суду м. Одеси
від 08.11.10 р.).

В апеляційній скарзі Банк просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що рішення ухвалено
при невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. 1071 ЦК України) та
процесуального (ст. 213 ЦПК України)
права: - списані з рахунку позивачки
гроші їй не належали, а тому її права не
порушені; - ухвала суду про заборону
вчиняти дії щодо грошей на рахунку
діяла тільки на час вирішення спору.
Гроші були списані після набрання
чинності рішенням суду про визнання
права власності на гроші за іншими
особами; - безпідставно відмовлено в
залучені до участі у розгляді справи
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, витребуванні та
огляді в судовому засіданні цивільної
справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
майно в порядку спадкування.

Представник Банку в судовому
засіданні підтримав доводи та вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 письмових заперечень на
апеляційну скаргу суду не надала. В
судовому засіданні вона та її
представник вважали необхідним скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилались на те, що Банк списав
гроші під час дії заборони на вчинення
таких дій, накладеної ухвалою суду про
забезпечення позову.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися у судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень проти неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухвалені
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Перелік можливих способів
захисту міститься в ст. 16 ЦК України.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що списання коштів з
рахунку ОСОБА_4 відбулося під час дії
заборони, накладеної ухвалою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 08.11.10 р. про заборону вчиняти
будь-які дії щодо списання коштів з
рахунку позивачки (а. с. 64).

Колегія суддів вважає, що погодитися
з таким висновком суду першої
інстанції не можна, цього висновку суд
першої інстанції дійшов при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. 41 Конституції
України, ст. ст. 317, 319, 1071 ЦК України) та
процесуального (ст. 179, 213 ЦПК України)
права. Такими, що не відповідають
обставинам справи є висновки суду
першої інстанції про те, що списанням
грошових коштів з рахунку позивачки
порушено права останньої.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Суворовського районного
суду м. Одеси від 08.11.10 р. (а. с. 35) заяву
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про забезпечення позову
задоволено. До вирішення справи по
суті, накладено арешт на грошові кошти,
які знаходяться на рахунках, відкритих
в ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» на ім'я ОСОБА_4.
Вказана ухвала постановлена під час
розгляду позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
майно в порядку спадкування.

За результатами розгляду
вищевказаної цивільної справи
рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 27.03.12 р. (а. с. 47 - 56) за ОСОБА_5,
ОСОБА_6 було визнано право на 22 275
доларів США, за кожною, які знаходяться
на поточному рахунку № НОМЕР_1,
відкритому на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ АБ
«ПОРТО-ФРАНКО», в порядку спадкування
за законом після смерті батька ОСОБА_7,
померлого - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.. Вищевказане
рішення суду першої інстанції було
залишено без змін рішенням
апеляційного суду Одеської області від
04.09.12 р. (а. с. 43 - 46) та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22.11.12 р. (а. с. 40 - 42).

Відповідно до виписки з особового
рахунку (а. с. 6) 25.03.13 р. Банк списав з
рахунку № НОМЕР_1, відкритого на ім'я
ОСОБА_4, 44 550 доларів США. Списання
відбулося на підставі рішень суду
першої, апеляційної та касаційної
інстанцій.

Між сторонами по справі склалися
правовідносини щодо права власності,
списання грошових коштів з рахунка в
Банку.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

За правилами, передбаченими ст. ст. 317,
319 ЦК України, власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1071 ЦК України,
грошові кошти можуть бути списані з
рахунка клієнта без його
розпорядження, зокрема, на підставі
рішення суду.

Встановлено, що 44 550 доларів США, які
знаходилися на відкритому в Банку на
ім'я ОСОБА_4 рахунку № НОМЕР_1, згідно
чинних станом на 25.03.13 р. рішень суду
останній не належали, а є власністю
ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Ухвала Суворовського
районного суду м. Одеси від 08.11.10 р.
діяла до вирішення справи по суті.
Арешт був накладений за заявою ОСОБА_5,
ОСОБА_6, в забезпечення виконання
можливого рішення суду, ухваленого на
їх користь. Рішення суду, яке б
дозволяло ОСОБА_4 володіти,
користуватися належними ОСОБА_5, ОСОБА_6
грошима, відсутнє. Таким чином,
списання Банком грошей з рахунку
ОСОБА_4 на підставі рішення суду, яким
визнано право власності на гроші за
іншими особами, в будь-якому випадку не
порушує права позивачки.

За вищевказаних обставин, колегія
суддів вважає, що доводи позивачки про
відсутність рішення суду, яким
зобов'язано Банк списати гроші з її
рахунку, списання грошей під час дії
заборони, накладеної судовим рішенням,
є неспроможними, а висновок суду
першої інстанції про задоволення
позову не відповідає обставинам
справи. Порушивши вищевказані норми
матеріального та процесуального права,
суд першої інстанції дійшов хибного
висновку про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, порушення останнім
норм матеріального та процесуального
права, призвело до неправильного
вирішення справи, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ АБ
«ПОРТО-ФРАНКО» про визнання дій
протиправними.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «ПОРТО-ФРАНКО» - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 26 листопада 2013 року -
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» про
визнання дій протиправними - повністю
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. І. Доценко

М. В. Процик