АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/536/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2476/14
Головуючий у 1-й інстанції Личковаха
Доповідач Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Обідіної О.І.

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 20 травня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним.

Позов обґрунтовувала тим, що їй стало
відомо, що її чоловіком ОСОБА_3 02.10.2013
року укладено з ОСОБА_1 договір на
відчуження права на земельну ділянку,
площею 50 га, належну йому на підставі
державного акту. Позивачка зазначає, що
вона, як дружина, не давала згоди на
укладення спірного договору, грошові
кошти отримані ОСОБА_3 на виконання
договору до сімейного бюджету не
надходили.

А тому, посилаючись на ст. 65 СК України,
просила: визнати спірний договір
«купівлі-продажу права постійного
користування земельною ділянкою»,
підписаний між сторонами 02.10.2013 року
недійсним повністю; повернути сторони
в стан «до підписання спірного
договору», тобто зобов'язати сторони
повернути одне одному все отримане по
недійсному договору, але не повернуте
на час вирішення спору майно або кошти;
судові витрати покласти пропорційно на
відповідачів.

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 20 травня 2014
року частково задоволено позов ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним.

Визнано недійсним договір
„купівлі-продажу права постійного
користування земель ділянкою"
підписаний 02.10.2013 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати - судовий збір в розмірі
121,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати - судовий збір в розмірі
121,80 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

З рішенням суду не погодився
відповідач ОСОБА_1, який його оскаржив,
просив скасувати і ухвалити нове, яким
у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.
Вважає, що рішення суду прийнято із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача ОСОБА_4
просить залишити апеляційну скаргу
ОСОБА_5 без задоволення, а рішення
місцевого суду без змін.

Сторони та їх представники у судове
засідання не з'явилися в другий раз,
будучи у порядку встановленому законом
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України,
підставою для скасування рішення в
апеляційному порядку і ухвалення
нового або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_3
неправомірно, без згоди позивачки, в
порушення ст.ст. 60, 65, Сімейного кодексу
України, уклав договір купівлі-продажу
права користування земельною ділянкою,
чим порушив її права власника на
спільне сумісне майно подружжя.

Проте, колегія суддів, з такими
висновками місцевого суду погодитися
не може з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.10.2013 року між чоловіком позивача
ОСОБА_3, який діяв від свого імені та як
повноважений представник СФГ «Дружба»
та ОСОБА_1, як представником ФГ
«Новооріхівське» укладено договір
купівлі-продажу права користування
земельною ділянкою площею 50 Га.

Згідно п.2 договору право постійного
користування зазначеною земельною
ділянкою належить ОСОБА_3 на підставі
державного акту на право користування
землею Б №049432-517 від 1993 року (25,90 га) та
на підставі державного акту на право
постійного користування землею (І-ПЛ
№009165).

Цільове призначення земельної ділянки
- ведення селянського (фермерського)
господарства та розширення існуючого
селянського (фермерського)
господарства.

Отже, ОСОБА_3 не є власником вказаної
земельної ділянки, а моє право
постійного користування земельною
ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Як передбачено ч. 1 ст. 92 ЗК України,
право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про фермерське господарство» голова
фермерського господарства укладає
від імені господарства угоди та
вчиняє інші юридично значимі дії
відповідно до законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 2 ст. 65 СК України передбачено,
що при укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Згідно із ч. 3 ст. 65 СК України для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язок для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором,
використовується в інтересах сім'ї.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009
року роз'яснено, що відповідно до
статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Таким чином, так як ОСОБА_3 не являється
законним власником земельної ділянки,
переданої в постійне користування за
договором, а мав право лише на постійне
користування цією земельною ділянкою,
вона не може бути віднесена до об'єкта
спільної сумісної власності подружжя.

Окрім того, як вбачається із змісту
оскаржуваного договору
купівлі-продажу права користування
земельною ділянкою вбачається, що він
укладався ОСОБА_3 не в інтересах сім'ї, а
діючи від свого імені та як повноважний
представник юридичної особи - СФГ
«Дружба», повноважним представником
якого він виступав.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що позивачка ОСОБА_2 стороною даного
правочину не являється, колегія суддів
приходить до висновку, що її права як
одного із подружжя вказаним договором
не порушені.

Отже, підстави для визнання вказаного
договору недійсним у зв'язку із
відсутністю згоди на його укладення
дружини, відповідно до ст. 65 СК України
відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що інших підстав для визнання
договору недійсним у даній позовній
заяві позивач не наводить.

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а
рішення суду скасуванню в повному
обсязі із ухваленням нового про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним.

Керуючись ст. 303, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 20 травня 2014
року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про визнання договору недійсним
- відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
О.О. Панченко

О.І. Обідіна

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль