Головуючий у І інстанції Дубас
Т.В.Провадження № 22-ц/780/2004/14
Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Антоненко В.І.,

за участю секретаря - Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
недійсним додатку до договору (графіку
погашення кредиту), визнання нікчемним
пункту договору, зобов’язання вчинити
дії.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи учасників
судового процесу, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася з позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання недійсним
додатку до графіку погашення кредиту,
визнання нікчемним пункту договору,
зобов’язання вчинити дії.

В обґрунтування вимог послалася на те,
що 07 червня 2007 року між нею та ЗАТ КБ
«ПриватБанк», в подальшому
перейменоване на ПАТ КБ «ПриватБанк»,
був укладений кредитний договір
КІV0GА00000163, за умовами якого банк надав
позичальнику кредит у розмірі 80000,00 дол.
СШ , за умови повернення його у строк до
07.06.2017 року зі сплатою відсотків у
розмірі 0,92 % на місяць.

31 жовтня 2012 р. між сторонами була
укладена додаткова угода до кредитного
договору, згідно якої були внесені
певні зміни в умовах кредитного
договору, що стосувалися повернення
заборгованості та відповідальності
позичальника за неналежне виконання
зобов'язання. Внаслідок таких змін був
викладений у новій редакції і графік
погашення кредиту, який являється
обов'язковим додатком до кредитного
договору.

ОСОБА_1 зазначає, що зазначений у
графіку погашення заборгованості
розмір щомісячного платежу в частині
сплати відсотків не відповідає цій
умові договору. Арифметичний
розрахунок такого платежу дозволяє
стверджувати, що він має значно менший
розмір ніж той, що зафіксований у
графіку. Дана обставина свідчить про
приховування банком істотних обставин
кредитного договору під час його
укладення.

Також позивач вважає що у відносинах
між нею та банком має місце факт обману.
На це вказує та обставина, що графік
погашення кредиту, як додаток до
кредитного договору, частині своєї
арифметичної складової не відповідає
змісту договірних відносин. Виходячи
із того, що він являється частиною
договору, яка була узгоджена сторонами,
можна констатувати, що розмір
зобов'язання, який визначений таким
графіком був погоджений із
використанням обману з боку банку.
Відтак кредитний договір в цій частині
являється незаконним.

Пунктом 7.1. кредитного договору
передбачена оплата позичальником на
користь банку винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі суми
1,50 % від суми виданого кредитного
кредиту у момент надання кредиту,
винагороди у розмірі 0,20 % від суми
виданого кредиту щомісяця в період
сплати. За своєю природою така оплата
не являється послугою у розумінні
Закону України «Про захист прав
споживачів». У такому випадку п. 7.1.
кредитного договору в частині умови
про «оплату позичальником на користь
банку винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі суми
1,50 % від суми видного кредиту у момент
надання кредиту, винагороди у розмірі
0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця
в період сплати», являється нікчемною.
Натомість банк цієї обставини не
визнає.

З огляду на вказане, позивач просила
визнати недійсним додаток «графік
погашення кредиту» до кредитного
договору КІV0GА00000163 від 07.06.2007 р.
укладеного між нею та ПАТ КБ
«ПриватБанк». Визнати нікчемним п. 7.1.
кредитного договору КІV0GА00000163 від
07.06.2007 р. в частині умови про оплату
позичальником на користь банку
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі суми 1,50 % від суми
виданого кредиту у момент надання
кредиту, винагороди у розмірі 0,20 % від
суми виданого кредиту щомісяця в
період сплати. Зобов'язати ПАТ КБ
«ПриватБанк» надати ОСОБА_1 новий
графік погашення кредиту, оформлений у
відповідності із положеннями закону та
умовами кредитного договору.

В подальшому позивач уточнила позовні
вимоги та просила визнати недійсним
додаток «графік погашення кредиту» до
додаткової угоди від 31.10.2012 р. до
кредитного договору КІV0GА00000163 від
07.06.2007 р. укладеного між нею та ПАТ КБ
«ПриватБанк». Визнати нікчемним п. 7.1.
кредитного договору КІV0GА00000163 від
07.06.2007 р. в частині умови про оплату
позичальником на користь банку
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі суми 1,50 % від суми
виданого кредиту у момент надання
кредиту, винагороди у розмірі 0,20 % від
суми виданого кредиту щомісяця в
період сплати. Зобов'язати ПАТ КБ
«ПриватБанк» надати ОСОБА_1 новий
графік погашення кредиту, оформлений у
відповідності із положеннями закону та
умовами кредитного договору.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 28
січня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної
скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд належним
чином не перевірив доводів позивача
щодо невідповідності розрахунку
щомісячних платежів умовам кредитного
договору, безпідставно відмовивши у
задоволенні клопотання про
призначення судової економічної
експертизи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з’ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції даним
вимогам закону не відповідає.

Так, відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що будь-яких доказів щодо порушення
відповідачем, при формуванні графіку
погашення кредиту норм ЦК України
(статті 1054, 1056і), Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
та Закону України «Про захист прав
споживачів» позивачем надано не було.
Також, позивачем не надано доказів
того, що її було введено в оману під час
укладання кредитного договору або
додаткової угоди.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками місцевого суду, так
як вони зроблені без належного повного
та всебічного з’ясування обставин
справи.

Судом встановлено, що 07 червня 2007 року
між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», в
подальшому перейменоване на ПАТ КБ
«ПриватБанк», був укладений кредитний
договір КІV0GА00000163, за умовами якого
банк надав позичальнику кредит у
розмірі 80 000,00 дол. США, за умови
повернення його у строк до 07.06.2017 року
зі сплатою відсотків у розмірі 0,92 % на
місяць.

Відповідно до п. 3.7. кредитного договору
позичальник сплачує Банку винагороду в
розмірі й у строки, зазначені в п. 7.1.
даного договору.

Згідно до п. 7.1. банк зобов'язується
надати позичальникові кредитні кошти
шляхом: видачі готівкою через касу на
строк з 07 червня 2007 року по 07 червня 2017
року включно, у вигляді не
поновлювальної лінії у розмірі 88 600,00
дол. США на наступні цілі: 80 000,00 дол. США
на споживчі цілі, а також у розмірі 8 600,00
дол. США на сплату страхових платежів у
випадку та в порядку передбачених п.п.
2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у
момент надання кредиту, винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати, відсотки за
дострокове погашення кредиту згідно з
п. 3.11. даного Договору та винагороди за
проведення додаткового моніторингу,
згідно п. 6.2. даного Договору.

Відповідно до умов додаткової угоди
від 31 жовтня 2012 року, що укладена до
кредитного договору № КІV0GА00000163 від
07.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБаик» та
ОСОБА_1, пункт 7.1. Договору було
викладено в наступній редакції: «банк
зобов'язується надати позичальникові
кредитні кошти шляхом: видачі готівкою
через касу на строк з 07 червня 2007 року
по 07 червня 2017 року включно, у вигляді
не поновлювальної лінії у розмірі 99594,11
дол. США на наступні цілі: 80 000,00 дол. США
на споживчі цілі, а також у розмірі 19
594,11 дол. США на сплату страхових
платежів у випадку та в порядку
передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного
Договору, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 1,09 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом, винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 1,50 %
від суми виданого кредиту у момент
надання кредиту, винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 0,20 %
від суми виданого кредиту щомісяця в
період сплати, відсотки за дострокове
погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного
Договору та винагороди за проведення
додаткового моніторингу, згідно п. 6.2.
даного Договору».

Внаслідок таких змін був викладений у
новій редакції і графік погашення
кредиту, який являється обов'язковим
додатком до кредитного договору.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1
вказує, що зазначений у графіку
погашення заборгованості розмір
щомісячного платежу в частині сплати
відсотків не відповідає умовам п. 7.1
договору. Арифметичний розрахунок
такого платежу дозволяє стверджувати,
що він має значно менший розмір ніж той,
що зафіксований у графіку. Дана
обставина свідчить про приховування
банком істотних обставин кредитного
договору під час його укладення.

Також позивач вважає, що у відносинах
між нею та банком має місце факт обману.
На це вказує та обставина, що графік
погашення кредиту, як додаток до
кредитного договору, в частині своєї
арифметичної складової не відповідає
змісту договірних відносин. Виходячи
із того, що він являється частиною
договору, яка була узгоджена сторонами,
можна констатувати, що розмір
зобов'язання, який визначений таким
графіком, був погоджений із
використанням обману з боку банку.
Відтак кредитний договір в цій частині
являється незаконним.

В порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України,
положення якої передбачають обов’язок
суду сприяти всебічному і повному
з’ясуванню обставин справи, суд першої
інстанції необгрунтовано відхилив
клопотання позивача про призначення по
справі судової економічної експертизи,
обмеживши таким чином права позивача у
наданні доказів.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 19 березня 2014 року по справі
було призначено судово-економічну
експертизу на вирішення якої
поставлене питання: чи відповідає
розмір щомісячного платежу, викладений
у графіку погашення кредиту, який
являється невід’ємною частиною
кредитного договору КІVОGА00000163,
укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват
Банк» в редакції від 31.10.2012 року умовам,
передбаченим п. 7.1 цього договору, а
саме: чи відповідає математичний
розрахунок щомісячного платежу тим
даним, які покладені в основу його
розрахунку згідно п. 7.1 та яка ставка
проценту (річна чи місячна) була
використана при такому розрахунку.

Згідно висновку експерта № 0807 від 09
квітня 2014 року за результатами
проведення судово-економічної
експертизи експертом встановлено, що
математичний розрахунок щомісячних
платежів, викладений в додатку
кредитного договору № КІVОGА00000163 від
07.06.2007 року (графік погашення кредиту)
не відповідає даним, викладеним в п. 7.1
кредитного договору, в редакції
додаткової угоди від 31.10.2012 року щодо
розміру річної процентної ставки. В
додатку кредитного договору №
ІVОGА00000163 від 07.06.2007 року (графік
погашення кредиту) в редакції
додаткової угоди від 31.10.2012 р. фактично
застосовано процентні ставки, які
змінювались та складали від 13,08% річних
до 13,35 % річних.

У відповідності до ч. 1 ст. 230 ЦК України,
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Під обманом слід розуміти умисне
введення в оману сторони у правочині,
шляхом повідомлення відомостей, які не
відповідають дійсності, або
замовчування обставин, що мали істотне
значення для правочину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про обгрунтованість вимог
позивача в частині визнання недійсним
додатку кредитного договору
№ ІVОGА00000163 від 07.06.2007 року (графік
погашення кредиту), оскільки розмір
щомісячного платежу в частині сплати
відсотків не відповідає умовам п. 7.1
договору.

Графік погашення кредиту, являється
невід’ємною частиною самого договору.
При укладанні договору фізична особа –
позичальник позбавлений можливості
самостійно перевірити відповідність
математичного розрахунку щомісячного
платежу розміру процентів, вказаному в
основному договорі. Тому,
відповідальність за дані, що містяться
в графіку погашення кредиту, несе
виключно кредитодавець- банк.
Невідповідність такого розрахунку
умовам договору свідчить про введення
в оману банком позичальника стосовно
істотної умови – розміру щомісячного
платежу, а відтак і сукупного розміру
кредиту, що підлягає сплаті.

В той же час, необгрунтованими є доводи
позивача щодо визнання нікчемним п. 7.1
Договору в частині сплати на користь
банку винагороди за надання
фінансового інструменту з підстав,
передбачених ч. 4 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Так, згідно положень ч. 4 вказаного
Закону, кредитодавцю забороняється
встановлювати у договорі про надання
споживчого кредиту будь-які збори,
відсотки, комісії, платежі тощо за дії,
які не є послугою у визначенні цього
Закону. Умова договору про надання
споживчого кредиту, яка передбачає
здійснення будь-яких платежів за дії,
які не є послугою у визначенні цього
Закону, є нікчемною.

В даному випадку, винагорода за надання
фінансового інструменту за своїм
характером є встановленою договором
платою банку за здійснення фінансової
послуги – надання кредитних коштів у
користування. Тому даний пункт
договору не є нікчемним в розумінні ч. 4
ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Крім того, не підлягають задоволенню
вимоги позивача в частині
зобов’язання банку надати ОСОБА_1
новий графік погашення кредиту,
оформлений у відповідності із
положеннями закону та умовами
кредитного договору, оскільки вони не
грунтуються на вимогах чинного
законодавства.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, ст. ст. 303, 307, 308,
315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 28
січня 2014 року - скасувати. Ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» – задовольнити
частково.

Визнати недійсним додаток «графік
погашення кредиту» до додаткової угоди
від 31.10.2012 р. до кредитного договору
КІV0GА00000163 від 07.06.2007 р. укладеного між
ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк «Приват
Банк».

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: