Номер провадження: 22-ц/785/5397/14
Номер справи місцевого суду: 496/4999/13-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії «Інтер-Поліс» на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 11 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
Страхової компанії «Інтер-Поліс» про
стягнення суми страхового
відшкодування,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на його користь страхове
відшкодування у розмірі 21 140,63 грн.,
додатково понесені збитки у розмірі 40
73,56 грн. та моральну шкоду у розмірі 4 000
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24
травня 2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода, в якій
було пошкоджено належний позивачу
автомобіль «ТОYOTА FORTUNER» р/н НОМЕР_1.
Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 -
власника автомобіля марки «ВАЗ 21061» р/н
НОМЕР_2. Відповідальність ОСОБА_3,
згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, була
застраховано у ПАТ СК «Інтер-поліс».

27 травня 2013 року ОСОБА_2 було подано до
представництва страховика заяву про
виплату страхового відшкодування та
ряд інших необхідних документів.
Працівником страховика було проведено
ряд дій по визначенню суми страхової
компенсації, проте в наступному,
жодного повідомлення від страховика
ОСОБА_2 не отримав.

Згідно висновку експерту № 3517 від 14
серпня 2013 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля з
урахуванням зносу становить 19 934,60 грн.
Вартість робіт з оцінки розміру
матеріальної шкоди, завданої
пошкодженням транспортного засобу,
складає 973,81 грн..

Заява про виплату страхового
відшкодування була подана ОСОБА_2
страховику 27 травня 2013 року, і останній
не пізніше як до 27 серпня 2013 року
зобов'язаний був прийняти рішення про
здійснення сплати страхового
відшкодування чи відмовити у виплаті.
Страховиком цього зроблено не було, а
тому позивач вважав, що страховик
повинен сплатити йому пеню за період з
28 серпня 2013 року по 30 вересня 2013 року у
розмірі 232,22 грн. Крім того, позивач
поніс витрати у розмірі 4 000 грн. на
сплату послуг юриста, що
підтверджується договором та
квитанцією. Вважав, що з боку
відповідача йому завдана моральна
шкода, яку ОСОБА_2 оцінив у 4 000 грн.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 11 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено
частково.

На дане рішення була принесена
апеляційна скарга ПАТ СК «Інтер-Поліс»,
в якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача страхового відшкодування
у розмірі 21 140, 63 грн. та судового збору,
та стягнення з ПАТ СК «Інтер-Поліс» 19
908, 41 грн. і судових витрат пропорційно
задоволених позовних вимог.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 24
травня 2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода, в якій
було пошкоджено належний позивачу
автомобіль «ТОYOTА FORTUNER» р/н НОМЕР_1.
Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 -
власника автомобіля марки «ВАЗ 21061» р/н
НОМЕР_2. Відповідальність ОСОБА_3,
згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, була
застраховано у ПАТ СК «Інтер-поліс».

Згідно положень ст. 34 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик зобов'язаний
протягом двох робочих днів з дня
отримання повідомлення про настання
події, що містить ознаки страхового
випадку, розпочати її розслідування, у
тому числі здійснити запити щодо
отримання відомостей, необхідних для
своєчасного здійснення страхового
відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону. -
МТСБУ) зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у
випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у
визначений строк, потерпілий має право
самостійно обрати аварійного
комісара або експерта для визначення
розміру шкоди. У такому разі страховик
зобов'язаний відшкодувати
потерпілому витрати на проведення
експертизи (дослідження).

27 травня 2013 року позивач подав до
представника страховика заяву про
виплату страхового відшкодування та
ряд інших необхідних у такому випадку
документів, але станом на 30 вересня 2013
року ані письмового повідомлення, ані
страхового відшкодування він не
отримав, 01 липня 2013 року позивач
звернувся до Одеського судових
експертиз із заявою про проведення
автотоварознавчого дослідження
транспортного засобу з метою
визначення матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку № 3517
експертного автотоварознавчого
дослідження, матеріальна шкода,
заподіяна власнику автомобіля «ТОYOTА
FORTUNER» р/н НОМЕР_1, пошкодженого при
дорожньо-транспортній пригоді від 24
травня 2013 року, на день складання
висновку складає 19 934,60 грн.

Розмір матеріальної шкоди, визначений
згідно висновку автотоварознавчого
дослідження від 14 серпня 2013 року,
відповідачем не оскаржено.

19 вересня 2013 року ПАТ СК «Інтер-Поліс»
надіслало ОСОБА_2 листа про виплату
страхового відшкодування стосовно
страхової події, що сталася 24 травня 2013
року в сумі 16 085,30 грн., з урахуванням
ПДВ, вказаного листа він отримав 30
вересня 2013 року.

Оскільки водій автомобіля «ВАЗ 21061» р/н
НОМЕР_2 ОСОБА_3 мав поліс страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, то відповідно до ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове, страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортною пригодою життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Страховиком в даному випадку є ПрАТ СК
«Інтер-Поліс».

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Способи відшкодування шкоди, завданої
майну потерпілого передбачені ст. 1192 ЦК
України, у відповідності до якої з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ, тощо), або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
де реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Зазначені норми щодо відшкодування
шкоди у повному обсязі, грунтуються на
нормах ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Позивачем були понесені витрати на
проведення дослідження у розмірі 973,81
гри., що підтверджуються квитанцією від
01 липня 2013 року, які у відповідності до
положень п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», підлягають стягненню із
страховика.

Зідно п.12.1 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні майну потерпілих не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якої відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих,
що, у даному випадку, становить 398, 69 грн.

Відповідно до ст. 36 Закону, за кожен
день прострочення виплати страхового
відшкодування з вини страховика особі,
яка має право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Враховуючи викладене, суд дійшов
вірного висновку, що є підстави для
стягнення з ПАТ «Страхова компанія
«Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2
страхового відшкодування у розмірі 19
934,60 грн., витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження - 973,81
грн., та пені 232,22 грн., а всього 21 140,63 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення на
користь позивача додатково понесених
збитків (реальних збитків) та моральної
шкоди, суд обґрунтовано вважав, що вони
задоволенню не підлягали.

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив вірний
висновок про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії «Інтер-Поліс» щодо
відсутності підстав для стягнення на
користь ОСОБА_2 пені, з наступних
підстав.

Так, оскільки заява про виплату
страхового відшкодування була подана
позивачем 27 травня 2013 року, то
страховик не пізніше ніж 27 серпня 2013
року повинен був прийняти рішення про
здійснення сплати, чи відмовити у
виплаті. Цього зроблено не було, і лише
30 вересня 2013 року позивач отримав листа
від страховика з пропозицією подати
заяву, а тому за період г 28 серпня 2013
року по 30 вересня 2013 року має бути
стягнута пеня у розмірі 232,22 грн.

Доводи представника Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії «Інтер-Поліс» в тій частині,
що страхове відшкодування не виплачено
ОСОБА_2, оскільки він не надав відповіді
на лист № 987 від 19 вересня 2013 року,
судова колегія до уваги не приймає,
оскільки протягом встановленого
законом строку не було прийнято
рішення про виплату чи відмову у
виплаті страхового відшкодування.

Крім того, необґрунтованими є
твердження представника апелянта щодо
необхідності відмінусування суми
франшизи у розмірі 1 000 грн. з суми, яка
підлягала стягненню з Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії «Інтер-Поліс».

Згідно полісу № АЕ/786570 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 10 грудня 2012
року, франшиза становить 1 000 грн.

Однак, відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні майну потерпілих не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якої відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих, що
становить 398, 69 грн.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії «Інтер-Поліс» - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 11 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ Н.В. Ісаєва