АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Ромазан В.В. Провадження №
22-ц/789/583/14 Доповідач - Парандюк
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Храпак Н. М., Дикун С. І.,

при секретарі - Матусів Ю.Б.

з участю сторін - представника
апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 04 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання
угоди недійсною, поділ майна подружжя,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 04 березня 2014
року заяву представника ОСОБА_3 про
забезпечення позову - задоволено
частково.

Заборонено ОСОБА_2 (інд.код
НОМЕР_1), який проживає у АДРЕСА_1
вчиняти будь-які дії щодо відчуження
транспортного засобу марки "Volkswagen T4",1997
р.в., кузов № НОМЕР_2, номер двигуна
НОМЕР_3, який перебуває у його
користуванні, до набрання судовим
рішенням у даній справі законної сили.

Ухвалу для виконання направлено у
Перший та Другий відділи державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції,
реєстраційну службу Тернопільського
міського управління юстиції,
Управління ДАІ УМВС України в
Тернопільській області.

Копію ухвали негайно надіслано
сторонам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить ухвалу суду скасувати як таку,
що ухвалена з порушенням норм
процесуального права, посилаючись на
те, що ухвала суду порушує його права як
власника майна вільно розпоряджатися
належним йому транспортним засобом.

Заслухавши сторони, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.2 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати ухвалу та
постановити нову.

Задовольняючи частково заяву про
забезпечення позову суд виходив з того,
що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, суд
вважає за доцільним забезпечити позов
шляхом заборонити ОСОБА_2 вчиняти
будь-які дії щодо відчуження спірного
транспортного засобу, який перебуває у
його користуванні.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду.

Відповідно до ч.1,3 ст.151 ЦПК
України- суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно із п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України,
позов забезпечується накладенням
арешту на майно, що належить
відповідачеві і знаходиться у нього
або в інших осіб.

Судом встановлено, що
транспортний засіб марки "Volkswagen T4",1997
р.в., кузов № НОМЕР_2, номер двигуна
НОМЕР_3 належав на праві приватної
власності ОСОБА_4 до 02.04.2014 р.

Згідно до п. 24 Постанови Пленуму
ВСУ № 7 від 21.12.2011 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" - до складу
майна, що підлягає поділу включається
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Відповідно до п.12, 17 постанови КМ
України № 1200 від 11 листопада 2009 року
"Про затвердження Порядку здійснення
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери" - оформлення
договорів купівлі-продажу
транспортних засобів може проводитись
в Державтоінспекції. Під час продажу
транспортних засобів, що перебували на
обліку в ДАЇ покупцеві разом з
довідкою-рахунком видається свідоцтво
про реєстрацію транспортного
засобу(технічний паспорт) з відміткою
про зняття з обліку.

Як встановлено в суді, що на час
звернення позивачки із позовом,
спірний транспортний засіб уже не
перебував у власності відповідача
згідно довідки-рахунку № 143735 від 02.04.2014
р., знятий з реєстрації і
переоформлений на ОСОБА_2, який є
добросовісним набувачем.

Всупереч вимогам п.4 постанови
Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року при
ухваленні вищезгаданої ухвали судом не
враховано, що позивачкою не
представлено доказів щодо існування
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову, а
також не враховано інтереси ОСОБА_2 як
власника майна, права якого порушені.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_3
просила стягнути із відповідача
половину вартості спірного автомобіля.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що ухвала суду не
відповідає вимогам
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з відмовленням у
задоволенні заяви ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 04 березня 2014
року скасувати, відмовивши в
задоволенні заяви ОСОБА_3

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк