Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/524/14-ц

26.05.2014

смт.Богородчани

Богородчанський
районний суд Івано-Франківської
області у складі:

головуючої-судді:
Круль І.В.

при секретарі:
Рогів Т.Р.

з участю позивачки:
ОСОБА_2

представників відповідача:
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Богородчани цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів та неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів,-

в с т
а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів та
неустойки (пені) за прострочення
сплати аліментів, мотивуючи позовні
вимоги тим, що згідно рішення
Богородчанського районного суду по
справі № 2-206/2001 підлягає стягненню з
відповідача в її користь аліменти на
утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі ? частини всіх видів заробітку.
Виконавчий лист знаходився на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Богородчанського
районного управління юстиції. Згідно з
розрахунком державного виконавця
державної виконавчої служби
Богородчанського районного управління
юстиції загальна сума заборгованості
ОСОБА_5 по аліментах за період з 01
січня 2009 року по грудень 2011 року
становить 9479 грн. Відповідач
ухиляється від сплати аліментів, у
зв"язку з чим в період з 01 січня 2009 року
по 31 грудня 2011 року виникла
заборгованість у сумі 49448 грн 68 коп, за
період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 15 березня 2014
року становить 18294 грн.47 коп.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала повністю з наведених у
позовній заяві підстав. Просить
стягнути з ОСОБА_5 в її користь 9479 грн.
заборгованості по виплаті аліментів
та пеню за прострочення сплати
аліментів у сумі 67743, 15 грн.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали, просять
врахувати, що є рішення суду, яким
відмовлено позивачці в стягненні
заборгованості за попередні роки.

Вислухавши сторони, дослідивши докази,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
суд прийшов до висновку, що позов до
задоволення не підлягає.

Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень.

З представлених в судовому засіданні
доказів вбачається, що 26 лютого 2001 року
Рішенням Богородчанського районного
суду стягнуто з ОСОБА_5 аліменти в
розмірі 14 частини всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше ?
неоподаткованого мінімуму доходу грн.
в місяць в користь ОСОБА_2 на утримання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 і проводити
до досягнення дитиною повноліття.

09 квітня 2003 року позивачка від
аліментів стягнення яких проводилось
по виконавчому листі відмовилась
згідно поданої заяви. ( а.с.41)

Постановою ВП № 30563976 від 04 січня 2012
року Державним виконавцем державної
виконавчої служби Богородчансього
районного управління юстиції відкрито
виконавче провадження по виконавчому
листу № 2-206/ 2001 виданого 28 грудня 2011
року (ас 8-9). З часу звернення до
виконання виконавчого листа ОСОБА_5
щомісячно сплачував аліменти в розмірі
300-350 грн. ( а.с. 40).

15 березня 2012 року позивачка звернулась
з позовом до відповідача про стягнення
аліментів на утримання
неповнолітнього сина в розмірі 1200 грн.
та стягнення аліментів за попередні
три роки. (а.с.42) Рішенням
Богородчанського районного суду від 20
липня 2012 року по справі № 901/1099/12 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на утримання
неповнолітнього сина в розмірі 1200 грн.
та стягнення аліментів за попередні
три роки позов задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_6, аліменти в розмірі 450 грн.
щомісячно до досягнення повноліття. В
задоволенні стягнення аліментів за
попередні три роки відмовлено.
Рішенням колегії суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 23 серпня 2012 року рішення
Богородчанського районного суду від 20
липня 2012 року в частині стягнення
аліментів та відмові в стягненні
заборгованості по аліментах залишено в
силі ( а.с 44 - 45). В даному рішенні
зазначено, що «… 09 квітня 2003 року
ОСОБА_2 від аліментів, стягнення яких
проводилось відповідно до рішення
Богородчанського районного суду від 26
лютого 2001 року відмовилась згідно
поданої заяви ( а.с.60 ). Тому відповідно
стягнення аліментів у примусовому
порядку було припинено», «… після
видачі в грудні 2011 року за заявою
апелянта дублікату виконавчого листа
по рішенню Богородчанського районного
суду від 26 лютого 2001 року його звернуто
до виконання і протягом 2012 року ОСОБА_5
щомісячно сплачує аліменти у розмірі
300-350 грн. ( а.с.51).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
підставою звільнення від доказування,
є обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Посилання позивачки, що з позовом до
відповідача про стягнення аліментів за
попередні три роки вона не зверталася,
суперечить зібраним по справі
доказами, в тому числі позовною заявою
якою 15 березня 2012 року звернулась з
позовом до відповідача про стягнення
аліментів на утримання
неповнолітнього сина в розмірі 1200 грн.
та стягнення аліментів за попередні
три роки. Рішенням Богородчанського
районного суду 20 липня 2012 року по
справі № 901/1099/12 за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітнього сина в
розмірі 1200 грн. та стягнення аліментів
за попередні три роки позов задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_5 в користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6 аліменти
в розмірі 450 грн. щомісячно до
досягнення повноліття. В задоволенні
стягнення аліментів а попередні три
роки відмовлено. Рішенням колегії
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області 23 серпня 2012
року рішення в частині стягнення
аліментів та відмові в стягненні
заборгованості по аліментах залишено в
силі. В даному рішенні зазначено,
«…Надуманими є також і доводи
апелянта щодо помилкового висновку про
недоведеність факту злісного ухилення
відповідача від сплати аліментів
протягом останніх трьох років».

Згідно ст.196 ч.1 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

При таких обставинах, оскільки
заборгованості по сплаті аліментів за
рішенням суду у відповідача не має то
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення у позивачки відсутнє.

Оцінюючи зібрані докази в сукупності,
суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5
про стягнення заборгованості по сплаті
аліментів та неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів, є
безпідставним, а тому задоволенню суду
не підлягає.

На підставі наведеного, ст.ст. 194, 196 СК
України, керуючись ст.ст. 10, 61, 209, 213-215
ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів та
неустойки (пені) за прострочення
сплати аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Богородчанський
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з часу
отримання його копії.

Головуюча
Круль І.В.