Справа №560/1907/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Дубровицький районний
суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю представника позивача
за первинним позовом ОСОБА_1,

представника відповідачки за
первинним позовом ОСОБА_2,

представника третьої особи
Львової Н.Г.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Дубровиця
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа Орган опіки та піклування
Дубровицької районної державної
адміністрації про усунення перешкод у
здійсненні права приватної власності
на житловий будинок шляхом виселення
без надання іншого приміщення, та
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про визнання права власності на
частину житлового будинку,
господарських будівель і споруд,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_5 про
усунення перешкод у здійсненні права
приватної власності на житловий
будинок та господарські будівлі в
АДРЕСА_1 та про виселення ОСОБА_5 разом
із сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідач ОСОБА_5, в свою чергу подала
зустрічну позовну заяву про визнання
спірного будинку з господарськими
будівлями та спорудами спільним майном
подружжя та визнання за нею права
власності на 1/2 частину спірного
житлового будинку та господарських
будівель і споруд,посилаючись на те, що
в період шлюбу цінність спірного майна
істотно збільшилася, в основному за
рахунок її грошових затрат.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та
представник позивача ОСОБА_1 первісний
позов підтримали з підстав викладених
в позовній заяві, а зустрічний не
визнали. В заперечення проти
зустрічного позову представник ОСОБА_4-
ОСОБА_1 суду пояснив, що відповідно до
ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях, а ОСОБА_5
не надала суду належних доказів з
приводу того, що цінність спірного
майна за період шлюбу істотно
збільшилась.

Відповідач за первинним позовом і
позивач за зустрічним ОСОБА_5та її
представник ОСОБА_2 первинний позов не
визнали, а зустрічний підтримали з
підстав викладених в зустрічній
позовній заяві. В заперечення проти
первинного позову представник ОСОБА_5 -
ОСОБА_2 суду пояснив, що оскільки спір
стосується житлових прав ОСОБА_5 та
неповнолітньої дитини ОСОБА_6, які, як
члени сім'ї позивача, на законних
підставах і в установленому порядку
поселились у спірному будинку, то для
вирішення спору необхідно
застосовувати норми ЖК України і
зокрема положення ст.ст.64,156,157 та 116
цього Кодексу. Оскільки позов про
виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без надання
іншого житла не заявлений з підстав,
передбачених ст.116 ЖК України,то він не
може бути задоволений.

Представник третьої особи Львова Н.Г.
пояснила суду,що дитина
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 був усиновлений
подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за рішенням
Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 16.08.2010 року. Для
підготовки висновку про можливість
бути усиновлювачами кандидати подали
документи саме на цю житлову площу по
АДРЕСА_1. Після усиновлення дитина була
поселена і зареєстрована за вказаною
адресою, а отже набула законного права
користування цією жилою площею.
Оскільки малолітній ОСОБА_6іншого
житла на праві користування чи
власності, окрім будинку по АДРЕСА_1 не
має,то неприязні стосунки між батьками
дитини не можуть бути підставою для
виселення дитини без надання іншого
житла. Вважає, що таке виселення буде
грубим порушенням житлових прав
дитини.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників,представника третьої
особи,показань свідків та перевіривши
письмові докази, суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права приватної власності
на житловий будинок та господарські
будівлі в АДРЕСА_1 та про виселення
ОСОБА_5 разом із сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 без надання іншого жилого
приміщення за безпідставністю
позовних вимог, а зустрічний позов
ОСОБА_5 про визнання спірного будинку з
господарськими будівлями та спорудами
спільним майном подружжя та визнання
за нею права власності на 1/2 частину
спірного житлового будинку та
господарських будівель і споруд -
задовольнити.

Сторони по справі перебували у шлюбі з
30 вересня 1997 року по 15 червня 2012 року. За
рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 16.08.2010
року подружжям була усиновлена дитина -
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1,який поселився в
спірному житловому будинку як член
сім'ї. Після одруження з ОСОБА_4,ОСОБА_5
також поселилась в спірному будинку як
член сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України
«Про охорону дитинства» діти- члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення, мають право користуватись
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Відповідно до ч.3 ст.64, ст.165 ЖК України,
ОСОБА_5 також не втратила автоматично
право на проживання в спірному будинку
після розірвання шлюбу з ОСОБА_4

Підстави і порядок позбавлення членів
сім'ї власника житла права
користування житлом визначені в ст.157
ЖК України, якою встановлено, що члени
сім'ї власника житлового будинку
можуть бути виселені у випадках,
передбачених ч.1 ст.116 ЖК України. За
змістом ст.116 ЖК України, виселення
членів сім'ї наймача( власника) будинку
і інших осіб, що проживають разом з ним,
можливо в тому випадку, якщо вони
систематично руйнують або псують
житло, або використовують його не за
призначенням, або систематично
порушують правила спільного
проживання і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявилися
безрезультатними.

З названих підстав позов ОСОБА_4 не
заявлений, а тому в позові йому слід
відмовити за безпідставністю.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами по
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб,їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Будучи допитаною в якості свідка,
ОСОБА_5 показала,що в 2002 році вона за
власні кошти розпочала оформлення
права власності на будинок по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування на свого чоловіка
ОСОБА_4 А після того, як він став
власником будинку, то розпочалися
ремонтні та будівельні роботи з метою
поліпшення якості як будинку, так і
господарських будівель і споруд, а
також значні роботи з благоустрою
садиби. Всі ті роботи (а.с.41-64.) були в
основному проведені за її кошти.
Будинок був утеплений зовні,
відремонтований з середини,
газифікований, були проведені значні
добудови, як господарських приміщень
так і допоміжних приміщень самого
будинку (капітальні веранда, котельня).

Дані показання були підтверджені
показаннями інших свідків, допитаних в
судовому засіданні, зокрема ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та інших.

Верховний суд України в п.23 Постанови
Пленуму від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснив, що
майно, яке належало одному з подружжя,
може бути визнане судом спільною
сумісною власністю з тих підстав, що за
час шлюбу його цінність істотно
збільшилася внаслідок трудових або
грошових затрат другого з подружжя чи
їх обох.

Враховуючи характер та об'єм ремонтних,
будівельних робіт та робіт з
благоустрою присадибної земельної
ділянки, для проведення якого було
завезено тільки грунту більше 10 КРАЗів,
суд приходить до висновку, що цінність
спірної садиби по АДРЕСА_1 за період
шлюбу сторін істотно збільшилася, що є
підставою для визнання спірного майна
спільним майном сторін, як подружжя, а
отже і задоволення зустрічного позову.

Керуючись ст.ст.15,16,405, Цивільного
кодексу України, ст.ст.64,157 Житлового
кодексу України, ст.62 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 10, 60-62, 88, 123, 212, 215, 292, 294

ЦПК України, роз'ясненнями постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
усунення перешкод в здійсненні ним
права власника на житловий будинок та
господарські будівлі, який знаходиться
в АДРЕСА_1 та про виселення ОСОБА_5 разом
із сином ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 з даного
будинку без надання іншого житлового
приміщення за безпідставністю
позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4
задовольнити. Визнати спірний житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1 спільним майном
сторін як подружжя, та визнати за
ОСОБА_5 право власності на ? частину
житлового будинку господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м.Семипатинськ Казахстан,
жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_1 229,60 грн.
(двісті двадцять дев'ять гривень 60
копійок) сплаченого нею судового збору
при подачі зустрічної позовної заяви
до суду.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Заступник голови Дубровицького

районного суду
К.М. Отупор