Провадження № 2/742/1372/14
унікальний № 742/4016/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області

в складі: головуючого - судді : Зарічної
Л.А.,

при секретарі :
Гапоненко Л.М.,

за участю
представників сторін: позивача -ОСОБА_1,

відповідача - Кулага О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Прилуках цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства комерційно
банку «ПриватБанк» про визнання
кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із
відповідною позовною заявою, в якій
вказує, що 24 серпня 2014 року за місцем
її проживання надійшов лист від ПАТ КБ
«ПриватБанк», зі змісту якого вона
дізналася про наявність
заборгованості за кредитним договором,
який нібито був укладений між банком та
її дочкою ОСОБА_4 на отримання кредиту
в розмірі 4000 грн.

Посилаючись на ті обставини, що
її дочка за рішенням суду визнана
недієздатною через психічні
захворювання, які маються у неї з
дитинства та встановленням у зв'язку з
цим 2-ї групи інвалідності, а її
призначення опікуном, ОСОБА_3 просить
визнати вказаний кредитний договір
недійсним.

В судовому засіданні позивачка
та її представник підтримали заявлені
позовні вимоги у повному обсязі та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позовних вимог, зважаючи
на ті обставини, що саме неналежне
виконання обов'язків опікуна, яка не
здійснює нагляд над своєю донькою,
призвели до заподіяння банку
відповідної шкоди.

Вислухавши пояснення та
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного висновку:

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних
чи юридичних осіб , в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справ.

Згідно наявних у справі доказів
вбачається, що 19 листопада 2013 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір
№SAMDN5174 на отримання кредитних
коштів у розмірі 4000 грн. з кінцевим
терміном повернення 10 грудня 2112 року,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості.

Умовами чинності правочину є
дотримання ряду вимог, відповідно до
ст..203 ЦК України, якою, в тому числі, є і
наявність необхідного обсягу
цивільної дієздатності особи, яка
вчиняє правочин.

Відповідно до вимог ст.30 ЦК України,
цивільну дієздатність має фізична
особа, яка усвідомлює значення своїх
дій та може керувати ними

В той же час, фізична особа може бути
визнана судом недієздатною, якщо вона
внаслідок хронічного, стійкого
психічного розладу не здатна
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) керувати ними. Фізична особа
визнається недієздатною з моменту
набрання законної сили рішенням суду
про це.

Відповідно до ст. 41 ЦК України
недієздатна фізична особа не має права
вчиняти будь-якого правочину.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про визнання
правочинів недійсними» слід виходити з
того, що визнання правочинів недійсним
можливе і в інших випадках порушення
правочином особистих або майнових прав
суб'єктів цивільного права, навіть якщо
для них не встановлені спеціальні
правила визнання правочинів
недійсними.

В судовому засіданні було
достовірно встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у
лікаря-психіатра, є інвалідом 2-ї групи
та за висновком судово-психіатричної
експертизи, яка проводилася у грудні 2005
року не здатна розуміти значення своїх
дій та керувати ними. У зв'язку з даними
обставинами рішенням Прилуцького
міськрайонного суду від 20 грудня 2005
року ОСОБА_4 була визнана недієздатною
з моменту набрання рішення законної
сили, тобто в даному випадку з 03 січня
2006 року.

Рішенням виконавчого комітету
Прилуцької міської ради від 07 лютого 2006
року, ОСОБА_3 було призначено опікуном
над психічно хворою дочкою, ОСОБА_4.

За таких обставин суд вважає, що
оскільки на час укладання кредитного
договору ОСОБА_4 була визнана
недієздатною, такий правочин є
неправомірний і не створює правових
наслідків, будучи недійсним уже в
момент вчинення, оскільки припис
закону існує і забороняє такі дії
зараз і на майбутнє. Такий правочин є
нікчемним . А оскільки в судовому
засіданні опікуном недієздатної особи
не ставилися вимоги про визнання його
дійсним, як такого, що вчинений на
користь недієздатної особи, суд вважає
за необхідне задовольнити вимоги
позивача.

Суд не може прийняти до уваги як
заперечення проти позову неповернуті
кошти за отриманим кредитом, оскільки
правові наслідки вчинення правочину
недієздатною фізичною особою
передбачені у ст.226 ЦК України та не
позбавляють у подальшому права банку
звертатися до опікуна із вимогою
повернути дієздатній стороні все
одержане недієздатною фізичною особою
за нікчемним правочином, оскільки на
момент розгляду справи у суді така
вимога не заявлялася.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 30,40,41,203,215,216,226 ЦК, ст.ст. 213-218 ЦПК
України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати кредитний договір
№SAMDN5174 від 19 листопада 2013 року,
укладений між Публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 - недійсним.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі впродовж 10 днів з дня її
проголошення апеляційної скарги
апеляційному суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд.

Суддя