22-ц/772/2545/2014Головуючий в суді першої
інстанції Федчишен С. А.Категорія 27
Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі : головуючого -
судді Іванюка М.В, суддів КамзаловаВ.В.
та ПанасюкаО.С, при секретарі
РуденкоО.М, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Вінницького міського суду від
22.07.2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013р. Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Зазначено, що
згідно з кредитним договором № 0
від 22 грудня 2006р. ОСОБА_4. отримав у
позивача кредит в сумі 60000 доларів США з
кінцевим строком повернення до 22
грудня 2027р. та зі сплатою 10,8%річних (а.с.
5-12).

З метою забезпечення належного
виконання боржником своїх зобов'язань
за вказаним кредитним договором
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» 22грудня 2006р. уклало
договор поруки з ОСОБА_3 (а.с.13-14).

Згідно з додатковою угодою №1 від
19.03.2007р. до Кредитного договору від
22грудня 2006р. сума боргу ОСОБА_4. по тілу
кредиту збільшилася на 15000доларів США
(а.с.12). Належне виконання боржником
зобов'язання щодо повернення
збільшеної заборгованості було
забезпечено додатковою угодою до
договору поруки, укладеною між Банком
та ОСОБА_3 (а.с.14).

Посилаючись на неналежне виконання
ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань по
поверненню кредиту та сплати
відсотків, позивач з врахуванням
уточнень, внесених до позовних вимог,
просив стягнути солідарно з боржника
ОСОБА_4. та поручителя ОСОБА_3.
заборгованість станом на 21.07.2014р. в
загальній сумі 79787,26дол.США, що за
курсом НБУ станом на 21.07.2014р. становить
837372грн.57коп, з яких :

63507,76дол.США, що еквівалентно
740220грн.54коп - заборгованість по тілу
кредиту;

12660,46дол.США, що еквівалентно
147565грн16коп - заборгованість по сплаті
процентів;

2139,31дол.США, що еквівалентно 24934грн.92коп
- пеня за прострочення сплати
процентів;

1479,73дол.США, що еквівалентно 17247грн 13коп
- пеня за прострочення сплати кредиту.

Також Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» просило солідарно
стягнути з відповідачів суму понесені
ним витрат по сплаті судового збору
(а.с. 205, 206).

В липні 2014р. ОСОБА_3 звернулася в суд з
зустрічним позовом до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
(за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_4) про визнання припиненим
договору поруки №80162 від 22 грудня 2006р,
укладеного між нею та АКБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк». Зазначила, що позивач без
погодження з нею як з поручителем з
лютого 2010р. збільшив для боржника
ОСОБА_4. процентну ставку за
користування кредитом з 10,8%річних до
21,6%річних. Тобто, без її відома удвічі
збільшився обсяг відповідальності, що
суперечить п.2.1 договору поруки і що
згідно ч.1 ст.559ЦК України є підставою
для припинення поруки (а.с. 196).

Рішенням Вінницького міського суду від
22 липня 2014р. вказаний позов Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
було задоволено. У задоволенні
зустрічного позову про визнання
договору поруки припиненим ОСОБА_3.
відмовлено.

Відповідач ОСОБА_4. на вказане рішення
апеляційну скаргу не подавав.

ОСОБА_3. у своїй апеляційній скарзі
просить дане рішення скасувати в
частині задоволення пред'явлених до
неї Банком вимог і відмови у
задоволенні її зустрічного позову та
ухвалити у цій частині нове рішення,
яким задовольнити її зустрічний позов
про визнання договору поруки
припиненим і відмовити у задоволенні
позову, пред'явленого банком до неї.
Вважає, що при ухваленні оскаржуваного
рішення суд першої інстанції
безпідставно не взяв до уваги доводи,
наведені в обгрунтування її вимог і
заперечень, порушив норми
процесуального права і невірно
застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції адвокат
ОСОБА_5, який представляє інтереси
ОСОБА_3, підтримав апеляційну скаргу з
наведених у ній підстав.

Належним чином повідомлений
представник Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» в суд
апеляційної інстанції не з'явився. У
своїй письмовій заяві він у зв'язку зі
своїм перебуванням у відпустці просив
відкласти розгляд справи на іншу дату.
Однак згідно ст.305ч.2 ЦПК України неявка
представника за таких обставин не
перешкоджає розгляду справи в
апеляційному суді.

Вислухавши адвоката ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню з таких підстав :

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції в порушення вимог п.1 ч.1 ст.214
ЦПК України належним чином не вирішив
питання щодо наявності обставин, якими
обгрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються. Також суд не вирішив
питання щодо наявності інших фактичних
даних, які мають значення для справи та
щодо наявності доказів на їх
підтвердження, що вимагається від
судів відповідно до положень п.2 ч.1 ст.214
ЦПК України.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги,
пред'явлені у тому числі до ОСОБА_3. і
відмовляючи їй у задоволенні
зустрічного позову, виходив лише з
наявності непогашеної кредитної
заборгованості і неналежного
виконання боржником, поручителем якого
була апелянт, зобов'язань за кредитним
договором. Колегія суддів вказаних
обставин не заперечує, однак з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3. про
визнання договору поруки припиненим та
про необхідність задоволення
пред'явлених до неї банком позовних
вимог погодитись не може і звертає
увагу на таке:

В зустрічній позовній заяві та в
апеляційній скарзі зазначено і колегія
суддів погоджується з тим, що Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк» не
погодило з поручителем ОСОБА_3.
збільшення обсягу відповідальності,
пов'язаної із збільшенням процентної
ставки з10,8 %річних до 21,6 % річних
(див.розрахунок на а.с. 211-218). З
матеріалів справи вбачається, що таке
збільшення процентної ставки
відбулося згідно з умовами,
викладеними у листі № 168741 від 19.02.2008р
(а.с.158,159), направленому банком на адресу
ОСОБА_4. За змістом вказаного листа АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк», запровадило нову
систему нарахування відсотків у
випадку прострочення боржником
відповідних платежів, що і було
зроблено в лютому 2010р, коли процентна
ставка збільшилася удвічі. Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4.
прийняв вказані умови, однак у справі
немає ніяких даних про погодження з
поручителем ОСОБА_3. такого збільшення
обсягу відповідальності. Листів
вказаного змісту банк їй не надсилав,
ніяких доказів прийняття нею змінених
умов не надав. Лише в вересні 2013р. ПАТ
«УкрСиббанк» надіслало ОСОБА_3. вимогу
про дострокове погашення усієї
заборгованості за кредитом з
врахуванням процентів, нарахованих у
подвійному розмірі з лютого 2010р (а.с.15).
Тому її твердження про непогодження з
нею такого збільшення процентної
ставки нічим не спростоване.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель (чч.
1, 2 ст.553 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється, зокрема, у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Підставою для припинення поруки є
сукупність двох умов, а саме: внесення
без згоди поручителя змін до основного
зобов'язання та збільшення обсягу
відповідальності поручителя внаслідок
таких змін. Це відповідає роз'ясненням,
які містяться у п.22 Постанови пленуму
ВССУ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» та правовим
позиціям Верховного Суду України.

У даному випадку наявною є сукупність
вказаних двох умов.

При цьому не може братися до уваги
посилання суду першої інстанції на те,
що згідно з п.1.1 договору поруки № 80162
від 22.12.2006р (а.с. 13) поручитель ОСОБА_3.
зобов'язалася перед кредитором
відповідати за невиконання усіх
зобов'язань ОСОБА_4. перед банком, що
виникли з договору про надання
споживчого кредиту та заставу майна
№0 від 22 грудня 2006р, укладеного
між Кредитором і Боржником у повному
обсязі як існуючих в теперішній час,
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому. Адже цей пункт щодо
відповідальності ОСОБА_3. за
невиконання боржником якихось
неконкретних зобов'язань, що можуть
виникнути у майбутньому, ніяким чином
не звільняв Банк від обов'язку щодо
погодження з поручителем змін умов
договору, які збільшують обсяг такої
відповідальності.

Адже в п.2.1 цього ж договору поруки
зазначено, що Кредитор не вправі без
згоди Поручителя змінювати умови
Основного договору з Боржником,
внаслідок чого збільшується обсяг
відповідальності Поручителя ( а така
зміна умов Основного договору, як
зазначалося вище, фактично відбулася в
лютому 2010р). Згідно з вказаним пунктом
договору поруки під «згодою
Поручителя» сторони розуміють
візування Поручителем змін до
Основного договору, отримання його
письмової згоди з такими змінами, обмін
листами, факсимільними повідомленнями,
укладення додаткової угоди до договору
про внесення відповідних змін. Нічого
цього Банк суду не надав. В матеріалах
справи міститься лише додаткова угода
№ 1 до договору поруки від 19.03.2007р,
згідно з якою з ОСОБА_3. було погоджено
збільшення заборгованості боржника
ОСОБА_4. по тілу кредиту на суму
15000доларів США, однак збільшення удвічі
процентної ставки з нею не
погоджувалося.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що не потребується додаткової
згоди поручителя на збільшення
відповідальності лише при наявності
його згоди зі змінами до кредитного
договору, які визначають конкретні
умови, порядок та обсяг збільшення
відповідальності боржника,
висловленої шляхом підписання
додаткової угоди до договору поруки
(постанова Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 05
лютого 2014 р. у справі № 6-152цс13). У зв'язку
з цим недостатньо наявності у договорі
про надання споживчого кредиту пункту
1.3.2 (див.а.с.6 оборот), згідно з яким
сторони домовились про можливість
встановлення нового розміру
процентної ставки. Адже цей пункт не
конкретизований і можливий майбутній
розмір процентної ставки не
визначений. А тому наступна зміна
процентної ставки згідно з цим пунктом
кредитного договору потребувала
обов'язкового погодження з
поручителем, чого зроблено не було.

Отже, у даному випадку договір поруки
має вважатися припиненим з лютого 2010р.

Зазначеним обставинам суд першої
інстанції належної оцінки не дав.

Згідно ст.309 ЦПК України це дає
апеляційному суду підстави для
скасування рішення в частині
задоволення позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та суми
судового збору і в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про визнання договору
поруки припиненим. У цій частині слід
ухвалити нове рішення про задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3. та про
відмову в задоволенні пред'явлених до
неї позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України понесені
апелянтом судові витрати підлягають
відшкодуванню ( 243грн.60коп при поданні
зустрічної позовної заяви та 1827грн. при
поданні апеляційної скарги, а всього
2070грн.60коп).

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317,
209, 218 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду від
22 липня 2014р. у даній справі скасувати в
частині задоволення позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та суми судового збору і в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання договору поруки
припиненим.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати припиненим договір поруки №80162
від 22 грудня 2006р, укладений між ОСОБА_3
та АКБ «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк».

У позові ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та суми судового збору -
відмовити.

В іншій частині (стосовно стягнення
заборгованої суми та суми судового
збору з ОСОБА_4) рішення залишити без
змін.

Стягнути з ПАТ «Укрсиббанк» на користь
ОСОБА_3 2070грн. 60коп у відшкодування
витрат по сплаті судового збору при
поданні зустрічної позовної заяви та
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :