Справа № 525/20/14-ц
Провадження № 2/525/77/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області в
складі: головуючого - судді Лисенко Н.В.,
при секретарі Хоменко М.М., розглянувши
у відкритому судовому
засіданні в залі суду сел. Велика
Багачка Полтавської області справу за
позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської
друкарні про стягнення невиплаченої
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати при звільненні
працівника,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 10 січня 2014
року до суду з позовом до
Великобагачанської друкарні про
стягнення невиплаченої заробітної
плати та середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати при
звільненні працівника.

Просить стягнути на його користь
заробітну плату в розмірі 6798 грн. та
середній заробіток за весь час
затримки виплати заробітної плати.

З позовної заяви вбачається, що
позивач ОСОБА_1 з 26 червня 2008 року на
підставі наказу № 13 був призначений на
посаду директора Великобагачанської
друкарні. Наказом № 6 від 30 липня 2013
року він був звільнений із займаної
посади на підставі ст. 38 КЗпП України
згідно поданої заяви. В заяві позивач
зазначає, що при звільненні йому не
було виплачено заборгованість із
заробітної плати, а отже йому повинні
виплатити середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні

В заяві про зміну позовних вимог від 10
квітня 2014 року позивач просить
стягнути з Великобагачанської
друкарні на його користь невиплачену
заробітну плату та середній заробіток
за весь час затримки виплати
заробітної плати, що згідно наданого
ним розрахунку станом на 09.04.2014 року
становить 17462 грн. 68 коп.

Ухвалою суду від 11 січня 2014 року було
відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 21 травня 2014 року
залучено до участі в справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, Великобагачанську
районну раду Полтавської області.

Ухвалою суду від 04.06.2014 року в порядку
ст. 42 ЦПК України посвідчена
довіреність позивача і допущено до
участі в справі в якості представника
ОСОБА_3

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, посилався на
обставини викладені в позові та просив
суд їх задовольнити.

Представник відповідача ліквідаційної
комісії Великобагачанської друкарні
Лукаш О.Г. в судовому засіданні позов
ОСОБА_1 не визнав та просив суд
відмовити позивачу в задоволенні його
позову в повному обсязі. Свої
заперечення представник відповідача
мотивує тим, що ОСОБА_1 незаконно
видав наказ про своє звільнення з
30.07.2013 року, не передав матеріальні
цінності і бухгалтерські документи і
сам, будучи директором, не виплатив
при звільненні відповідно до вимог ст.
116 КЗпП України заробітну плату і
компенсацію за невикористану
відпустку.

Представник Великобагачанської
районної ради в судове засідання не
з'явився, до суду заступник голови
районної ради подав клопотання про
розгляд справи у відсутність
представника районної ради.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і давши їм
належну оцінку, приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 до Великобагачанської
друкарні про стягнення заробітної
плати та середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати при
звільненні працівника підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
позачергової сімнадцятої сесії п'ятого
скликання від 19.09.2008 року ОСОБА_1
призначений на умовах, передбачених
контрактом, строком по 19.09.2009 року на
посаду директора районної друкарні.

Рішенням двадцять другої сесії п'ятого
скликання дію контракту з директором
районної друкарні ОСОБА_1 продовжено
на три роки з 19.09.2009 року по 19.09.2012 року.

Відповідно до п.п. 5.5. укладеного з
ОСОБА_1 контракту за два місяці до
закінчення строку контракту він може
бути за угодою сторін продовжений або
укладений на новий чи інший строк.

Згідно п. 5..6 про наміри розірвати
контракт керівник повинен письмово
попередити районну раду за два місяці
до моменту подачі заяви. За цей період
керівник повинен передати керівництво
справами своєму заступнику чи особі,
визначеній районною радою, про що
скласти акт передачі-приймання справ
та подати його районній раді разом з
заявою про звільнення.

Відомостей продовження з ОСОБА_1
контракту після 19.09.2012 року суду не
надано, з пояснень сторін вбачається,
що контракт сторонами не
продовжувався, а ОСОБА_5 після
закінчення контракту продовжував до
30.07.2013 року працювати на посаді
директора друкарні. Відповідно до ч. 1
ст. 39-1 КЗпП України, якщо після
закінчення строку трудового договору
трудові відносини фактично тривають і
жодна з сторін не вимагає її
припинення, дія договору вважається
продовженою на невизначений строк.

З записів в трудовій книжці ОСОБА_1,
оригінал якої оглянуто в судовому
засіданні, вбачається, що згідно
наказу № 13 від 26 червня 2008 року ОСОБА_1
було призначено на посаду виконуючого
обов'язки директора
Великобагачанської друкарні (запис №
11) , а наказом № 6 від 30 липня 2013 року
його було звільнено з посади директора
на підставі ст. 38 КЗпП України згідно
поданої заяви, запис № 12 (а.с.а.с.2, 21-22),
обидва записи внесені в трудову книжку
самим ОСОБА_1 на підставі власних
наказів.

Відповідно до п. 6.1 Статуту
Великобагачанської друкарні
управління друкарнею здійснює районна
рада. Друкарню очолює директор, який
призначається районною радою на її
пленарному засіданні. Звільняє
директора районна рада на її
пленарному засіданні.

Отже, директор друкарні ОСОБА_1 не мав
права сам себе звільнити з роботи
згідно поданої заяви. Ці висновки
містяться також в постанові
Полтаваського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014 року,
яка набрала законної сили 03.03.2014 року.

Великобагачанська районна рада своїм
рішенням від 04.09.2013 року звільнила
ОСОБА_1 з посади директора друкарні з
05.09.2013 року.

Розрахунок з ОСОБА_1 при звільнення не
був проведений.

З розрахункового листа № 4 від 30 липня
2013 року вбачається, що заборгованість
Великобагачанської друкарні перед
ОСОБА_1 на момент його звільнення 30
липня 2013 року становить 6798 грн. 00 коп.
(а.с.3), цей розрахунковий лист
підписаний директором ОСОБА_1 і
головним бухгалтером ОСОБА_6

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_6 пояснила, що
розрахункові листи вона оформляла і
робила розрахунки всім звільненим
працівникам друкарні. на підставі
первинних бухгалтерських документів.
Після її звільнення ці документи
залишалися в друкарні.

Ці розрахункові листи були прийняті
ліквідаційною комісією
Великобагачанської районної друкарні
від усіх звільнених працівників для
подальших виплат. Ніяких спорів щодо
сум розрахунку не виникало.

З розрахунку компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні та заборгованості по
заробітній платі, зробленої
безпосередньо ОСОБА_1 за період роботи
у Великобагачанській районній
друкарні вбачається, що з 26 червня 2008
року по 30 липня 2013 року загальна сума
компенсації за невикористану
відпустку складає 6770 грн. 30 коп.;
загальна сума середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні за
період з 31 липня 2013 року по 9 квітня 2014
року складає 10563 грн. 13 коп., а

загальна сума невиплаченої заробітної
плати складає 3148 грн. 10 коп. Загальна
сума, яку необхідно стягнути з
відповідача станом на 9 квітня 2014 року
- 20481 грн. 53 коп., з них: сума до видачі -
17462 грн. 68 коп., податок з доходів
фізичних осіб - 2883 грн. 92 коп. Єдиний
соціальний внесок - 134 грн. 93 коп. (а.с.58).

Суд не приймає до уваги ці
розрахунки в частині компенсації за
невикористану відпустку і невиплачену
ОСОБА_1 заробітну плату оскільки ці
розрахунки зроблені як пояснив ОСОБА_1
з його слів і не підтверджуються
належними доказами.

В особовій картці ОСОБА_1 ( типова форма
Т-2) зворотній бік, влючаючи 1У розділ
(Відпустки) не заповнений взагалі, а
тому не може бути прийнятий до уваги як
підтвердження того, що ОСОБА_1 за час
робот и в друкарні взагалі не був в
відпустці.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка голова ліквідаційної
комісії ОСОБА_7 не зміг пояснити на
підставі яких документів в звіті за
липень 2013 року , який підписано ним,
зазначена сума в таблиці про
нарахування заробітної плати ОСОБА_1
6325 грн. 82 коп. ( а.с. 50).

Суд вважає, що єдиним безспірним
документом, з яким до речі
погоджувався позивач ОСОБА_1 на час
його видачі , є розрахунковий лист з
зазначеною сумою заборгованості 6798
грн. станом на 30. 07.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації проводиться в
день звільнення.

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Доводи представника відповідача
Лукаша О.Г. про те, що ОСОБА_1 не передав
належним чином матеріальні засоби і
бухгалтерські документи не є
предметом дослідження при розгляді
даної справи і на думку суду не
перешкоджають її розгляду.

Ліквідація районної друкарні не є
підставою, яка перешкоджає
застосуванню вимог ст.. 117 КЗпП України
при невиплаті заробітної плати.

Сам факт невиплати заборгованості по
заробітній платі відповідач не
заперечує На час винесення рішення
заборгованість не погашено.

У пункті 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
№ 13 «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що при визначенні розміру
відшкодування за час затримки
розрахунку судам необхідно врахувати
розмір спірної суми, істотність цієї
частки порівняно із середнім
заробітком працівника, вини
роботодавця у порушенні строків її
виплати та інших конкретних обставин
справи.

Установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у звязку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, суд на підставі ст. 117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе в цьому
відсутності своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.
заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці, що передують події,
якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування
виплат у випадку збереження середньої
заробітної плати провадиться виходячи
з розміру середньоденної заробітної
плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число
календарних днів за цей період. У разі
коли середня місячна заробітна плата
визначена законодавством як
розрахункова величина для нарахування
виплат і допомоги, вона обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих днів у розрахунковому
періоді (п. 8 Порядку).

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущення.

Суд вважає, що позивачем доведені
факти, які стосуються розміру
посадового окладу - 1267 грн. 74 коп., суми
невиплаченої заробітної плати при
звільненні - 6798 грн., відсутність
будь-яких виплат після його
звільнення.

Посадовий оклад ОСОБА_1 як директора
складав 1267 грн. 74 коп. Розмір посадового
окладу визначений колективним
договором, обидва колективні договори,
які діяли за час роботи ОСОБА_1,
оглянуті в судовому засіданні, розмір
посадового окладу не змінювався.
Сторонами не заперечується той факт,
що ніяких інших виплат ОСОБА_1 не
отримував. Свідок ОСОБА_6 підтвердила,
що в 2013 році ОСОБА_1 ні в відпустці, ні
на лікарняному не був і йому щомісячно
нараховувалася заробітна плата в
розмірі посадового окладу.

Отже, середню заробітну плату ОСОБА_1
для компенсації за затримку
розрахунку з зв'язку зі звільненням
належить розраховувати з суми
місячної заробітної плати 1267 грн. 74
коп., зарплата за травень - червень 2013
року складає 2535 грн. 48 коп.

Середньоденна заробітна плата
обчислюється шляхом ділення 2535 грн. 48
коп. на 37 (кількість робочих днів в
травні-червні 2013 року) і дорівнює 68 грн.
53 коп.

Суд приходить до висновку, що строк
затримки розрахунку починається з 6
вересня 2013 року, а не з. 31 липня 2013 року ,
як зазначає позивач, і закінчується
днем винесення рішення суду, 06.06.2014
року. Отже компенсація за затримку
розрахунку при звільненні підлягає
виплаті ОСОБА_1 за 189 робочих днів : за
2013 рік: вересень - 17 робочих дні,
жовтень -23, листопад - 21, грудень - 22, в
2014 році: січень - 21, лютий - 20, березень -
20, квітень - 21, травень - 19, червень - 5
робочих днів. 68 грн. 53 коп. х 189 = 12952 грн.
17 коп.

Податок на доходи фізичних осіб з цієї
суми відповідно до Податкового Кодексу
України складає 15%, отже до виплати
ОСОБА_1 підлягає 11009 грн. 34 коп. (12952 грн.
17 коп. - 1942 грн. 83 коп.( сума податку) = 11009
грн.) - за затримку розрахунку при
звільненні і 6798 грн. - заборгованість
по заробітній платі станом на 30.07.2013
року.

При таких обставинах суд
приходить до висновку про
ухвалення рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_1 до
Великобагачанської друкарні про
стягнення невиплаченої заробітної
плати і середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати при
звільненні працівника.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1
звільнений від сплати судового збору,
на підставі ст.ст.79,88 ЦПК України суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.116, 117 КЗпП України,
ст.ст. 10, 11, 60,61,79,88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

1. Позов ОСОБА_1 до Великобагачанської
друкарні про стягнення заборгованості
по заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати при звільненні
працівника задовольнити частково.

2. Стягнути з Великобагачанської
друкарні на користь ОСОБА_1, жителя
АДРЕСА_1, заборгованість по заробітній
платі в сумі 6798 (шість тисяч сімсот
дев'яносто вісім) грн. станом на 30.07.2013
року та середній заробіток за весь час
затримки виплати заробітної плати з
06.09.2013 року по день винесення рішення
суду 06.06.2014 року в сумі 11009 грн. 34 коп. ,
всього 17807 грн. 34 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

3. Рішення суду в частині виплати
заборгованості по заробітній платі в
розмірі середньомісячної заробітної
плати в сумі 1267 грн. 74 коп. допустити
до негайного виконання

4. Стягнути з відповідача
Великобагачанської друкарні на
користь держави судовий збір у сумі 243
грн. 60 коп.

Апеляційна скарга до апеляційного суду
Полтавської області подається
протягом десяти днів після його
проголошення. Особи, які брали участь в
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час розгляду справи,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення
виготовлений 11 червня 2014 року.

Головуючий