Справа №274/8000/13-ц
Провадження № 2/0274/510/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

27.05.2014року.Бердичівський міськрайонний
суд в складі: головуючого -судді
Хавронюк О.Л., з участю секретаря -
Рудакової А.В., ,представника
позивача-ОСОБА_12,представника
відповідача - Адаменко
Т.С.,представника органу опіки і
піклування -Гайдамаченко А.Б.,,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Бердичеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ПАТ "КБ "Приватбанк" про визнання
договору іпотеки недійсним

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2012 року позивач звернулась
до суду з позовом, у якому зазначила, що
укладений між нею і відповідачем 20.04.2007
року договір іпотеки , за яким вона
передала в іпотеку банку будинок
АДРЕСА_1(далі по тексту -будинок) ,є
недійсним. Вказує,що є матір"ю 2
неповнолітніх дітей.які на момент
укладання договору були зареєстровані
та проживали в будинку, проживають в
ньому і до цього часу. При укладенні
договору дозвіл органу опіки і
піклування не витребовувався ,
укладений договір іпотеки є
недійсним(нікчемним) в силу ст.ст.
71,203.209.215,216,224 ЦК України, ст.177 Сімейного
Кодексу України, ст.12Закону України
„Про основи соціального захисту
бездомних громадян та безпритульних
дітей .ст.18 Закону України „Про охорону
дитинства" .До суду позивач
звертається за захистом інтересів
своїх дітей в силу ст.39 ЦПК України.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримала
повністю.Вказує, що позивачка
довірилась брату і працівникам банку ,
не вникала в ті документи,що підписує,
сама ніяких довідок не подавала .При
укладенні договору мали місце
порушення з боку банку ,нотаріуса,які
повинні були, але не перевірили
документи про реєстрацію дітей .В
результаті неповнолітні діти
позивачки можуть бути залишені без
житла,а тому просить суд задоволити
позов.

Позивач, допитана в якості свідка,
вказала,що кредит оформляла на
прохання брата,якому терміново
потрібні були грошові кошти.Вона для
укладення договору довідок ніяких не
надавала і не отримувала, підписала в
банку договір,заповнила анкету за
вказівкою працівників банку ,отримала
кошти і передала їх брату .У нотаріуса
також була, підписала все,що вказували,
при підписанні договорів їх змістом не
цікавилась.Діти від моменту придбання
житла, народження зареєстровані і
проживають в будинку.

Представник відповідача проти позову
заперечила.Вказала,що позивачем не
доведено недійсність правочину з
підстав, передбачених ЦК України.
Позивач підписувала договір іпотеки у
нотаріуса,який встановив на підставі
документів відсутність прав
малолітніх дітей на користування
будинком,фальшивість документів не
доведена .Позивач підписала договір
іпотеки, отже погодилась з його змістом
в цілому та положеннями п.14.7 в тому
числі.Крім того, позивачем пропущено
строки позовної давності,які
підлягають застосуванню судом при
вирішенні спору.

Представник органу опіки і піклування
вважає,що задоволення позову
відповідає інтересам дітей позивача
,права яких підлягають захисту.Служба
безпеки банку при вирішенні питання
про отримання житла в іпотеку не
вивчила документи, не перевірила їх
дійсність.Про можливість
фальсифікації довідки ствердив в
судових засіданнях при попередньому
розгляді справи свідок ОСОБА_11,який
вказав,що підпис в довідці про склад
сім"ї позивача йому не належить.Орган
опіки і піклування згоди на відчуження
будинку,в якому проживали діти
позивача. не надавав, така згода не
витребовувалась.

Третя особа -ОСОБА_5 в судове засідання
не з"явився, про день і час розгляду
справи повідомлено належним чином.

Суд, заслухавши доводи учасників
судового розгляду, оцінивши надані
сторонами докази в їх сукупності,
прийшов до висновку про задоволення
позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 квітня 2007 року
між позивачкою та ЗАТ КБ „Приватбанк" ,
правонаступником якого є відповідач ,
укладено договір іпотеки , за умовами
якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку
належний їй трикімнатний житловий
будинок по АДРЕСА_1 (а.с.128-130).

13.04.2007 року ДП „Ваш добробут" видало
довідку № 54 та витяг з будинкової
книги № 53 ,що в будинку малолітніх
дітей немає(а.с.66,67),журнал реєстрації
довідок відсутній через закінчення
термінів зберігання ,з об"єктивних
причин неможливо встановити ,хто саме
видав вказану довідку (а.с.58).

Позивач є матір"ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновителів)
або одного з них, з ким вона проживає.

За даними будинкової книги (а.с.12-16),
довідкою Бердичівського МВ УМВС
України в Житомирській області
(а.с.17),довідкою Бердичівського РС УДМС
в Житомирській області (а.с.170),
відмітками в паспорті позивачки
(а.с.18-19) позивачка зареєстрована в
будинку з 29.03.2002 року, її дочка ОСОБА_6 з
29.03.2002 року , дочка ОСОБА_7 з 22.10.2002 року .
Факт постійного проживання дітей за
місцем їх реєстрації в будинку
стверджено довідкою дошкільного
навчального закладу від 19.03.2014 року
(а.с.178).Згідно з довідкою ОСОБА_6 в
період з 5.09.2006 року по 31.05.2007 року, а
ОСОБА_7 в період з 5.09.2006 року по 31.05.2008
року відвідували ясла-садок № 5
„Вербиченька", у вказаний період
проживали по АДРЕСА_1 .Діти позивачки:
ОСОБА_6 з 1.09.2007 року,ОСОБА_7 з 1.09.2008 року
по даний час навчаються в школі № 8 з
поглибленим вивченням окремих
предметів та курсів (а.с.179), проживають
по АДРЕСА_1.При подачі заяви про
зарахування до школи дітей позивачка
вказувала адресу своєї реєстрації в
будинку (а.с.177,181). Діти позивачки
перебувають під наглядом сімейного
лікаря Цивінського з 2001-2002 року по
даний час за місцем їх проживання в
будинку (а.с.180). Свідок ОСОБА_10 вказав,що
з моменту придбання будинку позивачка
проживала в ньому з старшою
дитиною,згодом народилась менша
дитина.Він допомагав домуровувати
будинок, жінка з дітьми жила там
постійно і проживає на даний час,він це
бачить особисто. Отже, судом
встановлено, що на момент укладення
договору іпотеки місцем постійного
проживання неповнолітніх дітей
позивача був будинок АДРЕСА_1, вони мали
беззаперечне право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Дійсні обставини
справи свідчать, що видана 13.04.2007 року
ДП „Ваш добробут" довідка № 54 та витяг
з домової книги № 53 про те ,що в будинку
малолітніх дітей немає, містить
недостовірні відомості .Вказані в ній
відомості спростовані дослідженими
судом доказами про проживання дітей в
будинку , що наведені вище , а сама по
собі довідка не може бути визнана судом
єдиним і беззаперечним доказом
відсутності права дітей позивача на
користування житлом .

При вчиненні нотаріальних дій, де
беруть участь неповнолітні особи, чи
від імені малолітніх вчиняють дії
батьки чи опікуни, згідно з п.13
Інструкції «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5
нотаріуси за паспортом встановлюють
особу учасників цивільних відносин,
які особисто звернулися за вчиненням
нотаріальних дій.Нотаріус за паспортом
також з»ясовує наявність у осіб
неповнолітніх дітей, та зареєстроване
місце проживання цих осіб. Ні нотаріус ,
ні відповідач не з'ясували, де саме
проживає позичальник та її діти, чи не
будуть порушені їх права щодо
користування житлом у випадку
стягнення боргу на іпотечне майно. Для
здійснення належного захисту майнових
прав малолітнього від зловживань з
боку його батьків, сам факт наявності у
іпотекодавця дітей віком до десяти
років зобов»язував нотаріуса, який
посвідчував вказану угоду та
реєстрував обтяження щодо нерухомого
майна, витребувати у відчужувача
дозвіл на укладення такого договору
від територіального органу опіки та
піклування незалежно від місця
реєстрації дітей. Відсутність вимог
третіх осіб, як про це вказано в п.14.7
договору , не була встановлена належним
чином .

Згідно із ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей», для
вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону.

Відповідно до частини другої та
третьої ст.18 Закону України «Про
охорону дитинства» діти члена сім'ї
наймача або власника житлового
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем. Органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчужені
жилих приміщень, та купівлі нового
житла.

В пункті 44 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз"яснено ,що згідно зі статтею 32 ЦК
України, статтею 177 СК України та
статтею 17 Закону України «Про охорону
дитинства» батьки не мають права без
дозволу органу опіки і піклування
укладати договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання. У зв'язку із
наведеним суди повинні виходити із
того, чи мала дитина право власності на
предмет іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки.

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права
дитини» від 20 листопада 1989 року,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року №
789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно
від того, здійснюються вони державними
чи приватними установами, що
займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Положення ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей», яке
вимагає попередньої згоди органу опіки
і піклування для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право користування яким мають діти,
чинне з 01 січня 2006 року і на договори,
укладені до цієї дати, не поширюються
(стаття 58 Конституції України).Наведене
свідчить про недотримання сторонами
на час укладення договору іпотеки від 20
.04. 2007 року вимог законодавства щодо
надання згоди у встановленому законом
порядку органом опіки та піклування на
передачу в іпотеку будинку , право
користування яким мали двоє дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК України правочин,
вчинений без дозволу органу опіки та
піклування (стаття 71 цього Кодексу), є
нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК
України недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). Відповідно до ч. 6
ст. 203 ЦК України правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.Недодержання в
момент вчинення правочину стороною цих
вимог є підставою його недійсності (ч. 1
ст. 215 ЦК України). Суд встановив, що
спірний договір іпотеки є недійсним
через недотримання при його укладенні
вимог ч.2 ст.177 СК України, і ст. 12 Закону
України "Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей".

Відповідно до правил ч. 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.Відповідачем зроблено таку
заяву до винесення рішення (а.с.209).
Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність) встановлюється у три
роки.Відповідно до ч.4 ст.261 ЦК України у
разі порушення цивільного права або
інтересу неповнолітньої особи позовна
давність починається від дня
досягнення нею повноліття. Судом
встановлено,що при укладенні договору
іпотеки було порушено інтереси
неповнолітніх дітей ,договір укладено
без надання згоди органу опіки та
піклування на передачу в іпотеку
будинку , право користування яким мали
двоє дітей позивача.Подана заява про
застосування строків позовної
давності задоволенню не підлягає.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору згідно з ст. 88 ЦПК
України, підлягають стягненню з
відповідача на користь позивачки (
а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215,209,218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ПАТ "КБ
"Приватбанк" про визнання договору
іпотеки недійсним задоволити повністю.

Визнати недійсним договір
іпотеки ,укладений 20 квітня 2007 року в
м.Бердичеві між ОСОБА_3 та
закритим акціонерним товариством
комерційний банк "ПриватБанк",
посвідчений приватним нотаріусом
Бердичівського нотаріального округу
ОСОБА_5,зареєстровано в реєстрі за № 877.

Стягнути з ПАТ "КБ "Приватбанк" на
користь ОСОБА_3 107,30 грн.витрат по сплаті
судового збору

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційний суд Житомирської області
через Бердичівський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :