НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/8869/13-ц
№ 2/183/1301/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року
м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний
суд Дніпропетровської області у
складі: головуючого судді Парфьонова
Д.О., секретаря судового засідання
Борух Ю.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Піщанської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів, в якому з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог
просив визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що його батьку - ОСОБА_4
належав на праві власності житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. За час життя батько
правовстановлюючі документи щодо
права власності на будинок оформити не
встиг та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після
смерті батька позивача ОСОБА_4 позивач
залишився проживати в будинку разом із
матір`ю - ОСОБА_2 та сестрою - ОСОБА_5 До
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини зверталась його мати - ОСОБА_2,
однак станом на день звернення з
позовом свідоцтво про право на
спадщину за законом не видавалось
внаслідок відсутності
правовстановлюючих документів на
будинок.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, в своїй заяві
просив суд розглянути справу без її
участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Від відповідачів надійшли заяви про
розгляд справи за їх відсутності. проти
задоволення позовних вимог не
заперечували.

В зв`язку з неявкою сторін в судове
засідання фіксування судового процесу
технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, приходить до переконання, що
позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню, з
наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 серії
НОМЕР_1, помер ОСОБА_4, який був батьком
позивача.

За час життя, на підставі рішення
виконкому Новомосковської районної
ради народних депутатів № 267 від 23
серпня 1989 року; рішення Піщанської
селищної ради народних депутатів
Новомосковського району
Дніпропетровської області № 104 від 30
листопада 1995 року про передачу
земельних ділянок у приватну власність
і користування; паспорту на забудову
ділянки в сільському населеному
пункті; акту обміру земельної ділянки
від 13 січня 1996 року, ОСОБА_4 побудував на
земельній ділянці, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок, що
підтверджується, зокрема і записом в
погосподарській книзі Піщанської
сільської ради.

Відповідно до відповіді Піщанської
сільської ради № 4/3.1-81 від 24 квітня 2014
року, що згідно ЗКК № 2 за адресою:
АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка
площею 0,23 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель за ОСОБА_4.

Водночас, у відповідності до довідки
виконавчого комітету Піщанської
селищної ради Новомосковського району
Дніпропетровської області від 11 лютого
2013 року № 446, зазначено, що Державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована.

Згідно довідки виконавчого комітету
Піщанської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області № 2375 та № 2376
від 06 листопада 2013 року, позивач разом з
дружиною та донькою проживає за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно відмітки в
паспорті громадянина України позивач з
06 червня 1994 року зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до технічного паспорту
на садибний (індивідуальний) житловий
будинок, за час життя ОСОБА_4
миколайович на належній йому земельній
ділянці побудував садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, що в цілому складається з:
будинок літ. «З-1», житлова пр-ва літ.
«З1-1», котельна літ. «І», сарай літ. «С»,
літня кухня літ. «Т», козирок, гараж літ.
«У», альтанка літ. «Ф», споруда №3,
споруда №7, споруда №8, споруда №9,
споруда №12, споруда І, споруда ІІ. Роки
побудови 1953-1992.

У відповідності до ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, не заборонених законом.

Позивач в обґрунтування позову
посилається на норми ЦК України.

Водночас, оскільки ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, застосуванню до даних
спадкових відносин підлягають норми
Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день, зазначеній в
статті 21 цього кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем
відкриття спадщини визнається останнє
постійне місце проживання спадкодавця
(стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно
невідоме, - місцезнаходження майна або
його основної частини.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР
спадкоємцями можуть бути особи, що були
живими на момент смерті спадкодавця, а
також діти померлого, зачаті при його
житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені) дружина і батьки
(усиновителі) і померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилася
після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини немає в живих того з
їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони
успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родителю.

У відповідності до ст.549 ЦК УРСР,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив
в управління або володіння
спадковим майном. Зазначені в цій
статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.552 ЦК УРСР спадкоємець,
який вступив у володіння і управління
спадковим майном до з'явлення інших
спадкоємців, не вправі розпоряджатися
спадковим майном (продавати.
заставляти та ін.), поки не мине шість
місяців з дня відкриття спадщини або
поки не буде одержано ним свідоцтво про
право на спадщину.

До закінчення зазначеного строку або
до одержання свідоцтва про право на
спадщину спадкоємець вправі робити за
рахунок спадкового майна лише такі
витрати:

1) на покриття
витрат по догляду за спадкодавцем під
час його хвороби, а також на його
похорони;

2) на утримання
осіб, які перебували на утриманні
спадкодавця;

3) на задоволення
претензій, що випливають з
законодавства про працю, та інших
претензій, прирівняних до них;

4) по охороні
спадкового майна і по управлінню ним.

Згідно ст.553 ЦПК України, спадкоємець за
законом або за заповітом вправі
відмовитись від спадщини протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.
При цьому він може заявити, що
відмовляється від спадщини на
користь кого-небудь з інших
спадкоємців, закликаних до
спадкоємства за законом або за
заповітом, а також на користь держави
або окремих державних,
кооперативних або інших
громадських організацій. Наступне
скасування спадкоємцем такої заяви не
допускається. Вважається, що
відмовився від спадщини також той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчать про прийняття
спадщини.

Оскільки ОСОБА_4 не складав заповіту, на
момент його смерті спадкоємцями першої
черги за законом були ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
заперечували проти задоволення
позовних вимог, як вбачається з копії
спадкової справи, до нотаріуса ОСОБА_2
зверталась із заявою про прийняття
спадщини лише на домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
грошового внеску. Доказів видачі
свідоцтва про право на спадщину
матеріали справи не містять.

Таким чином, з урахуванням дати
будівництва житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
положень Переліку правовстановлюючих
документів, на підставі яких
провадиться реєстрація будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, відповіді органу
місцевого самоврядування в
погосподарській книзі, суд вважає що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Піщанської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д.О. Парфьонов