Номер провадження № 2/522/3034/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси

у складі: головуючого
судді - Науменко А.В.,

при секретарі - Шияновській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, пояснивши при
цьому, що спільне життя з відповідачем
не склалося, останнім часом сторони
припинили подружні відносини і стали
господарювати окремо. На теперішній
час шлюб носить формальний характер,
тому подальше сумісне життя з
відповідачем та збереження сім'ї
неможливі. Від шлюбу з відповідачем
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не надає
матеріальної допомоги на утримання
дитини. Угоди про добровільну сплату
аліментів між сторонами не досягнуто
Угоди про добровільну сплату аліментів
між сторонами не досягнуто. Просить суд
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання сина у розмірі 30%
від прожиткового мінімуму для дитини
до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2,
починаючи з 05.12.2013 року.

Позивач та її представник - у судове
засідання з`явилися, просили суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - у судове засідання з'явися,
проти задоволення позову не
заперечував, про що надав суду письмову
заяву про визнання позову.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
ЦПК України. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, вважає, що рішення у
справі можливо постановити із
задоволенням позову.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 13 червня 2009 року в
Третьому Приморському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
про що в Книзі реєстрації шлюбів 2009
року червня місяця 13 числа зроблено
відповідний актовий запис № 151, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 13.06.2009 р.

Шлюб у сторін перший, від шлюбу є
неповнолітий син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
про що Третім Приморським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
в Книзі реєстрації народжень 2011 року
березня місяця 03 числа зроблено
відповідний актовий запис № 191, що
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2 від 03.03.2011 року.

Фактичні шлюбні відносини припинені,
однією сім'єю сторони не проживають,
спільне домогосподарство не ведеться.

Причиною розірвання шлюбу стала
відсутність взаєморозуміння між
сторонами та несхожість характерів.
Діти після розірвання шлюбу
залишаються на вихованні у матері.

За таких обставин збереження шлюбу та
подальше спільне життя суперечить
інтересам сім'ї та унеможливлює
примирення сторін.

В силу статті 51 Конституції України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка.

Виниклі між сторонами правовідносини
регулюється статтею 112 Сімейного
Кодексу України, відповідно якої, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

При таких обставинах, суд вважає, що за
відсутності вільної згоди на шлюб
подружжя сім'я між сторонами розпалася
остаточно і не може бути відновлена.
Подальше сумісне життя подружжя і
збереження шлюбу неможливі, тому позов
про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 заявила про вибір
призвіща після розірвання шлюбу
"ОСОБА_1".

Згідно до ст. 8 Закону України "Про
охорону дитинства" кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

В силу статті 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Таким чином обов'язок утримувати
дитину є рівною мірою як матері та
батька при цьому обов'язком
індивідуальним а не солідарним. Батьки
зобов'язані утримувати дитину належно
від того одружені вони чи ні.

Відповідно до роз'яснень, що надані у
п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3
ст. 181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 183 СК України у разі
стягнення аліментів на двох і більше
дітей, суд визначає єдину частку від
заробітку мати, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

У відповідності до ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Протягом останнього часу відповідач не
достатньо приймав участі в утриманні
дітей, а позивачка не має можливості
самостійно утримувати двох дітей.

При визначені розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
положення дітей, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, та інші обставини, що мають
істотне значення.

Суд вважає, позовні вимоги позивачки
щодо стягнення аліментів, законні та
цілком обґрунтовані, тому підлягають
задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі у розмірі 30% від
прожиткового мінімуму для дитини до
його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2,
починаючи з 05.12.2013 року.

Оскільки позивачі по даній категорії
справ звільняються від сплати судового
збору при подачі позову, зазначені
витрати підлягають стягненню з
відповідача, відповідно до ст. 81 ЦПК
України.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК
України, суд вважає необхідним
допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

На підставі викладеного й керуючись ст.
ст. 180-182, 191 Сімейного Кодексу України й
ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів -
задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 13 червня 2009 року у
Третьому Приморському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
(актовий запис № 151). Свідоцтво про шлюб
НОМЕР_3.

Позивач ОСОБА_1 заявила про вибір
призвіща після розірвання шлюбу
"ОСОБА_1".

Неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з
матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, 1989 р.н., на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі у розмірі 30% від
прожиткового мінімуму для дитини до
його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2,
починаючи з 05.12.2013 року.

Відповідно ч.2 ст. 115 Сімейного кодексу
України копію рішення суду про
розірвання шлюбу після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем ухвалення рішення для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та поставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Допустити негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі 122,0
гривен.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги через Приморський районний суд
м. Одеси до Одеської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.В. Науменко

12.03.2014