Справа № 522/1437/14
Провадження № 2/522/4004/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної судноплавної компанії
«Чорноморське морське пароплавство»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, додаткової вихідної
допомоги, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
подальшому уточнивши його, до ДСК «ЧМП»
та в кінцевому варіанті просить
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі за
грудень місяць 2013 року у розмірі 1 119, 20
грн., та за січень місяць 2014 року у
розмірі 1 397, 45 грн.; додаткову вихідну
допомогу за колективним договором у
розмірі 13 604, 88 грн.; середній заробіток
за затримку розрахунку при звільненні
за період з 08 січня 2014 року по 11 червня
2014 року у розмірі 7 962, 23 грн.; моральну
шкоду у розмірі 5 000, 00 грн.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що
з 25 грудня 1973 року по 08 січня 2014 рік він
працював в ДСК «ЧМП» на різних посадах,
серед яких остання - береговий матрос
Відстійного флоту технічної служби ДСК
«ЧМП». 08 січня 2014 року він був
звільнений з займаної посади на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто у
зв'язку зі скороченням штату
працівників. Однак в день звільнення
йому не виплатили належні кошти, а саме:
заробітну плату за грудень місяць 2013
року та січень місяць 2014 року,
додаткову вихідну допомогу за
колективним договором -
дванадцятимісячний середній
заробіток, який передбачений п. 9.4.1.
Колективного договору, укладеного між
адміністрацією і трудовим колективом
ДСК «ЧМП» у розмірі 13 604, 88 грн., у зв'язку
з чим він також просить стягнути
середній заробіток за час її затримки
за період з 08 січня 2014 року по 11 червня
2014 року у розмірі 7 962, 23 грн.

Також позивач вказує, що діями
відповідача йому завдано моральну
шкоду, яка полягає в приниженні честі,
гідності та ділової репутації у зв'язку
з затримкою розрахунку при звільненні
з роботи. Все це призвело до душевних
хвилювань та переживань. Завдану йому
моральну шкоду за затримку розрахунку
оцінює у розмірі 5 000, 00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позов ОСОБА_1 підтримав у
повному обсязі та просив суд його
задовольнити.

Представник відповідача ДСК «ЧМП» у
судовому засіданні позов ОСОБА_1
визнала частково, не заперечувала
проти задоволення позовних вимог в
частині стягнення заборгованості по
заробітній платі у загальному розмірі 2
516, 65 грн. В задоволенні решти позовних
вимог просила суд відмовити.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
вислухавши доводи учасників процесу
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу №484
від 24 грудня 1973 року ОСОБА_1 з 25 грудня
1973 року працював в ДСК «ЧМП» на різних
посадах, зокрема з 01 жовтня 2010 року
згідно з наказом №406-Л від 28 вересня 2010
року на посаді берегового матроса
Відстійного флоту технічної служби ДСК
«ЧМП» (а. с. 12-15, 229).

З довідки ДСК «ЧМП» №Д-591 від 10 червня
2014 року, наданою представником
відповідача у судовому засіданні,
вбачається, що трудова угода між ОСОБА_1
та ДСК «ЧМП» не укладалась.

Наказом № 01-Л від 08 січня 2014 року ОСОБА_1
було звільнено з посади на підставі п.1
ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі
скороченням штату працівників (а. с. 17).
Вказаний наказ був виданий на підставі
наказу ДСК «ЧМП» №137 від 04 жовтня 2013
року.

Відповідно ст. 116 КЗпП України при
звільнені працівника виплата всіх сум,
що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 КЗпП України.

Однак, судом встановлено, що в день
звільнення позивачу не були виплачені
належні кошти, а саме: заробітну плату
за грудень місяць 2013 року у розмірі 1 119,
20 грн. та за січень місяць 2014 року у
розмірі 1 397, 45 грн., що підтверджується
відповідною довідкою ДСК «ЧМП» №ГБ-583
від 10 червня 2014 року, наданою
представником відповідача у судовому
засіданні.

Оскільки вищевказана заборгованість
відповідача перед ОСОБА_1 не
заперечувалась представником ДСК
«ЧМП» у судовому засіданні, то суд
вважає вимоги позивача про стягнення
вищевказаних сум обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Таким чином, у відповідності до ст. 117
КЗпП України та п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про порядок
застосування судами законодавства про
оплату праці» на користь позивача
підлягає стягненню з ДСК «ЧМП»
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 08
січня 2014 року по 11 червня 2014 року, тобто
по день винесення рішення суду, у
розмірі 7 962, 23 грн. Середній заробіток
визначений виходячи з розрахунку
середньоденної заробітної плати
ОСОБА_1 у розмірі 52, 73 грн., що
підтверджується довідкою ДСК «ЧМП» від
05 березня 2014 року (а. с. 213).

Щодо стягнення з ДСК «ЧМП» додаткової
вихідної допомоги, яка передбачена п.
9.4.1. Колективного договору, у розмірі - 13
604, 88 грн., то суд дійшов до слідуючого.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
оплату праці» договірне регулювання
оплати праці працівників підприємств
здійснюється на основі системи угод, що
укладаються на національному
(генеральна угода), галузевому
(галузева (міжгалузева) угода),
територіальному (територіальна угода)
та локальному (колективний договір)
рівнів відповідно до законів. Норми
колективного договору, що допускають
оплату праці нижче від норм, визначених
генеральною, галузевою (міжгалузевою)
або територіальною угодами, але не
нижче від державних норм і гарантій в
оплаті праці, можуть застосовуватися
лише тимчасово на період подолання
фінансових труднощів підприємства
терміном не більш як шість місяців.

Пунктом 9.4.1. Колективного договору між
адміністрацією та трудовим колективом
ДСК «ЧМП» на 2005-2007 роки, що діє на
теперішній час, всім працівникам ДСК
«ЧМП» при звільненні передбачено
виплату додаткової вихідної допомоги в
розмірі дванадцятимісячного
середнього заробітку працівника, якого
звільнили, виплату провадити в
першочерговому порядку (а. с. 35).

Крім того, як вбачається з наданих
представником позивача до суду копій
наказів про звільнення та платіжних
доручень, при звільненні працівників
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з ДСК «ЧМП» у
2008 - 2011 роках, їм було сплачено
додаткову вихідну допомогу в розмірі
дванадцятимісячного середнього
заробітку, як це передбачено пунктом
9.4.1. колективного договору (а. с. 47, 65-66,
68-70).

Тому вищенаведене спростовує доводи
представника відповідача про
необґрунтованість вимог ОСОБА_1 про
стягнення на його користь додаткової
вихідної допомоги за колективним
договором.

Оскільки відповідачем, в порушення
пункту 9.4.1. колективного договору, при
звільненні ОСОБА_1 не було сплачено
додаткову вихідну допомогу у розмірі
дванадцятимісячного середнього
заробітку, що становить 13 604, 88 грн., тому
вказана сума також підлягає стягненню
з ДСК «ЧМП» на користь позивача.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Ураховуючи, що КЗпП України не містить
будь-яких обмежень чи виключень для
компенсації моральної шкоди у разі
порушення трудових прав працівників, а
стаття 237-1 цього Кодексу передбачає
право працівника на відшкодування
моральної шкоди у обраний ним спосіб,
зокрема повернення потерпілій особі
вартісного (грошового) еквівалента
завданої моральної шкоди, розмір якої
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань, їх тривалості,
тяжкості вимушених змін у її житті та з
урахуванням інших обставин справи,
висновок суду про стягнення грошового
еквівалента моральної шкоди є
правильним.

Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.02.1995
р. №4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості,можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Всупереч вищевказаним нормам, у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди позивач не
зазначив, з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Тому, виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
вважає за можливе задовольнити вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди
частково у сумі 500, 00 грн.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд також вирішує
питання щодо розподілу між сторонами
судових витрат.

Як вказує ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

У зв'язку зі звільненням позивача від
сплати судових витрат відповідно до п. 1
ч. 1 Закону України «Про судовий збір», а
саме за подання позову про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та інші вимоги, що випливають з
трудових правовідносин, суд вирішив
стягнути з відповідача в дохід держави
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Таким чином, дослідивши матеріали
цивільної справи, вислухавши пояснення
сторін, суд приходить до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1

Керуючись п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.02.1995 р. №4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13
«Про порядок застосування судами
законодавства про оплату праці», ст. 23
ЦК України, ст.ст. 116, 117, 233, 237-1 КЗпП
України, ст. 14 Закону України «Про
оплату праці», ст.ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61,
79, 88, ч. 4 ст. 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної
судноплавної компанії «Чорноморське
морське пароплавство» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
додаткової вихідної допомоги,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та моральної шкоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з Державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі за
грудень місяць 2013 року у розмірі 1 119
(одна тисяча сто дев'ятнадцять) грн. 20
коп., та за січень місяць 2014 року у
розмірі 1 397 (одна тисяча дев'яносто сім)
грн. 45 коп.

Стягнути з Державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» на користь ОСОБА_1
додаткову вихідну допомогу за
колективним договором у розмірі 13 604
(тринадцять тисяч шістсот чотири) грн. 88
коп.

Стягнути з Державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні за період з 08
січня 2014 року по 11 червня 2014 року у
розмірі 7 962 (сім тисяч дев'ятсот
шістдесят дві) грн. 23 коп.

Стягнути з Державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 500 (п'ятсот)
грн.

Стягнути з Державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» в дохід держави судовий
збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Ю.Б. Свячена