Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1909/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.08.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого
Голованя А.М.

суддів: Сукач
Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі
Аліксійчук І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 27 травня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
і

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 25 липня 2008 року між
банком і ОСОБА_2 укладено кредитний
договір, згідно з яким остання отримала
у кредит 500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, за умови сплати 22,80 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.

На порушення умов кредитного
договору відповідач взятих за цим
договором зобов'язань не виконав, у
зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року
має заборгованість у розмірі 19092,39 грн.,
з яких: 6047,75 грн.- заборгованість за
кредитом; 7042,68 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;
4854,70 грн. - заборгованість по комісії; 250
грн - штраф (фіксована частина); 897,26 грн -
штраф (процентна складова).

Посилаючись на наведене, позивач
просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 27 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення як незаконного і
ухвалення нового рішення про
задоволення позову, посилаючись на
необгрунтованність висновків суду.

Представник ПАТ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2, які були належним чином
оповіщеними про час та місце слухання
справи, в судове засідання не
з'явилися, про причини неявки не
повідомили, направили до суду письмові
пояснення.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та в межах позовних вимог,
відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

За змістом ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З матеріалів справи
убачається, що 25 липня 2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та відповідачем
укладений кредитний договір № б/н.,
згідно з яким останній отримала 500 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, за умови
сплати 22,80 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом та комісії
за користування кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.(а.с.8)

Відмовляючи в задоволенні
указаного позову, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем пропущено
строк позовної давності при зверненні
до суду з цим позовом, який з
урахуванням здійснення відповідачем
останнього платежу сплив 25.11.2009 року, а
на застосуванні наслідків спливу
позовної давності наполягав
відповідач.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду.

Статтею 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.
261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд. Початок
перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно із ч. 1 ст.598, ст.599 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 1.2 Умов і
правил надання банківських послуг, ці
умови регулюють відносини між банком
та клієнтом щодо відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших банківських
послуг, вказаних в заяві.(а.с. 10)

Пунктом 9.12 цих Умов
встановлено, що договір діє упродовж 12
місяців з моменту підписання, також
передбачено автоматичне пролонгування
дії договору на такий самий строк у
разі, якщо жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про зупинення
договору. (а.с. 12)

При цьому п. 9.12 умов передбачає
автоматичне пролонгування не терміну
дії кредитного ліміту, який відповідає
строку дії карти визначеного у заяві, а
лише дії умов щодо надання банківських
послуг, які регулюють відносини між
банком та клієнтом щодо відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших банківських
послуг.

Умови ж продовження строку дії
карти визначені у розділі 3 Правил
користування платіжною карткою, які
судом не досліджувались.

Зокрема, відповідно до п. 3.1.1.
Правил користування платіжною картою
строк дії карти зазначено на лицевій
стороні карти (місяць і рік). Карта
дійсна до останнього календарного дня
вказаного місяця. (а.с. 12)

Водночас, із Правил
користування платіжною картою
випливає, що договір є чинним у межах
строку дії карти.

Проте, в порушення ст.212 ЦПК
України, суд першої інстанції не
встановив строк дії карти, у зв'язку з
чим дійшов помилкового висновку про
сплив позовної давності.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що строк дії карти
визначено 10/11, тобто кінцевою датою
виконання зобов'язання є 30.10.2011 року.
Після закінчення строку дії кредитної
картки її перевипуск на новий строк не
здійснювався.

За змістом частини 4 та 5 статті
267 ЦК України сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Однак, якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у пункті 11 своєї постанови
від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове
рішення у цивільній справі»
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Таким чином, оскільки із 30.10.2011
року - початку перебігу строку позовної
давності до 27.11.2013 року - дня звернення
банку з позовом до суду трьох років не
пройшло у суду не було підстав вважати,
що загальний строк позовної давності
сплив.

Пунктом 5.4 Правил користування
платіжною картою визначено, що строк
погашення процентів по кредиту
здійснюється щомісячно за попередній
місяць; строк погашення кредиту - в
повному обсязі, не пізніше останнього
дня місяця, зазначеного на платіжній
картці.

Також, п.5 умов договору (заяви)
передбачено сплату комісії за
користування кредитом в розмірі 1% за
місяць.(а.с.8)

Таким чином, умовами договору
встановлено окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути проценти по кредиту
та комісії частинами (щомісячно), тому
право кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Боржник останній платіж з
погашення процентів по кредиту у
розмірі 409,50 грн. здійснила 26.07.2008 року.

Таким чином, оскільки,
відповідач подала письмову заяву про
застосування позовної давності (а.с.
25,26), поважних причин для поновлення
строку позовної давності ПАТ КБ
«ПриватБанк» не навів, то у суду першої
інстанції були всі підстави для
застосування наслідків спливу строку
позовної давності в частині вимог про
стягнення процентів по кредиту та
комісії за трирічний строк із 01.11.2010
року по 31.10.20103 року, виходячи із
розрахунку по процентах (7042,68 грн. -
2649,14 грн.)= 4393,54 грн. та по комісії (4804,70
грн. - 2529,82 грн.)= 2274,66 грн.

Заборгованість за кредитом (тіло
кредиту) складає 6047,75 грн.

Згідно п. 8.8 Умов надання
банківських послу при порушенні
клієнтом строків платежів більш ніж 120
днів, боржник зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

У зв'язку зі зміною
розміру заборгованості процентна
складова штрафу визначається з
розрахунку (6047,75+ 4393,54 + 2274,66) х5%) :100= 635,79
грн.

Таким чином, сума
заборгованості за кредитним договором,
яка підлягає стягненню з боржника
складає (6047,75+ 4393,54 + 2274,66 + 500 + 635,79) = 13851,74
грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Питання щодо застосування
строків позовної давності вирішено у
відповідності до правової позиції
викладеної в постановах Верховного
Суду України № 6-116 цс13 від 06 листопада
2013 року та № 6-14цс14 від 19 березня 2014
року.

За таких обставин рішення суду,
виходячи з положень п.п.2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 27 травня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 851,74 грн.
заборгованості за кредитним договором,
з яких: 6047,75 грн. - заборгованість за
кредитом, 4393,54 грн. - заборгованість по
процентах за користування кредитом,
2274,66 грн. - заборгованість по комісії,
500 грн. - штраф (фіксована частина), 635,79
грн. - штраф, процента складова та
судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення апеляційного суду
набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскарженим
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: