Справа № 136/1686/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"09" вересня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Пороховий Г. І.

за участю секретаря
Квашук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Брицької сілької ради Липовецького
району Вінницької області про визнання
права власності на земельну ділянку
згідно державного акту на право
приватної власності на землю по
спадщині за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до
Липовецького районного суду
Вінницької області із позовною заявою
до Брицької сільської ради
Липовецького району Вінницької
області про визнання права власності
на земельну ділянку згідно державного
акту на право приватної власності на
землю по спадщині за законом. Свої
позовні вимоги позивачка мотивувала
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько
ОСОБА_2, який до смерті проживав та був
зареєстрований в смт. Тиврів. За життя
померлим заповіту складено не було.
Позивачка спадщину прийняла, шляхом
продовження Липовецьким районним
судом Вінницької області строку для
прийняття спадщини до Тиврівської
нотаріальної контори. Однак при
оформленні на позивачку земельної
ділянки згідно державного акту на
право приватної власності на землю
серії ВН № 178954, який належав покійному
батькові було відмовлено нотаріусом у
видачі свідоцтва про право власності
на вищевказаний акт, так як позивачка
мала лише копію державного акту, а
оригінал держакту та сертифікат були
втрачені покійним при житті, про що
свідчить оголошення в газеті.
Відповідно за запиту адвоката -
державний акт дійсно виданий згідно
сертифікату. Один єдиний оригінал
даного акту знаходиться в Липовецькому
земельному відділі, дублікат якого
позивачці видати відмовляють,
мотивуючи тим, що на покійних дублікати
актів не видаються та не
виготовляються.

22 серпня 2014 року ОСОБА_1 направила
до суду додаткову позовну заяву, у якій
вказує про те, що при оформленні
будинку на позивача, розташованого по
АДРЕСА_1, після смерті батька виявилось,
що на нього відсутні правовстановлюючі
документи, у зв'язку з чим нотаріусом
було відмовлено позивачеві у видачі
свідоцтва про право власності на
вказаний будинок. Про те, що будинок
належав батькові позивачки
підтверджується довідкою Брицької
сільської ради № 02-19/178 від 05 серпня 2014
року. Просить суд визнати за нею право
власності по спадщині за законом на
земельну ділянку, площею 5,1481 га, згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії ВН № 178954, яка
належить покійному батькові ОСОБА_2 на
підставі розпорядження Липовецької
РДА № 71 від 31 березня 2004 року, яка
розташована на території Брицької
сільської ради, с. Брицьке,
Липовецького району Вінницької
області, та вивзнати за позивачем право
власності на житловий будинок з усіма
господарськими будівлями а саме:
житловий будинок - А, загальною площею
53,7 кв.м. та житловою площею 24,6 кв.м.,
веранда - а, сарай - Б, погріб п/Б - який
належав покійному батькові ОСОБА_2 та
розташований на території АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, однак надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, просить суд визнати право
власності на житловий будинок та
земельну ділянку по спадщині за
законом.

Представник відповідача - Брицької
сільської ради Липовецького району
Вінницької області в судове засідання
також не з'явився, проте надано суду
заяву, в якій просить задовільнити
позовну заяву гр.. ОСОБА_1 та просить суд
розгляд справи проводити без його
присутності.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України,
особа, яка бере участь у справі має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. За таких
обставин, суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи, та за
даних обставин розглядає справу на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши усі зібрані по справі
докази та давши їм оцінку в
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Правовідносини, що є предметом спору
регулюються Главою 29 "Захист права
власності" Цивільного кодексу України
та Книгою Шостою „Спадкове право
Цивільного кодексу України".

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Тиврів Тиврівського
району Вінницької області помер батько
позивачки - ОСОБА_2, про що в Книзі
реєстрації смертей було зроблено
актовий запис № 130 та видано свідоцтво
про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.6). За життя
померлим заповіту складено не було.
Позивачка спадщину прийняла, шляхом
продовження Липовецьким районним
судом Вінницької області строку для
прийняття спадщини до Тиврівської
нотаріальної контори.

Довідкою Головного управління
держземагенства у Липовецькому районі
Вінницької області від 28 липня 2014 року
№01-07/1376 ( а.с. 7) вказується про те, що
державний акт на право власності на
земельну ділянку гр. ОСОБА_2 серія ВН №
178954 зареєстрований 19 серпня 2004 року за
№ 827, дійсно виданий згідно сертифікату
на право на земельну частку (пай) серія
ВН №0108970 зареєстрованого 06 березня 1997
року за №270. Зазначене також
узгоджується з довідкою виданою
виконкомом Брицької сільської ради
Липовецького району №02-15/264 від 18
вересня 2012 року (а.с.12).

Також довідкою, виданою
виконкомом Брицької сільської ради
Липовецького району № 02-19/178 від 05
серпня 2014 року (а.с.26) підтверджується,
що житловий будинок, який розташований
в АДРЕСА_1, належав покійному
громадянину ОСОБА_2.

Місцем відкриття спадщини є смт.
Тиврів Липовецького району Вінницької
області. До складу спадщини входить:
земельна частка (пай), площею 5,1481 га.,
яка розташована на території Брицької
сільської ради Липовецького району
Віницької області, та житловий будинок,
який розташований в АДРЕСА_1. Зазначене
підтверджується довідкою Головного
управління держземагенства у
Липовецькому районі Вінницької
області від 28 липня 2014 року № 01-07/1376, та
довідкою, виданою виконкомом Брицької
сільської ради Липовецького району №
02-19/178 від 05 серпня 2014 року.

Факт того, що позивачка та
померлий ОСОБА_2 були рідними
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2 від 18 травня 1962 року,
доданим до матеріалів справи (а.с.27).

Згідно матеріалів спадкової
справи № 234 - 2014, паспорта гр.. ОСОБА_1,
серія НОМЕР_3 (а.с. 38-39) та заяви про
прийняття спадщини (а.с.37), позивачка
являється спадкоємцем за законом
померлого - ОСОБА_2, та прийняла його
спадщину. Як вбачається із заяви про
прийняття спадщини позивачки, окрім
неї у померлго інших спадкоємців не
має.

Дослідивши матеріали спадкової справи
№234 - 2014 (а.с.36-46) судом встановлено, що
позивачка являється єдиною особою, що
заявила про своє право на спадщину та
претендує на майно померлго.

Після прийняття спадщини, позивачці
Тиврівська державна нотаріальна
контора направила листа від 17 липня 2014
року щодо неможливості видачі
свідоцтва про право на спадщину, яким
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
земельну ділянку, площею 5,1481 га. кад.
номер :04:000:0136, та на будинок
АДРЕСА_2, оскільки позивачкою не було
пред'явлено належних
правовстановлюючих документів, які
посвідчують право власності на дану
нерухомість (а.с.9).

Таким чином суд приходить до
висновку, що при житті ОСОБА_2 володів,
користувався та розпоряджався
житловим будинком АДРЕСА_2, а також
володів земельною ділянкою (пай),
площею 5,1481 га, яка розташована на
території Брицької сільської ради,
Липовецького району Вінницької
області, а отже вказане майно
перебувало у його приватній власності,
яка припинилась внаслідок його смерті,
у відповідності до положень ст. 346 ЦК
України, де зазначено, що однією із
підстав припинення права власності є
смерть власника, окрім цього, згідно ч.4
ст. 25 ЦК України, цивільна
правоздатність фізичної особи
припинилась у момент її смерті

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного
кодексу України, незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини

Згідно до ст.. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється, або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, у
разі визнання сторонами фактичних
обставин справи, такі обставини не
підлягають доказуванню судом.

На підставі ст. 174 ч. 4 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову
суд, за наявності на те законних
підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачем доведено обставини вказані
ним в позовній заяві належними та
допустимими доказами доданими до
позовної заяви, які ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, що
регулюють вказані правовідносини, а
тому суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

На підставі наведеного, та керуючись
ст. 126 ЗК України, ст.ст. 392, 1217 - 1223, 1225,
1268 -1270, 1274, 1275, 1299 ЦК України, керуючись
ст. ст. 10, 60, 61, 158, 174 ч. 4 208-209, 212 - 215
ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ВН № 178954 на підставі
розпорядження Липовецької РДА № 71 від
31 березня 2004 року, на земельну ділянку
(пай), площею 5,1481 га., кадастровий номер
:04:000:0136 яка розташована на
території АДРЕСА_3

Визнати за ОСОБА_1, право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно довідки, виданої
виконкомом Брицької сільської ради
Липовецького району №02-19/178 від 05
серпня 2014 року, на житловий будинок,
який розташований в АДРЕСА_1.

Рішення є підставою для
реєстрації права власності на
зазначене нерухоме майно.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Г. І. Пороховий