РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді
Губській Я.В.

при секретарі
Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи: Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» про визнання
договору дійсним, визнання права
власності, скасування арешту

ВСТАНОВИВ:

16.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа:
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області про визнання
договору дійсним, визнання права
власності, скасування арешту.

В обґрунтування своїх позовних
вимог зазначає, що 10.02.2010 року між ним
та відповідачем був укладений договір
купівлі-продажу автомобілів: Toyota Land cruser
Prado, Volkswagen T4 multivan, Volkswagen Passat, Mersedes-benz
416 cdi, Toyota Land cruser. За вказаним договором
він сплатив відповідачу 630000 грн., про
що свідчать розписки. Автомобілі та
документи були передані позивачу
одночасно з підписанням договору та
розписок, після чого позивач почав
користуватися автомобілями до моменту
накладення арешту на них та вилучення.
При укладанні договору сторони
домовились про нотаріальне
посвідчення договору протягом 30 днів з
моменту підписання договору, але
відповідач ухиляється від
нотаріального посвідчення,
посилаючись на відсутність необхідних
коштів. Оскільки він набув право
власності на автомобілі правомірно,
просить визнати договір дійсним та
визнати за ним право власності на
спірні автомобілі і скасувати арешти.

До участі у справі судом в якості
третьої особи залучено ПАТ
«Укрсоцбанк», який є стягувачем за
виконавчими провадженнями, за якими
було накладено арешти на спірні
автомобілі. В судовому
засіданні представник позивача
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити з підстав, вказаних в
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні з позовними вимогами
погодився та зазначив, що договір не
був оформлений нотаріально, оскільки
були відсутні грошові кошти для його
оформлення.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в
судовому засіданні з позовними
вимогами не погодився, надавши суду
письмові заперечення. Також, пояснив,
що у відповідача мається
заборгованість по кредитах приблизно 3
млн.грн., яка до теперішнього часу не
погашена.

Представник Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області в судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи, у зв'язку з чим
суд розглядає справу у його
відсутність.

Суд, вислухавши учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та сторонами
не заперечується, що автомобілі марки
Volkswagen T4 multivan д.н. 77765ХА, Volkswagen Passat д.н.
НОМЕР_1, Mersedes-benz 416 cdi д.н. НОМЕР_2, Toyota Land
cruser д.н. НОМЕР_3 зареєстровані в органах
ДАІ за відповідачем ОСОБА_2, видані
свідоцтва про реєстрацію транспортних
засобів ( а.с. 11-14). Дані про те, за ким
зареєстрований автомобіль Toyota Land cruser
Prado, на який просить визнати право
власності позивач суду під час
розгляду справи не надані. Також, не
надані суду і дані про реєстрацію в ДАІ
спірних автомобілів за позивачем.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України
передбачено, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про
автомобільний транспорт» транспортні
засоби, в тому числі легкові
автомобілі» підлягають державній
реєстрації. Державна реєстрація
здійснюється в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Правил державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року № 1388 встановлено,
що транспортні засоби реєструються за
юридичними та фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.

В силу п.п.7, 8 зазначених Правил
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники зобов'язані
зареєструвати їх протягом 10 діб після
придбання або митного оформлення, чи
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Реєстрація
транспортних засобів здійснюється на
підставі заяви власника, поданої
особисто, і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу, оцінку його
вартості; правомірність придбання
транспортних засобів, вузлів і
агрегатів, які мають ідентифікаційні
номери, підтверджується документами,
скріпленими підписом відповідної
посадової особи і печаткою, виданими
суб'єктами підприємницької діяльності,
які реалізують транспортні засоби та
видають довідки-рахунки, митними
органами, судами, нотаріусами, органами
соціального захисту населення,
підприємствами - виробниками
транспортних засобів та підрозділами
ДАІ, а також угодами, укладеними на
товарний біржах.

Перед відчуженням, передачею такий
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження,
передача власником придбаних
транспортних засобів, не
зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не
проводиться.

Реєстрація транспортних засобів
проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків, а також
внесення в установленому порядку
платежів за огляд транспортних
засобів, реєстрацію, перереєстрацію та
зняття їх з обліку, відшкодування
вартості бланків реєстраційних
документів та номерних знаків.

Згідно з п.40 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів проводиться
після їх огляду в підрозділах
Державтоінспекції на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує
особу, виконавчого напису нотаріуса,
постанови державного виконавця або
рішення суду.

Таким чином, до вчинення зазначених дій
продавець транспортного засобу не
вправі його відчужувати, а покупець
набувати право власності на
транспортний засіб.

Згідно представленого суду документу
(а.с. 18-21) позивач та відповідач 20.02.2010
року уклали між собою договір
купівлі-продажу автотранспортних
засобів.

Досліджені матеріали справи не містять
належних та допустимих доказів того, що
відповідачем було вчинено будь-які з
вище зазначених дій для відчуження
майна, зокрема, але не виключно знято
спірні автомобілі з обліку в органах
ДАІ та проведено перереєстрацію
вищезазначених автомобілів.

Відповідно до положення ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Таким чином, для пред'явлення позову
про визнання права власності
необхідними умовами є дві безумовні
обставини: 1) особа, яка звертається до
суду повинна бути власником майна. 2) це
право повинно оспорюватися.

Оскільки за позивачем спірні
автомобілі зареєстровано не було, то
право власності у нього не виникло, а
тому відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання за позивачем права власності
на транспортні засоби та зняття з них
арешту.

Посилання позивача на наявність
договору купівлі-продажу від 10.02.2010
року, як на підставу визнання права
власності суд вважає необґрунтованим
з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч.1,4 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом.

Згідно ст.205 ЦК України, правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Однак, п.3 ч.1 ст.208 ЦК України
встановлено, що правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, належить вчиняти у письмовій
формі. В порядку ст. 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту державної
реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору і
зокрема умови, що визначені законом як
істотні, або є необхідними для
договорів даного виду.

Торгівля транспортними засобами
здійснюється відповідно до Правил
роздрібної торгівлі транспортними
засобами і номерними агрегатами,
затверджених Наказом Міністерства
економіки з питань європейської
інтеграції України від 31 липня 2002 року N
228.

Можливість визнати дійсним договір
купівлі - продажу у порядку ч. 2 ст. 220 ЦК
України передбачена лише щодо
правочинів, які вимагають
обов'язкового нотаріального
посвідчення. Договір купівлі-продажу
транспортного засобу обов'язкового
нотаріального посвідчення не вимагає.

Згідно з статтею 34 Закону України «Про
дорожній рух», державній реєстрації та
обліку підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік
автомобілів, автобусів, мотоциклів та
мопедів усіх типів, марок і моделей,
самохідних машин, причепів та
напівпричепів до них, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів здійснюються відповідними
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ України, що забезпечують безпеку
дорожнього руху.

Власники транспортних засобів та
особи, які використовують їх на
законних підставах, зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
належні їм транспортні засоби протягом
десяти діб після придбання, митного
оформлення, одержання транспортних
засобів або виникнення обставин, що
потребують внесення змін до
реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та
видаються реєстраційні документи,
зразки яких затверджуються Кабінетом
Міністрів України, та закріплюються
номерні знаки, які відповідають
вимогам стандартів.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції про
проведення державної реєстрації,
перереєстрації та обліку транспортних
засобів, оформлення і видачі
реєстраційних документів, номерних
знаків на них та здійснення перевірок
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України, власники транспортних засобів
зобов'язані зареєструвати їх протягом
десяти діб після придбання або митного
оформлення, чи тимчасового ввезення на
територію України, або виникнення
обставин, що потребують внесення змін
у реєстраційні документи, незалежно
від їх технічного стану. Термін
реєстрації може бути продовжено у разі
неможливості власника транспортного
засобу (хвороба, відрядження, інші
поважні причини) вчасно її здійснити.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 334
ЦК України, законодавством
передбачено, що право власності на
транспортний засіб виникає з моменту
його державної реєстрації
відповідними підрозділами
Міністерства внутрішніх справ України,
що забезпечують безпеку дорожнього
руху.

Укладений 10.02.2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 договір купівлі-продажу
транспортних засобів не є
підтвердженням переходу права
власності на спірні автомобілі до
ОСОБА_1, оскільки останній в
установленому законом порядку не
здійснив державну реєстрацію
автомобілів, не отримав на них
правовстановлюючі документи.

Посилання сторін на отримання
грошових коштів за купівлю-продажем
автомобілів суд вважає
необґрунтованим та таким, що не
спростовує висновків суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання. Однак згідно зі ст. 10, 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Ст. 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно
ч. 4 цієї ж статті доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Також, судом під час розгляду
справи встановлено, що на примусовому
виконанні в ДВС Головного управління
юстиції у Харківській області
знаходяться на виконанні виконавчі
листи про стягнення заборгованості з
боржника ОСОБА_2, за яким зареєстровано
спірні автомобілі на користь ПАТ
«Укрсоцбанк».

Постановою державного виконавця від
11.03.2013 року було накладено арешт на все
майно боржника. Постановою
державного виконавця від 11.10.2010 року
накладено арешт на спірні автомобілі,
що належать боржнику ОСОБА_2(а.с. 5-7).

Оскільки судом встановлено, що
власником спірних автомобілів є саме
відповідач та арешт, заборона
відчуження спірного майна, накладені
державним виконавцем в рамках
виконавчого провадження у
відповідності до вимог ст.ст.40, 52, 57 ЗУ
«Про виконавче провадження», підстави
для задоволення вимог позивача
відсутні, оскільки відсутні підстави,
передбачені ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження".

На підставі вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є необґрунтованими,
безпідставними, недоведеними, у
зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11, 61, 88, 212-215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи: Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» про визнання
договору купівлі-продажу автомобілів
від 10.02.2010 року дійсним, визнання права
власності, скасування арешту на
автомобілі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя -