Справа № 344/169/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2024/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів Ковалюка Я.Ю.,
Шалаути Г.І.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» на рішення
Івано-Франківського міського суду від
07 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2
неналежно виконував взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
від 05 травня 2007 року і станом на 31
жовтня 2013 року допустив заборгованість
на загальну суму 17 368,68 грн. З них,
зокрема: 6 075,05 грн. - заборгованість за
кредитом, 8 359,20 грн. - заборгованість по
процентах за користування кредитом, 1
869,25 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 250,00 грн. - штраф
(фіксована частина), 815,18 грн. - штраф
(процентна складова). Посилаючись на
зазначені обставини просив
задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 07 серпня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено з підстав спливу
позовної давності.

На вказане рішення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначає, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку щодо пропуску
банком позовної давності. При цьому
судом не враховано, що відповідно до
п.9.12 Умов та правил надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
поінформує про припинення дії
договору, він автоматично
продовжується на такий же термін.
Оскільки ОСОБА_2 не надав банку
письмової заяви про закриття
картрахунку, то строк дії картки
відповідача було продовжено на такий
же строк, а відповідно має місце
продовження строку дії кредитного
договору.

Крім того, судом не взято до уваги, що
відповідачем було здійснено часткове
погашення заборгованості також 27
травня 2011 року, внаслідок чого позовна
давність переривається.

З цих підстав просив рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта доводи скарги
підтримала з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 доводів скарги не визнав
посилаючись на обґрунтованість
висновків суду.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції
виходив з того, що позов пред'явлено
банком після спливу позовної давності.
При цьому врахував, що ОСОБА_2 останній
платіж здійснив 09.07.2010 року, а отже
перебіг позовної давності розпочався з
01.08.2010 року.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом правильно встановлено, що 05
травня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір
б/н, відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Договір був укладений у формі заяви
разом з Умовами і правилами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
(а.с.23-30).

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_2 належним чином не виконував
взяті на себе зобов'язання, внаслідок
цього станом на 31 жовтня 2013 року
допустив заборгованість в загальному
розмірі 17 368,68 грн. Вказана сума,
складається, зокрема: 6 075,05 грн. -
заборгованість за кредитом, 8 359,20 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 1 869,25 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 250,00 грн. - штраф
(фіксована частина), 815,18 грн. - штраф
(процентна складова) (а.с.7-21). В ході
розгляду справи судом першої інстанції
розмір цієї заборгованості
відповідачем не оспорювався.

Відповідно до пункту 5.4 Правил
користування платіжною картою
погашення кредитної заборгованості
здійснюється у наступному порядку:
погашення процентів за кредитом -
щомісячно за попередній місяць;
погашення кредиту - в повному обсязі не
пізніше дня місяця, вказаного на
платіжній карті в полі «MONTH».

Пунктом 9.12. Умов та Правил надання
банківських послуг передбачено, що
кредитний договір діє протягом 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий
самий строк.

Згідно з пп. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов
та Правил надання банківських послуг,
строк дії картки вказаний на картці
(місяць та рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Водночас, із Правил користування
платіжною карткою випливає, що договір
є чинним у межах строку дії картки.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно із Правилами користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності ( ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Встановлено, що останній платіж
здійснено відповідачем 09 липня 2010 року
в розмірі 196,00 грн., після чого він
припинив виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту (а.с.16).
В той же з позовом до суду позивач
звернувся 25 грудня 2013 року, що
підтверджується штемпелем на конверті
(а.с.38).

З врахуванням наведених обставин, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивач подав позов поза межами строку
позовної давності, про застосування
якого звернувся з клопотанням
відповідач, а тому наявні підстави для
відмови в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

До того ж такий висновок міського суду
повністю узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові № 6-14цс14 від 19
березня 2014 року.

Посилання апелянта на положення п. 9.12
договору Умов та п.3.1.1, 3.1.3 розділу 2
Правил користування платіжною картою
не свідчить про наявність домовленості
між сторонами про збільшення строку
позовної давності (ст. 259 ЦК України),
оскільки сама по собі умова лонгування
договору не може розглядатися як
установлення строку договору, оскільки
це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК
України. Крім цього, умова лонгування
не передбачає безкінечне продовження
строку, а лише на строк 12 місяців.

Не заслуговують на увагу і доводи
апелянта щодо переривання позовної
давності у зв'язку із здійсненням
відповідачем часткового погашення
заборгованості 27 травня 2011 року,
оскільки дана обставина належними
доказами не підтверджується.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Тому підстав для задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду від 07 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Г.П. Мелінишин

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

Г.І. Шалаута