Справа № 487/6470/13-ц
мер провадження            2/487/2180/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014
року

м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді – Бобрової І.В.,

при секретарі – Табунщик К.С.,

за участю представника позивача –
ОСОБА_1,

представників відповідача – ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ОСОБА_4
Аваль» до ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«ОСОБА_4 Аваль» (далі ПАТ «ОСОБА_4
Аваль») звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_5, в якому просило в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, яка станом на 17.06.2013 року
складає 280 435,93 грн., звернути стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
шляхом проведення прилюдних торгів, за
початковою ціною, встановленою на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб`єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала вимоги позову
просила про їх задоволення.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували.
Пояснили, що відповідач по-перше,
підпадає під дію Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», оскільки
спірна квартира є її єдиним житлом, а,
по-друге, вимога банку про стягнення
судового збору є необґрунтованою з
огляду на те, що ОСОБА_5 були сплачені
всі судові витрати.

Заслухавши сторони по справі,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 06.10.2006 року між
АППБ «Аваль», правонаступником якого є
ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір № 014/08-112/56758,
за умовами якого остання отримала від
банку кредит в розмірі 36 500 доларів США,
зі сплатою 12 % річних з кінцевим
терміном повернення кредитних коштів -
до 06.10.2026 року.

29.12.2006 року між сторонами укладено
іпотечний договір, за умовами якого
ОСОБА_5 передала банку в іпотеку
квартиру АДРЕСА_2, яка належить їй на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу.

Згідно з розрахунком заборгованості за
кредитним договором, наданим
позивачем, станом на 17.06.2013 року
заборгованість ОСОБА_5 перед банком
становить 35 085,19 доларів США, що
еквівалентно 280 435,93 грн., яка
складається із заборгованості: за
кредитом – 30 937,50 доларів США
(еквівалент – 247 283,44 грн.), за відсотками
– 1 247,31 доларів США (еквівалент – 9 969,75
грн.), пені – 23 182,74 грн..

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов`язок
позичальника повернути позику
частинами, то у разі прострочення
чергової частини позикодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася та сплати процентів.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов`язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов`язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач належним чином свої
зобов’язання за кредитним договором
не виконувала. Розрахунок
заборгованості, який наданий банком
відповідачем не спростований.

Разом з тим, на час розгляду даної
справи вступив в силу Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року.

Відповідно до ст. 1 цього Закону не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно зі ст.. 4 Закону України «Про
заставу» та/або предмет іпотеки, згідно
із ст. 5 Законом України «Про іпотеку»,
якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов`язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, якщо таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об`єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно.

Позивач не надав доказів про те, що
відповідач має інше нерухоме житлове
майно, окрім переданого в іпотеку, а
також не надав доказів, що на
відповідача не поширюється дія Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Так з довідки ЖЕК №1 від 05.12.2013 року №596
вбачається, що ОСОБА_5 є зареєстрованою
в спірній квартирі з 16.08.2012 року.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що вимоги про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволенню не підлягають.

При цьому, позивач не позбавлений
можливості реалізувати своє право на
повернення кредитних коштів та інших
платежів, які нараховані відповідно до
умов кредитного договору шляхом
звернення з позовом про стягнення
боргу або вирішення питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
після закінчення дії Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», який носить тимчасовий
характер.

Керуючись ст. ст. 88,209, 212, 213- 215 ЦПК
України, суд-,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки –
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Боброва І.В.