Справа № 308/9383/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі - Надь Н.Ю.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4 -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_2
поданому в особі представників
ОСОБА_6, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ,
треті особи на стороні позивача ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору
дарування будинку та земельної
ділянки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі представника
звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з позовною заявою
до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , треті особи на
стороні позивача ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9
про визнання договору дарування
будинку та земельної ділянки
укладеного 07.09.2012 року між його
матір'ю ОСОБА_7 та братом ОСОБА_3
недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК
України. В подальшому позивач ОСОБА_2 в
особі представників змінив підставу
позову та просив визнати недійсним
договір дарування будинку та земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 на
підставі ст. 225 ЦК України, оскільки за
станом свого здоров'я батько позивача
- ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх
дій та не міг керувати ними у момент
надання згоди своїй дружині ОСОБА_7 та
на підставі ст. 230 ЦК України , з
підстав того, що ОСОБА_7 застосувала
відносно свого чоловіка ОСОБА_4 обман
щодо суті письмової згоди , яку він
підписав. Мотивуючи позовні вимоги тим
, що 07.09.2012 року між матір'ю позивача
ОСОБА_7 та його братом ОСОБА_3 був
укладений договір дарування будинку та
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1.
На думку позивача , його батько ОСОБА_4
у момент надання нотаріально
посвідченої письмової згоди своїй
дружині ОСОБА_7 на укладення договору
дарування житлового будинку та
земельної ділянки , не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними , через ознаки психічного
відхилення в його поведінці, часткової
втрати пам'яті, поганого зору. Крім
того, позивач вважає, що його мати
ОСОБА_7 обманним шляхом отримала
письмову згоду від свого чоловіка,
скориставшись його безпорадним,
хворобливим станом здоров'я, який
підписав згоду не розуміючи його
змісту. З посиланням на викладені
обставини, а ткож на норми ст. ст. 225,230 ЦК
України просив суд позов задовольнити
та визнати договір дарування будинку
та земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1 від 07.09.2012 року недійсним.

В судовому засіданні позивач та
представники позивача позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити в
повному обсязі з підстав та мотивів
викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив суд
відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав,з підстав того, що позивач
ОСОБА_2 не є стороною оспорюваного
договору та в силу ст.225 ЦК України на
яку посилається позивач та його
представники не має права пред'являти
позов з цих підстав. На його думку
позивач обрав неправильний спосіб
захисту своїх прав, оскільки вважає, що
даним правочином права позивача не
порушені.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, просила суд
відмовити в їх задоволенні, вказуючи
на те, що позивач по справі , який є її
сином ,ображав її. Вона із чоловіком
ОСОБА_4 були у нотаріуса, де він надав
їй письмову згоду на укладення
договору дарування житлового будинку
та земельної ділянки.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, згідно надісланої на
адресу суду заяви просив розглянути
справу у його відсутності, проти
позовних вимог заперечує , у
задоволенні клопотання про
призначення експертизи для визначення
його психічного стану просив
відмовити, оскільки розуміє значення
своїх дій.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив суд відмовити у їх
задоволенні.

Треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове
засідання не з'явились , хоча про час та
місце розгляду справи були повідомлені
у встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомляли,
клопотань про відкладення розгляду
справи та письмових заперечень до суду
не надходило.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, заперечення
відповідачів, представника
відповідача , покази свідка ОСОБА_10,
вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті суд
приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 07 вересня 2012 року
між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений
договір дарування будинку та
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_11 , згідно якого
ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у
дар належний ОСОБА_7 будинок та
земельну ділянку розташовані за
адресою АДРЕСА_1. /а.с. 25-26/

Відповідно до п. 1.8 договору дарування
будинку та земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1, зазначено , що чоловік
дарувальниці ОСОБА_7 - ОСОБА_4 у своїй
заяві, справжність підпису на якій
засвідчено 24.07.2012р. приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 за
реєстровим № 968, дає свою згоду на
дарування будинку та земельної
ділянки, що належать подружжю на праві
спільної сумісної власності.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 надав
згоду своїй дружині ОСОБА_7 на
дарування ОСОБА_3 житлового будинку та
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1.
Справжність підпису ОСОБА_4 на заяві
про згоду на відчуження майна, який
зроблено у присутності приватного
нотаріуса ОСОБА_10 засвідчено 24.07.2012
року приватним нотаріусом ОСОБА_10 /а.с.
144/

З письмових пояснень приватного
нотаріуса ОСОБА_11 вбачається, що нею
07.09.2012 року було посвідчено договір
дарування будинку та земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_7
було подано їй заяву її чоловіка
ОСОБА_4 про його згоду на дарування
ОСОБА_3 вищевказаного майна, що
перебувало у спільній сумісній
власності подружжя. Справжність
підпису ОСОБА_4 на заяві було
засвідчено 24.07.2012 року приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 за
реєстровим № 968.

З показів допитаного в судовому
засіданні ОСОБА_10 приватного
нотаріуса вбачається, що ОСОБА_4
прийшов до нього в нотаріальну контору,
він перевірив його дієздатність, у
нього не виникло жодних сумнівів у
його дієздатності. В його присутності
ОСОБА_4 поставив підпис на заяві про
надання згоди своїй дружині на
дарування ОСОБА_3 житлового будинку та
земельної ділянки , справжність якого
ним була засвідчена. ОСОБА_4
ознайомився з проектом заяви, прочитав
його, а потім поставив свій підпис.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільноправовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

Відповідно до норм ст. ст. 717, 719 ЦК
України за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Положеннями ч. 1 ст. 225 ЦК України
передбачено, що правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2
який звернувся до суду з позовом про
визнання договору дарування недійсним
з підстав того , що його батько ОСОБА_4
у момент надання нотаріально
посвідченої письмової згоди своїй
дружині ОСОБА_7 на укладення договору
дарування , не усвідомлював значення
своїх дій та не міг керувати ними -не є
стороною даного правочину.

Відповідно до приписів ч.2, ч.3 ст. 202 ЦК
України правочини можуть бути
односторонніми та дво-

чи багатосторонніми (договори).
Одностороннім правочином є дія однієї
сторони, яка може бути представлена
однією або кількома особами.
Односторонній правочин може
створювати обов'язки лише для особи,
яка його вчинила. Односторонній
правочин може створювати обов'язки для
інших осіб лише у випадках,
встановлених законом, або за
домовленістю з цими особами.

Згода є окремою дією однієї особи, яка
здійснює розпорядження своїм майном.

Згода є одностороннім правочином, який
є умовою набрання чинності іншим
правочином - правочином, що потребує
згоди певної особи. Згода є
одностороннім правочином, оскільки
викликає окремі правові наслідки -
шляхом висловлення згоди особа
розпоряджається своїм правом, надаючи
іншим права на вчинення певних дій.

Аналіз положень законодавства, яке
регулює спірні відносини, дає підстави
дійти висновку, що заява ОСОБА_4 про
згоду своїй дружині ОСОБА_7 на
відчуження майна є одностороннім
правочином, на підставі якого був
укладений договір дарування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
представники позивача зазначають , що
договір дарування укладений 07.09.2012
року між матір'ю позивача ОСОБА_7 та
братом позивача - ОСОБА_3 слід визнати
недійсним з тих підстав , що батько
ОСОБА_4 у момент надання нотаріально
посвідченої письмової згоди своїй
дружині ОСОБА_7 на укладення договору
дарування житлового будинку та
земельної ділянки , не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними та з підстав , що ОСОБА_7 обманним
шляхом отримала письмову згоду від
свого чоловіка ОСОБА_4, скориставшись
його безпорадним, хворобливим станом
здоров'я, який підписав згоду не
розуміючи його змісту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 230 ЦК
України якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману
щодо обставин, які мають істотне
значення (частина перша статті 229 цього
Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним.

Із змісту положень ч. 1 ст. 225 ЦК України
вбачається, що правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у момент, коли
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та (або) не могла керувати ними, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи, а в разі її смерті -
за позовом інших осіб, чиї цивільні
права або інтереси порушені.

Проте, батько позивача - ОСОБА_4 не є
стороною оспорюваного договору
дарування, а з вимогами про визнання
недійсним одностороннього правочину ,
а саме заяви ОСОБА_4 про згоду своїй
дружині ОСОБА_7 на відчуження майна
позивач або інша сторона до суду не
зверталися. Доказів того, що
односторонній правочин визнано
недійсним не надано суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позову щодо
визнання договору дарування недійсним
з підстав, передбачених ст. cт. 225,230 ЦК
України.

З урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
визнання договору дарування
укладеного 07.09.2012 року між матір'ю
позивача ОСОБА_7 та братом позивача -
ОСОБА_3 недійсним є необгрунтованими і
до задоволення не підлягають, оскільки
позивач та його представники в
судовому засіданні належними та
допустимими доказами не довели ті
обставини на які посилалися як на
підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 202, 225,230 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 поданому в особі
представників ОСОБА_6, ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , треті особи на стороні
позивача ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
визнання договору дарування будинку
та земельної ділянки недійсним -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца