Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/2522/14 Головуючий у 1
інстанції: Нікітенко Н.П.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 28» травня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 31 березня 2014 року по
справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що сторони 18 квітня 2008 року
уклали кредитний договір №ZPMHG7.

Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк»
зобов'язалось надати відповідачу
кредит у розмірі 5908,50 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом на термін
до 19 квітня 2013 р., а ОСОБА_3 зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку встановлених
кредитним договором.

Згідно заяви відповідача від 19 серпня
2008 року кредитний договір № ZPMHG7
від 18 квітня 2008 року переведено з
валюти гривня в валюту долар США.
Розмір кредиту після проведення
конвертації з урахуванням винагороди
банку складає 871,53 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14,04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідно до договору, погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати відповідач повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно кредитного договору.
Згідно договору у випадку порушення
зобов'язань за кредитним договором
відповідач сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у подвійному
розмірі на місяць, нараховані від суми
непогашеної в строк заборгованості за
кредитом.

У порушення умов кредитного договору
та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач
зобов'язання за вказаним договором не
виконав, у зв'язку з чим станом на 29
жовтня 2013 року має заборгованість - 2391,01
дол. США, яка складається з наступного:

- 1124,78 дол. США - заборгованість за
кредитом;

- 278,52 дол. США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 67,67 дол. США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;

- 920,04 дол. США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України
просило стягнути з ОСОБА_3 на його
користь заборгованість за кредитним
договором №ZPMHG7 від 18 квітня 2008
року у розмірі 2391,01 дол. США, що за
курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 29 жовтня 2013 року
складає 19104,17 грн., та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 31 березня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 7069,24 грн., яка складається з:
заборгованість за кредитом - 4286,00 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 813,79 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 173,55 грн., пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 1795,92 грн.
Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні решти позовних вимог -
про стягнення сум, що підлягали сплаті
боржником до 19 листопада 2010 року
відмовлено за пропуском строку
позовної давності.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначає, що суд
безпідставно задовольнив позовні
вимоги частково, кінцевим терміном
виконання зобов'язання за кредитним
договором є 19 квітня 2013 року, позов було
пред'явлено 11 листопада 2013 року в межах
позовної давності. Посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить змінити
рішення суду та ухвалити нове рішення
про задоволення позову в повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Суд, вирішуючи спір, правильно
встановив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є
кредитором, а ОСОБА_3 - позичальником, і
обґрунтовано визнав, що між сторонами
виникли кредитні правовідносини, які
регулюються ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив із того, що вимоги
про стягнення заборгованості по
платежам до 19.11.2010 р. заявлені за межами
позовної давності.

В апеляційній скарзі,оспорюючи
висновок суду про те, що частина вимог
заявлена поза межами позовної
давності, банк посилається на те, що
строк дії кредитного договору
визначений 19.04.2013 р., а позовні вимоги
про стягнення заборгованості заявлені
11.11. 2013 р.

Проте доводи апеляційної скарги
ґрунтуються на помилковому визначенні
початку перебігу позовної давності.

Із матеріалів справи вбачається, що 18
квітня 2008 року сторони уклали
кредитний договір №ZPMHG7, кредит
надано на строк з 18.04.2008 р. по 18.04.2013 р.,
згідно заяви відповідача від 19 серпня
2008 року кредитний договір № ZPMHG7
від 18 квітня 2008 року переведено з
валюти гривня в валюту долар США.

Сторони встановили як строк дії
договору - до 18.04.2013 року, так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
рівними платежами у сумі 141,21 грн. в
період сплати з «18» по « 18» число
кожного місяця (а.с.10,11). Про обов'язок
ОСОБА_3 погашати заборгованість за
кредитом щомісячними платежами банк
зазначав і в позовній заяві,
обґрунтовуючи позовні вимоги (а.с.2
звор.,57).

Таким чином, умовами договору
погашення кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів
визначено місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК
України).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
скільки з певними моментами (фактами),
які свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок ОСОБА_3 повернути
весь борг частинами та встановлюють
самостійну відповідальність за
невиконання цього обов'язку, то право
кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
отже суд правильно визначив початок
перебігу позовної давності за кожний
черговий платіж з моменту порушення
строку його погашення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідач подав заяву про
застосування позовної давності (а.с.88).
Банк не подав заяву про поновлення
строку.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б свідчили про порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 31 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: