У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора м. Ірпеня в
інтересах держави в особі Ірпінської
міської ради до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за касаційною скаргою
заступника прокурора Київської
області на рішення апеляційного суду
Київської області від 12 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року прокурор м. Ірпеня
звернувся до суду з вказаним позовом в
інтересах держави в особі Ірпінської
міської ради, посилаючись на те, що
рішенням Ірпінської міської ради від 16
листопада 2007 року № 1006-29-У «Про надання
дозволу гр. ОСОБА_3 на виконання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування індивідуального
житлового будинку у м. Ірпінь по
вул. М. Рильського» було
надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки
площею 1 000 кв.м (за рахунок земель
запасу) для будівництва та
обслуговування жилого будинку у
АДРЕСА_1.

20 березня 2009 року рішенням Ірпінської
міської ради № 2633-66-V, затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_3 у
власність, площею 0,1000 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у АДРЕСА_1.

На земельній ділянці, яка передана у
власність відповідачу, знаходилися
зелені насадження, про що свідчить акт
обстеження зелених насаджень, що
підлягають видаленню, № 1038 від 24 січня
2008 року. Згідно даного акту обстеження
на відведеній земельній ділянці
знаходяться сорок сім дерев, з них:
43 сосни діаметром 24-32 см, віком 63 роки
та 4 берези діаметром 12-16 см, віком 28
років у задовільному стані.

Згідно розрахунку відновної вартості
зелених насаджень за АДРЕСА_1,
виконаним заступником директора КПК
КОР «Обласний лісгосп» ОСОБА_4 та
затвердженим директором даного
підприємства ОСОБА_5, відновна вартість
зелених насаджень складає 142 202 грн. 72
коп.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_3 у
власність, площею 0, 1000 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд АДРЕСА_1 пройшов державну
експертизу землевпорядної
документації. Згідно висновку даної
експертизи № 6а-86е від 28 березня
2008 року, затвердженого в.о. начальника
Головного управління земельних
ресурсів у Київській області ОСОБА_6,
відновна вартості зелених насаджень
складає 142 202 грн. 72 коп.

02 грудня 2009 року між Ірпінською міською
радою в особі заступника міського
голови Кузьомка Б.М. та відповідачем
ОСОБА_3 укладено договір № 45/2009
зберігання зелених насаджень на
території м. Ірпінь.

02 грудня 2009 року Ірпінською міською
радою в особі заступника міського
голови Кузьомка Б.М. та відповідачем
підписано акт приймання-передачі
зелених насаджень до договору № 45/2009
від 02 грудня 2009 року.

ОСОБА_3 здійснив оплату відновної
вартості зелених насаджень, що
підлягають видаленню під плямою
забудови на загальну суму 5 075 грн.
22 коп.

11 лютого 2010 року ОСОБА_3, без повної
сплати відносної вартості у порушення
вимог п. 3.4 договору № 45/2009 зберігання
зелених насаджень на території м.
Ірпінь, укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,1000 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_8, за яким
здійснив продаж вказаної ділянки за
223 070 грн.

Позивач зазначав, що у порушення вимог
п. 11 постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку
видалення дерев, кущів, газонів і
квітників у населених пунктах» від 1
серпня 2006 року № 1045, відповідач не
сплатив у повному обсязі відновну
вартість зелених насаджень на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1,
недоотримана сума складає 137 127 грн. 50
коп., яку позивач просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 14 січня
2014 року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь Ірпінської міської
ради Київської області заборгованість
по оплаті коштів за відновну вартість
зелених насаджень у сумі 137 127 грн. 50 коп.
та судовий збір у розмірі 1 371 грн. 75 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
відповідач, отримавши державний акт на
право власності на земельну ділянку, на
якій наявні зелені насадження, оплатив
лише 5 075 грн. 22 коп. відновної вартості
дерев, та у порушення вимог постанови
Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку видалення
дерев, кущів, газонів квітників у
населених пунктах» від 01 серпня 2006 року
№ 1045, не сплатив у повному обсязі
відновну вартість зелених насаджень,
які знаходяться на земельній ділянці.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що
матеріали справи не містять доказів на
підтвердження видалення ОСОБА_3
зелених насаджень з належної йому
земельної ділянки, він повинен
оплатити за відновну вартість лише тих
зелених насаджень, які підлягають
видаленню.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що 28 січня 2010 року
ОСОБА_3 отримав державний акт па право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель, споруд за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 40-41).

Відповідач здійснив оплату відновної
вартості зелених насаджень, що
підлягають видаленню під плямою
забудови на загальну суму 5 075 грн. 22
коп., що підтверджується копією
квитанції (а. с. 27).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 28 Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів» охороні та відновленню
підлягають усі зелені насадження в
межах населених пунктів під час
проведення будь-якої діяльності, крім
зелених насаджень, які висаджені або
виросли самосівом в охоронних зонах
повітряних і кабельних ліній,
трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв.

Охорона, утримання та відновлення
зелених насаджень на об'єктах
благоустрою, а також видалення дерев,
які виросли самосівом, здійснюються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів залежно від підпорядкування
об'єкта благоустрою, а на земельних
ділянках, переданих у власність,
наданих у постійне користування або в
оренду, - за рахунок коштів їх власників
або користувачів відповідно до
нормативів, затверджених у
встановленому порядку.

Видалення дерев, кущів, газонів і
квітників здійснюється в порядку,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України.

У п. 11 постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку
видалення дерев, кущів, газонів і
квітників у населених пунктах»
від 1 серпня 2006 року № 1045 (далі - Порядок)
відновна вартість зелених насаджень,
розташованих на земельній ділянці
сплачується під час передачі такої
ділянки у власність відповідної особи.
Відновна вартість зелених насаджень,
що належать до комунальної власності,
сплачується до відповідного місцевого
бюджету.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що у разі набуття
громадянином права власності на
земельну ділянку необхідність сплати
до бюджету відновної вартості
багаторічних зелених насаджень, які
розташовані на ній, виникає з самого
лише факту переходу до громадянина
права власності на земельну ділянку з
розташованими на ній зеленими
насадженнями, і не пов'язується з їх
фактичним видаленням (правова позиція
згідно з постановою Верховного Суду
України № 6-44цс13 від 12 червня 2013 року).

Відмовляючи у позові у зв'язку з тим, що
підставою для сплати відповідачем
відновної вартості зелених насаджень є
факт їх видалення з дотриманням
установленого для цього порядку,
апеляційний суд допустив неправильне
застосування норм матеріального права,
зокрема ст. 28 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів» та п. 11
Порядку.

Оскільки апеляційним судом скасоване
законне і обгрунтоване рішення суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, тому рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню із
залишенням у силі помилково
скасованого рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року
скасувати, рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 14
січня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко