Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №290/279/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа - орган опіки та піклування,
про усунення перешкод в спілкуванні з
дитиною та її вихованні, визначення
способу участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Романівського районного
суду Житомирської області від 30 квітня
2014 року, -

в с т а н о в и
л а :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просив:

- зобов'язати відповідачів надавати
йому можливість спілкуватися з сином
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихідні, святкові
дні та у будь-який інший день з 9.00 год.
до 19.00 год., а також на канікули забирати
сина до себе додому з можливістю виїзду
в санаторії та курортні міста України,
попередньо повідомивши про це
відповідачку;

- зобов'язати ОСОБА_2 документально
підтверджувати витрачання отриманих
аліментів (накладні, чеки, довідки)
органу опіки та піклування
Миропільської селищної ради
Романівського району та надавати йому
(позивачу) вказані документи для
ознайомлення;

- зобов'язати ОСОБА_2 вносити 50% розміру
отримуваних аліментів на банківський
рахунок сина до досягнення ним
повноліття;

- стягнути солідарно з відповідачів
завдану йому моральну шкоду в сумі 5000
грн.

В обґрунтування позову посилався на те,
що після розлучення між ним та
відповідачами склались неприязні
відносини, внаслідок чого відповідачі
усілякими способами перешкоджають
йому у спілкуванні з сином. 01.09.2011 року,
коли син йшов у перший клас,
відповідачі тримали дитину за руки з
обох боків та взагалі не допустили його
до спілкування з дитиною. Позивач
вважає, що відповідачі нехтують
розпорядженням голови Романівської
районної державної адміністрації, яким
визначено порядок спілкування з
дитиною, та аліменти витрачають на
власні потреби, а не на дитину.

Рішенням Романівського районного суду
Житомирської області від 30 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи та їх неповне
дослідження, просить рішення
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати,
батько, мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч. 1 ст. 153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи (чч. 1, 2 ст. 159 СК
України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
проживали однією сім'єю без укладення
шлюбу з 2000 по 2006 р.р., ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син - ОСОБА_4, який проживає
разом із матір'ю в АДРЕСА_1. Позивач
проживає у АДРЕСА_2.

16.08.2009 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3

У 2009 році ОСОБА_1 звертався до
Романівського районного суду
Житомирської області з позовом до
ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.
Ухвалою цього ж суду від 06.10.2009 року
провадження у справі закрито у зв'язку
з відмовою позивача від позову.

На підставі рішення Романівського
районного суду Житомирської області
від 06.10.2009 року з ОСОБА_1 стягуються
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4 в розмірі 14 частини всіх
видів заробітку (доходу), починаючи з
07.08.2009 року і до його повноліття.

З 2011 року ОСОБА_1 навчається у
Миропільській ЗОШ І-ІІ ст.

Розпорядженням голови Романівської
райдержадміністрації Житомирської
області № 315 від 22.10.2010 року встановлено
порядок побачення та спілкування
ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4 у вихідні,
святкові дні та у будь-який інший день
тижня з 09.00 години до 19.00 години в межах
селища Миропіль Романівського району
Житомирської області, із попереднім
повідомленням ОСОБА_2 Зобов'язано
ОСОБА_2 документально підтверджувати
витрачання отриманих аліментів
(накладні, чеки, довідки) на сина ОСОБА_4
та надавати їх для ознайомлення
позивачу. Також, матір дитини
зобов'язано забезпечити малолітнього
сина ОСОБА_4 освітою в Миропільській
ЗОШ І-ІІ ст., а орган опіки та піклування
Миропільської селищної ради
зобов'язано здійснювати постійний
контроль за станом утримання та
розвитку дитини.

Розпорядженням голови Романівської
райдержадміністрації Житомирської
області № 285 від 29.07.2011 року залишено
без змін порядок побачення та
спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4,
встановлений розпорядженням № 315 від
22.10.2010 року, зокрема, у вихідні, святкові
дні та у будь-який інший день тижня з 09.00
години до 19.00 години в межах селища
Миропіль, із попереднім повідомленням
про це ОСОБА_2, та визнано таким, що
втратив чинність пункт 2 розпорядження
щодо зобов'язання ОСОБА_2
документально підтверджувати
витрачання отриманих нею аліментів
(накладні, чеки, довідки) на сина,
надання їх позивачу для ознайомлення.

З висновку служби у справах дітей
Романівської райдержадміністрації
Житомирської області № 400 від 04.04.2014
року вбачається, що служба у справах
дітей вважає за доцільне залишити
порядок побачення і спілкування ОСОБА_1
з неповнолітнім ОСОБА_1 з 09.00 години до
19.00 години у вихідні, святкові дні та у
будь-який інший день тижня в межах
селища Миропіль, попередньо
повідомивши про це ОСОБА_4 При цьому
служба у справах дітей дійшла висновку,
що такий порядок буде відповідати
правам та інтересам дитини, крім того
він відповідачами не порушується, а
тому на даний час відсутня доцільність
його змінювати.

Крім того, після проведеної бесіди з
малолітньою дитиною встановлено, що
неповнолітній ОСОБА_4 спілкується зі
своїм батьком неохоче, оскільки батько
постійно при спілкуванні вимагає від
нього звіт про використані матір'ю
аліменти, що негативно впливає на
емоційний стан дитини. ОСОБА_4 зазначив,
що його в сім'ї не ображають, купують
усі необхідні речі, одяг, іграшки.
Дитині відомо, хто його батько, він
називає ОСОБА_1 татом. Враховуючи вік
дитини та стан здоров'я, служба у
справах дітей прийшла до висновку про
відмову позивачу у передачі йому сина
для відпочинку за межами Романівського
району. Факт щодо нецільового
використання аліментів ОСОБА_2 не
підтверджено, тому внесення частини
аліментів на банківський рахунок
дитини є недоцільним.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції був допитаний ОСОБА_1, який
пояснив, що батько часто йому телефонує
(приблизно один раз на тиждень, а іноді -
на місяць), цікавиться його здоров'ям
та навчанням, що мама купує йому і на що
витрачає аліменти. Зазначив, що батько
приїжджає один раз на рік, вони гуляють
по селищу Миропіль. Крім того, батько не
відвідує його на дні народження, не
дарує подарунків, на останній день
народження 14 березня 2014 року також
нічого не подарував.

При апеляційному розгляді органом
опіки та піклування Миропільської
селищної ради (по місцю проживання
неповнолітньої дитини) будо надано
висновок щодо встановлення порядку
спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4. З
даного висновку вбачається, що ОСОБА_2
ніколи не заперечувала та не заперечує
проти того, щоб батько спілкувався із
сином. Орган опіки і піклування вважає
за доцільне встановити порядок
спілкування батька з сином: у будь-який
день тижня, попередньо повідомивши про
це матір дитини, в межах селища
Миропіль.

Крім того, під час розгляду справи в
апеляційній інстанції позивач пояснив,
що він може відвідувати сина не
частіше, ніж раз на рік, оскільки хворіє
та не має можливості приїжджати. Він
спілкується із сином по телефону, і
йому цього достатньо. Зазначив, що в 2014
році до сина він не приїжджав (на день
народження також), оскільки хворіє.
Взагалі, йому потрібні тільки чеки, щоб
була можливість проконтролювати
витрати, які здійснює відповідачка.
Доказів того, що вона використовує
аліменти (приблизно 500 грн. на місяць) на
власні потреби, у нього немає.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що позивачем не доведено наявності
перешкод у спілкуванні з сином та у
його вихованні, а тому правильно
відмовив у позові в цій частині.

Згідно із ст. 186 СК України за заявою
платника аліментів або за власною
ініціативою орган опіки та піклування
перевіряє цільове витрачання
аліментів. У разі нецільового
витрачання аліментів платник має право
звернутися до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів або про
внесення частини аліментів на
особистий рахунок дитини у відділенні
Державного ощадного банку України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Позивачем не доведено належними та
допустимими доказами, що відповідачка
використовує аліменти на власні
потреби. Органом опіки та піклування
досліджувалося питання використання
ОСОБА_2 аліментів, та не встановлено
нецільового витрачання коштів.

За таких обставин, є необґрунтованими
вимоги позивача про часткове
зарахування аліментів на особистий
рахунок дитини у відділенні Державного
ощадного банку України, оскільки не
встановлено факту їх нецільового
витрачання. Крім того, судом враховано,
що розмір аліментів приблизно
становить 500 грн. на місяць, внесення
половини цих коштів на рахунок банку
поставить дитину та його матір в
скрутне становище.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для скасування
судового рішення, доводи апеляційної
скарги є необґрунтованими, висновки
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Романівського районного суду
Житомирської області від 30 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
Судді