Справа 237/1951/14-ц
Номер провадження 2/237/1095/14
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2014 року

Мар'їнський районний суд Донецької
області в складі

головуючого судді
Пономарьова О.П.

при секретарі
Мілаєвій Т.А.

розглянувши в залі суду м. Мар'їнка
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Мар'їнського районного суду Донецької
області з вказаною позовною заявою, у
якій просить: - визнати за ним право
власності на житловий будинок з
надвірними побудовами та спорудами, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
1.1. Житловий будинок, літ. «А-1»,
загальною площею 43,0 кв.м., в тому числі
житловою 13,2 кв.м.; 1.2. Сарай - літ. «В-1»; 1.3.
Вбиральня - літ. «Г-1».

Вимоги позовної заяви обґрунтовані
наступним. 03 лютого 2014 року між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 було досягнуто згоди про продаж
житлового будинку з надвірними
побудовами та спорудами, які
знаходяться в АДРЕСА_1. Вищевказаний
житловий будинок з надвірними
побудовами та спорудами, належить на
праві спадкового майна ОСОБА_2 Між
сторонами досягнуто згоди щодо
вартості вищевказаного житлового
будинку, яка становить 3000,00 грн. На
підтвердження свого наміру придбати
майно, позивачем було передано ОСОБА_2
грошову суму у розмірі 3000,00 грн.,
відповідач в свою чергу склала
відповідну розписку про отримання нею
цих грошових коштів. Крім того,
відповідач зобов'язалася в строк
протягом місяця виготовити відповідні
документи, які є необхідними для
подальшого нотаріального посвідчення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна. У березні 2014 року, ОСОБА_1
запропонував відповідачу з'явитися до
нотаріальної контори для посвідчення
угоди нерухомого майна , однак ОСОБА_2 в
добровільному порядку відмовляється
нотаріально посвідчити угоду. У грудні
2014 року відповідачка звернулася до
Марїнської державної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва і
подальшого узаконення спадщини у
вигляді нерухомого майна, але в наданні
вищевказаного свідоцтва їй було
відмовлено з причини не оформлення за
життя її матері своїх спадкових прав.
Відповідачка зверталася до РКП
«Марїнське бюро технічної
інвентаризації» та органів міського
саморегулювання для підтвердження та
встановлення факту належності
спадкового майна саме її матері -
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно
акта № б/н від 21 квітня 2014 року, ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з
24.03.1968 року та по день смерті постійно
мешкала у житловому будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно довідки КП «Марїнське бюро
технічної інвентаризації» № 06-398 від
14.04.2014 року, передбачено, що на ім'я
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 існує
інвентаризаційна справа. Яка складена
Селидівським БТІ від 28.09.1961 року.
Вищенаведене зумовило
ОСОБА_1звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, в порядку ч.2 ст. 158 ЦПК України,
надіслав на адресу суду письмове
клопотання про розгляд справи в його
відсутність, при чому позовні вимоги
підтримані.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
також не з'явилася, натомість
спрямувала на адресу суду письмове
клопотання про розгляд цивільної
справи у її відсутність. З позовними
вимогами ОСОБА_1, відповідач згодна в
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовна заява
ОСОБА_1 про визнання права власності
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд, за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що відповідач у
справі є спадкоємцем першої черги за
законом після смерті матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, вона не заявляла про відмову
від неї. В ході судового розгляду
встановлено, що відповідач після
смерті матері прийняла спадщину шляхом
фактичного управління та володіння
спадковим майном.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ст.219 ЦК України у разі
недодержання вимоги закону про
нотаріальне посвідчення
одностороннього правочину такий
правочин є нікчемним.

Згідно ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Згідно ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст.334 ЦК України право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст.656 ЦК України предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами дійсно був укладений договір
купівлі-продажу житлового будинку та
відбулось повне виконання договору.

На підставі ст.ст.15, 16, 219, 220 ч.2, 316, 328, 334,
392, 655, 656, 1216, 1261, 1268, 1270 ЦК України,
керуючись ст. ст. 174, 209, 212-215, ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з надвірними
побудовами та спорудами, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
1.1. Житловий будинок, літ. «А-1»,
загальною площею 43,0 кв.м., в тому числі
житловою 13,2 кв.м.; 1.2. Сарай - літ. «В-1»; 1.3.
Вбиральня - літ. «Г-1».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Мар'їнський
районний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.П. Пономарьов

Дата документу 20.05.2014