Номер провадження: 22-ц/785/3286/14
Номер справи місцевого суду: 2-3920/11
Головуючий у першій інстанції Пащенко
Доповідач Виноградова Л. Є.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Виноградової Л.Є.

суддів
Кононенко Н.А.,

Сегеди С.М.,

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна
особистою власністю, розподіл
спільного майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про розподіл спільного майна подружжя,
-

встановила:

В серпні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про розподіл
спільного майна подружжя, вказуючи, що
під час шлюбу, зареєстрованого 27 червня
1978 року ними було придбано спільне
майно, а саме, причеп автомобільний,
шасі №НОМЕР_2, придбаний 01 червня 1993
року, вартістю 2 000 грн., домоволодіння -
польовий стан, розташований по АДРЕСА_4,
вартістю 2 000 грн., придбаний 05.04.2000 року,
1/2 частина будинку, а саме АДРЕСА_2,
вартістю 80 000 грн., придбана 02.01.1993 року,
незакінчене будівництвом
домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_3,
придбане 15.07.1994 року, вартістю 2 000 грн.,
квартира АДРЕСА_1, придбана в 2003 році,
вартістю 160 000 грн., земельна ділянка
площею 0,20 га. для обслуговування
житлового будинку та
господарсько-побутових будівель,
розташована по АДРЕСА_3, земельна
ділянка площею 0,11 га. для
обслуговування житлового будинку та
господарсько-побутових будівель,
розташована по АДРЕСА_2, загальна
вартість спільного майна - 246 000 грн.

Позивач просив суд розподілити спільне
майно подружжя, виділивши йому
наступне майно вартістю 120 000 грн.:
домоволодіння - польовий стан,
розташований по АДРЕСА_4, 1/4 частину
будинку, розташованого за адресою
АДРЕСА_2, 1/2 частину незакінченого
будівництвом домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_3, 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, 1/2 частину земельної
ділянки площею 0,20 га. для
обслуговування житлового будинку та
господарсько-побутових будівель,
розташовану по АДРЕСА_3, 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,11 га. для
обслуговування житлового будинку та
господарсько-побутових будівель,
розташованої по АДРЕСА_2.

В ході розгляду справи позивач уточнив
свої позовні вимоги та просив суд
визнати домоволодіння - польовий стан,
розташований по АДРЕСА_4 його особистою
власністю, зазначаючи, що з 1998 року
сторони припинили спільне проживання
та фактично припинили шлюбні
відносини.

ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна подружжя, вказуючи, що
під час шлюбу зі ОСОБА_3, було придбано
майно, а саме: причеп автомобільний,
шасі №НОМЕР_2, придбаний 01.06.1993 року,
вартістю 2 000 грн., домоволодіння -
польовий стан, розташований по АДРЕСА_4,
придбаний 05.04.2000 року, вартістю 1 500 грн.,
1/2 частина будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_2, вартістю 120 000 грн.,
придбаного 02.01.1993 року, незакінчене
будівництвом домоволодіння,
розташоване по АДРЕСА_3, придбане 15.07.1994
року, вартістю 2000 грн., земельна ділянка
площею 12 га. для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Кам'янської сільської ради,
вартістю 150 064,44 грн., загальна вартість
спільного майна - 325 785,44 грн. та просила
в остаточному варіанті позовних вимог
поділити майно, набуте під час шлюбу,
визнавши за нею право власності на: 1/2
частину причепу автомобільного шасі
№НОМЕР_2, 1/2 частину домоволодіння -
польовий стан, розташований в АДРЕСА_4,
1/4 частину будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_2, а саме 1/2 частину
квартири 2 в с. Кам'янка Ізмаїльського
району Одеської області, виділивши їй в
натурі приміщення визначені згідно
висновку будівельно - технічної
експертизи № 03/09-2012 від 15.06.2012 року
стороні №2 за варіантом №1, 1/2 частину
незакінченого будівництвом
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_3, виділити їй в користування
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку та
господарсько-побутових будівель,
розташовану по АДРЕСА_2 площею 341 кв.м.,
105 кв.м., залишивши в спільному
користуванні сторін 360 кв.м., 1/2 частину
земельної ділянки площею 12 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Кам'янської сільської ради,
зазначаючи, що фактично сторони
припинили шлюбні відносини з 2004 року,
тому вказане майно є спільною сумісною
власністю подружжя та підлягає
розподілу.

Ухвалою суду від 26 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розподіл земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на території Кам'янської
сільської ради площею 12 га. виділено в
окреме провадження.

Ухвалами від 30 жовтня 2013 року та від 14
січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
щодо визнання за ОСОБА_4 права
власності на незакінчене будівництвом
домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_3,
квартири АДРЕСА_1, земельної ділянки
площею 0,20 га для обслуговування
житлового будинку та
господарсько-побутових будівель,
розташованої по АДРЕСА_3, стягнення на
користь ОСОБА_4 24 882,5 грн., за
клопотанням представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 14 січня 2014
року та ухвалою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 січня 2014 року, якою виправлена
описка в рішенні суду позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання майна особистою
власністю та розподіл спільного майна
подружжя - задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розподіл спільного майна подружжя -
задоволено частково.

Судом виділено у власність ОСОБА_3 1/2
частину незавершеного будівництвом
будинку, що розташований по АДРЕСА_3, 1/4
частину житлового будинку АДРЕСА_2, а
саме, частину житлового будинку літ.
«А», до складу якої входять приміщення
квартири №2 позначені в плані №№2-1 -
веранда (частина), площею 2,6 кв.м.; 2-1 -
сходова клітина (частина), площею 3,9
кв.м.; 2-3 - ванна, площею 2,5 кв.м.; 2-4 -
вбиральня, площею 1,3 кв.м.; 2-5 - жила
кімната, площею 18,0 кв.м.; 2-8 - жила
кімната, площею 9,4 кв.м.; 2-9-жила кімната,
площею 8,5 кв.м., всього 46,2 кв.м., вартістю
81195 грн.; із, господарських будівель:
літ. «В» - вхід в підвал, вартістю 2532
грн.; літ. «в» - підвал, вартістю 8567 грн.;
літ. «Г» - гараж, вартістю 22751 грн.; літ
«Д» - навіс, вартістю 6849 грн., загальною
вартістю 40699 грн.; 1/2 частину
господарських споруд, які залишаються
у спільному користуванні №1 - ворота, №3
- паркан; №5 - огорожа, № 6 - басейн; №8 -
водопровід; №10 - вимощення, загальною
вартістю 16146 грн. Всього майна на суму 138
048 грн.

Судом виділено у власність ОСОБА_4 1/2
частину польового стану, що
розташований по АДРЕСА_4, 1/2 частину
незавершеного будівництвом будинку, що
розташований по АДРЕСА_3, 1/2 частину
транспортного засобу (причепу) марки
«ОДАЗ 8144 ОДИССЕЙ», д/н НОМЕР_1, шасі
№НОМЕР_2, 1993 року, 1/4 частину житлового
будинку АДРЕСА_2, а саме, частину
житлового будинку літ. «А», до складу
якої входять приміщення квартири №2
позначені в плані №№2-1 - веранда
(частина), площею 9,4 кв.м.; 2-1 - сходова
клітина (частина), площею 8,2 кв.м.; 2-2 -
кухня, площею 8,0 кв.м.; 2-6 - сходова
клітина, площею 11,8 кв.м., 2-7 жила кімната,
площею 12,6 кв.м., всього 50 кв.м., вартістю
91712 грн.; із господарських будівель: літ.
«Б» - сарай, вартістю 18366 грн.; літ. «Е» -
вбиральня, вартістю 1115 грн.; літ. «Ж» -
сарай, вартістю 2496 грн.; 1/2 частину
господарських споруд, які залишаються
у спільному користуванні: №1 - ворота,
№3 - паркан; №5 - огорожа; №6 - басейн; №8 -
водопровід; №10 - вимощення. загальною
вартістю 16146 грн. Всього майна на суму
129835 грн.

Судом зобов'язано для облаштування
двох ізольованих квартир ОСОБА_3
виконати наступні будівельні роботи:
демонтувати сходові марші та площадки;
улаштувати міжповерхове перекриття
над приміщенням №2-1; демонтувати
дверні блоки та закласти дверні
прорізи між приміщеннями №2-1 та №2-1 і
приміщеннями №2-6 та №2-9, а також виходу
на терасу, переобладнати системи
опалення, електропостачання,
газопостачання.

Судом зобов'язано для облаштування
двох ізольованих квартир ОСОБА_4
необхідно виконати наступні
будівельні роботи: улаштувати дверні
прорізи із встановленням дверних
блоків в стіні між приміщеннями № 2-1 та
№ 2-5, а також в зовнішній стіні для
організації нових входів у приміщення
№2-1 (частина), площею 8,2 кв.м., №2-6 та №2-9;
виконати реконструкцію прибудови літ.
«а» для улаштування вхідної групи до
виділених сторонам приміщень,
переобладнати системи водопостачання
і каналізації.

Реконструкцію здійснювати за
узгодженим в законному порядку
проектом, виконаним ліцензованою
організацією з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Виділити ОСОБА_4 у користування
земельну ділянку площею 606 кв.м., в тому
числі, частину земельної ділянки, яка
виділяється в безпосереднє
користування площею 446 кв.м. та 1/2
частини земельної ділянки загального
користування площею 320 кв.м. з виходом
на АДРЕСА_2, встановивши лінію
розмежування згідно висновку експерта
№ 03/09-2012 від 15 червня 2012року.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
компенсацію вартості в частині
спільного майна подружжя у розмірі 4
102,50 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3
та ОСОБА_4 - відмовлено.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 1750 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду змінити, а саме додати в
рішенні абзац 12 в наступній редакції:
«визнати право власності за ОСОБА_3 на
домоволодіння (польовий стан) АДРЕСА_4»,
додати абзац 13 в наступній редакції:
«визнати право приватної власності за
ОСОБА_3 на частину земельної ділянки,
яка складається з двох частин - 105 кв.м.
та 341 кв.м. та визнати право загальної
спільної власності з ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 320 кв.м.»,
виключити з п. 4 рішення суду: « 1/2
частину польового стану, який
розташований по АДРЕСА_4», посилаючись
на порушення судом норм процесуального
та матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно роз'яснень викладених в п.9
Постанови Пленуму ВСУ України від 12
червня 1998 року № 16 із змінами «Про
застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України», яка
була чинна на час шлюбу сторін,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і
час придбання зазначеного майна. При
цьому належить виходити з того, що
відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС
спільною сумісною власністю подружжя є
нажите ними в період шлюбу рухоме і
нерухоме майно, яке може бути
об'єктом права приватної власності
(крім майна, нажитого кожним із
подружжя під час їх роздільного
проживання при фактичному припиненні
шлюбу). Майно, яке належало одному з
подружжя, може бути віднесено до
спільної сумісної власності
укладеною при реєстрації шлюбу
угодою (шлюбним контрактом) або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох. Спільною сумісною
власністю подружжя, зокрема, можуть
бути: квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна й робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, вклади до кредитних установ;
паєнагромадження в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
страхова сума, страхове відшкодування,
сплачені за рахунок спільних коштів
подружжя, страхові платежі, які були
повернені при достроковому розірванні
договору страхування або які міг би
одержати один із подружжя в разі
дострокового розірвання такого
договору на час фактичного
припинення шлюбу; грошові суми та
майно, належні подружжю за іншими
зобов'язальними правовідносинами. Якщо
котрийсь із подружжя зробив
вкладення у придбання спільного майна
за рахунок майна, яке належало йому до
одруження або було одержане ним під час
шлюбу в дар, у порядку спадкування,
надбане за кошти, що належали йому
до шлюбу, або іншого роздільного
майна, то ці вкладення (в тому числі
вартість майна до визнання його
спільною сумісною власністю на
підставі ст. 25 КпШС) мають
враховуватися при визначенні часток
подружжя у спільній сумісній власності
(ст. 28 КпШС). Вартість майна
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи.

Ухвалюючи рішення, суд прийшов до
обґрунтованого висновку, що все майно,
яке було придбано сторонами є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 і
визначив долю кожного з подружжя
рівною - по ? частки.

Доводи позивача ОСОБА_3 про те, що
польовий стан, розташований в будинку
АДРЕСА_4 належить на праві особистої
власності тільки йому, оскільки
придбаний в період під час роздільного
проживання сторін при фактичному
припиненні шлюбу з посилання м на
рішення Їзмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 11 червня 2006
року не знайшли свого підтвердження,
оскільки в цьому рішенні в
мотивувальній частині не вказано з
якого часу сторони фактично припинили
шлюб (а.с. 69 т.1), крім того в показаннях
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 стверджується,
що сторони на час придбання польового
стану проживали разом.

До того ж, ОСОБА_3 в позовній заяві від 17
серпня 2011 року просив розділити
польовий стан, як спільну сумісну
власність подружжя (а.с. 3 т.1).

Крім того, посилання в апеляційній
скарзі на те, що польовий стан є майном
фермерського господарства «Станчу
Олега Володимировича», тому належить
ОСОБА_3 на праві особистої приватної
власності суперечить п. 8.1 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002
року, де передбачене оформлення права
власності на нерухоме майно з видачею
свідоцтва про право власності за
заявою про оформлення права власності
на нерухоме майно , але такого
свідоцтва ОСОБА_3 до суду не надав.

Твердження в апеляційній скарзі про те,
що земельна ділянка площею 0,11 га при
будинку АДРЕСА_2 належить тільки ОСОБА_3
не може бути підставою для скасування
рішення суду, оскільки ОСОБА_3 не надав
суду Державного акту на право
приватної власності на землю, чи
Державного акту на право користування
цією землею.

Судова колегія вважає, що підстав для
скасування рішення суду не вбачається,
доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду, до того ж
згідно ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, ст.ст.
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 14 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда