Справа № 513/398/14-ц
Провадження № 2/513/228/14
Саратський районний суд Одеської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року Саратський районний
суд Одеської області у складі: судді
Кожокар Т.Я., при секретарі Златової
Н.П., за участю: представника позивача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Сарата цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: відділ державної
виконавчої служби Саратського
районного управління юстиції Одеської
області, Зорянська сільська рада
Саратського району Одеської області,
ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів
та стягнення незаконно отриманих
аліментів,

В С Т А
Н О В И В:

17 березня 2014 року представник
позивача, який діє від імені позивача
на підставі довіреності звернувся до
суду з даним позовом вказуючи, що на
підставі рішення Саратського
районного суду з нього на користь
ОСОБА_3 стягуються аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі
1/3 частки його доходу, починаючи з 15
червня 2004 року до повноліття дочки
ОСОБА_5, до ІНФОРМАЦІЯ_7.

У лютому 2011 року дочка ОСОБА_5
перейшла жити до бабусі по лінії
батька ОСОБА_4, яка проживає в АДРЕСА_1.
Позивач зазначив, що з того часу дочку
утримує його мати та він. Однак, по цей
час з нього стягуються аліменти на
користь відповідачки у розмірі 1/3
частки на утримання двох дітей.

Позивач вважає, що відповідачка
протягом трьох років незаконно
отримувала аліменти на двох дітей,
оскільки дочка з січня 2011 року не
перебуває на її утриманні, а
знаходиться на утриманні бабусі, тому
просив зменшити розмір аліментів, що
стягуються з нього. Починаючи з 01
березня 2011 року встановити розмір
аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у
розмірі 1/6 частки зі всіх видів його
доходу до повноліття сина. Також, на
підставі ст. 82, ч. 1 ст. 85 Сімейного
кодексу України позивач просив
стягнути з відповідачки на його
користь незаконно отримані ОСОБА_3
аліменти за три роки у розмірі 6041.93
гривень.

Під час розгляду справи представник
позивача уточнив позовні вимоги.
Зазначив, що позивач з 01 січня 2011 року
по 31 березня 2014 року зобов'язаний
виплатити ОСОБА_3 на підставі рішення
суду аліменти на утримання двох дітей у
розмірі 20256.13 гривень. Фактично ним
виплачено 12083.93 гривень,
заборгованість за аліментами складає
8172 гривні. Але, через те, що дочка ОСОБА_5
протягом трьох останніх років
перебуває на утриманні його батьків,
позивач повинен був сплачувати
аліменти у розмірі 16,5% зі всіх видів
його доходу, що складає 10128.15 гривень.
Фактично позивачем виплачено 12083.93
гривні, переплата за аліментами на
утримання сина за минулі три роки
складає 1955.78 гривень, а на утримання
дочки взагалі не повинен був
сплачувати аліменти. Тому, представник
позивача просив звільнити ОСОБА_2 від
сплати аліментів на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 01
січня 2011 року до досягнення повноліття
дочкою ОСОБА_5, до ІНФОРМАЦІЯ_7 та
стягнути з ОСОБА_3 незаконно отримані
аліменти за період з 01 січня 2011 року по
березень місяць 2014 року у розмірі 1955.78
гривень.

У даному судовому засіданні
представник позивача, який діє від
імені позивача в його інтересах
відмовився від підтримання уточненого
позову та підтримав первісний позов,
поданий у березні 2014 року, просив
задовольнити його у повному обсязі.

Позивач у дане судове засідання не
з'явився. Під час розгляду справи
пояснив суду, що у січні 2011 року дочка
переїхала від матері жити до бабусі. З
того часу дочка перебуває на утриманні
його батьків, він також допомагає
утримувати дитину. Крім двох дітей від
першого шлюбу, яким сплачує аліменти,
має двох малолітніх дітей у другому
шлюбі, тому забрати старшу дочку до
себе не має можливості. Просив зменшити
розмір аліментів, які стягуються з
нього, стягувати аліменти на одного
сина ОСОБА_6, у розмірі 1/6 частки його
доходу до повноліття сина та стягнути з
відповідачки на його користь незаконно
отримані нею аліменти за три роки.

Відповідачка у дане судове
засідання не з'явилася, подала заяву
про розгляд справи за її відсутності.
Визнала частково первісний позов, в
частині зменшення розміру аліментів
на утримання сина до 1/6 частки доходу
позивача, просила позов задовольнити,
оскільки дочка останні три роки
проживає з бабою та дідом, знаходиться
на їх утриманні. Вона мешкає в іншому
населеному пункті, але стосунки з
дочкою підтримує, допомагає їй
матеріально. Заперечувала проти
стягнення з неї будь-яких сум
аліментів, оскільки всі гроші, що були
отримані нею від позивача в якості
сплати аліментів були витрачені на
потреби дітей. Уточнений позов не
визнала, заперечувала проти звільнення
ОСОБА_2 від сплати аліментів на
утримання сина, оскільки він
зобов'язаний утримувати дитину до
повноліття.

Треті особи: представник Зорянської
сільської ради Саратського району
Одеської області у судове засідання не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності, просив
позов задовольнити; представник
відділу ДВС Саратського районного
управління юстиції Одеської області у
судове засідання не з'явився, не
повідомив суд про поважні причини
неявки.

Третя особа ОСОБА_4 у дане судове
засідання не з'явилася. Під час
розгляду справи пояснила, що ОСОБА_5 є
її онукою, підтвердила суду, що з січня
2011 року дитина проживає з бабою та
дідом, онука знаходиться на їх
утриманні.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що є
невісткою ОСОБА_4. Підтвердила суду, що
з січня 2011 року неповнолітня дочка
позивача - ОСОБА_5 проживає з бабою та
дідом, вони забезпечують дитину всім
необхідним.

Заслухавши позивача, його
представника, відповідача, третю особу
ОСОБА_4, свідка, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 180 Сімейного
Кодексу України - батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно копій свідоцтв про народження
дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 7, 58).

За рішенням Саратського районного
суду Одеської області, яке набуло
чинності 12 вересня 2004 року, з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на
утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірір 1/3 частки зі
всіх видів його доходу, починаючи з 15
червня 2004 року до повноліття дочки
ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7, чи до
зміни матеріального, сімейного стану
сторін (а.с.64,65).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості по аліментах, станом на
28 лютого 2014 року,з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 стягуються аліменти у ромзмірі
1/3 частки його доходу на утримання двох
дітей ( а.с.9).

Відповідно до довідки Зорянської
сільської ради Саратського району
Одеської області, з січня 2011 року по цей
час дочка сторін ОСОБА_5 мешкає з
бабусею ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Статтею 192 Сімейного кодексу
України встановлено, що розмір
аліментів, визначений за рішенням
суду або за домовленістю між батьками,
може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них
та в інших випадках, передбачених цим
Кодексом.

Судом встановлено та не
заперечувалося сторонами, що позивач
сплачує відповідачці аліменти у
розмірі 1/3 частки зі всіх видів його
доходу на утримання дочки ОСОБА_5 та
сина ОСОБА_6. З січня 2011 року по цей час
неповнолітня дочка ОСОБА_5 проживає з
бабою ОСОБА_4, знаходиться на її
утриманні. Відповідач, крім двох
дітей, яким сплачує аліменти, має на
утриманні двох малолітніх дітей: дочку
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.41,42).

За таких обставин суд вважає, що
позов в частині зменшення розміру
аліментів підлягає задоволенню, з
позивача слід стягувати аліменти на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/6 частки його доходу щомісяця
до досягнення сином повноліття, до
ІНФОРМАЦІЯ_8, починаючи з дня
пред'явлення позову до суду, з 17 березня
2014 року.

Вимоги позивача про зменшення
розміру аліментів та стягнення
аліментів на утримання сина, починаючи
з 01 березня 2011 року не підлягають
задоволенню, оскільки чинним
законодавством України встановлено, що
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідачки на його думку незаконно
отриманих аліментів за три роки у
розмірі 6041.93 гривень на підставі ч.1 ст.
85, ч. 1, 2 ст. 82 Сімейного Кодексу України
не підлягають задоволенню з таких
підстав.

Частинами 1, 2 ст. 82 Сімейного
Кодексу України визначено, що право
одного з подружжя на утримання, а також
право на утримання, яке особа має після
розірвання шлюбу, припиняється у разі
поновлення його працездатності, а
також реєстрації з ним повторного
шлюбу. Право на утримання припиняється
від дня настання цих обставин.

Якщо після припинення права на
утримання виконання рішення суду про
стягнення аліментів буде
продовжуватися, всі суми одержані як
аліменти, вважаються такими, що
одержані без достатньої правової
підстави і підлягають поверненню у
повному обсязі, але не більш як за три
роки.

Частина 1 ст. 85 Сімейного Кодексу
України встановлює, що право дружини на
утримання, передбачене ст. 84 цього
Кодексу припиняється в разі
припинення вагітності, народження
дитини мертвою або якщо дитина
передана на виховання іншій особі, а
також у разі смерті дитини.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 84 цього
Кодексу, дружина має право на
утримання від чоловіка під час
вагітності. Дружина, з якою проживає
дитина має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Якщо дитина має
вади фізичного або психічного
розвитку, дружина з якою проживає
дитина має право на утримання від
чоловіка до досягнення дитиною шести
років.

Як було встановлено судом, аліменти з
ОСОБА_2 стягувались за рішенням суду на
користь ОСОБА_3 на утримання двох
неповнолітніх дітей, а не на утримання
дружини під час вагітності, або на
утримання дружини, яка є
непрацездатною, або стала
непрацездатною до розірвання шлюбу, що
регулюються нормами закону, на які
посилається представник позивача та
главою 9 Сімейного Кодексу України.

Крім того, як пояснив суду позивач
ОСОБА_2 він спілкується як з дочкою, так
і зі своїми батьками, у яких проживає
дитина. З січня 2011 року йому достеменно
відомо про те, що дочка не проживає з
відповідачкою, а переїхала до його
батьків. Підстави, які б заважали
позивачу після переїзду дочки до
бабусі звернутися з позовом до суду про
зменшення розміру аліментів не
встановлено, крім того чинним
законодавством України не
передбачено підстав для зворотного
стягнення аліментів, що сплачені на
утримання неповнолітніх дітей.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судовий збір пропорційно
розміру задоволених вимог у сумі 122
гривні.

Керуючись ст.ст. 180, 192 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 3, 5, 6, 10, 60, 212- 215,
294 ЦПК України,

суд

В И
Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, що
стягуються за рішенням Саратського
районного суду Одеської області від 10
серпня 2004 року року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх
дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6 у розмірі 1/3
частки зі всіх видів його заробітку,
щомісяця, до повноліття дочки ОСОБА_5,
до ІНФОРМАЦІЯ_7, чи до зміни сімейного,
матеріального стану сторін.

Починаючи з 17 березня 2014 року
стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
громадянина України, не працюючого,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частки
зі всіх видів його доходу, щомісяця,
але не меньш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до його повноліття,
до ІНФОРМАЦІЯ_8, чи до зміни
матеріального, сімейного стану сторін.

У задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі сто двадцять дві
гривні.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області,
протягом десяти днів з дня
проголошення, через Саратський
районний суд Одеської області.

Суддя
Т. Я. Кожокар