Ухвала іменем україни 24 вересня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоМакарчука М.А. суддів:
Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
заступника прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Служби безпеки України до
Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області та громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_18 про визнання
недійсними рішень органу місцевого
самоврядування та державних актів на
земельні ділянки, за касаційною
скаргою Служби безпеки України на
рішення апеляційного суду Київської
області від 26 травня 2014 року та
касаційною скаргою заступника
прокурора Київської області на рішення
Васильківського міського суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
та рішення апеляційного Київської
області від 26 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року заступник прокурора
Київської області звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати
недійсними рішення Виконавчого
комітету Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області та ради від 27 грудня 2000 року № 5,
від 26 липня 2001 року № 7, від 25 листопада
2001 року № 207, від 25 березня 2004 року №
149-13-XXIV, від 27 травня 2008 року № 430-22-V, від
18 лютого 2010 року № 615-42-V щодо відчуження
земельної ділянки площею 2 га, що
перебувала у постійному користуванні
Служби безпеки України в особі
підсобного господарства, визнати
недійсними та скасувати державні акти
на право власності на землю, видані
відповідачам у справі, витребувати на
користь Служби безпеки України вказану
земельну ділянку та визнати право
користування зазначеною земельною
ділянкою.

В обґрунтування позову
зазначив, що спірна земельна ділянка
перебувала в постійному користуванні
підсобного господарства Служби
безпеки України, а її передача в
приватну власність відповідачам
відбулася без вилучення з користування
без відома держави, в особі
уповноваженого органу та постійного
землекористувача.

Крім того, зазначає, що
при прийнятті спірних рішень
Виконавчим комітетом Мархалівської
сільської ради не було дотримано вимог
ст. ст. 26, 33 Закону України «Про місцеве
самоврядування» та Земельного кодексу
України, 1990 року, оскільки передача у
власність громадян земельних ділянок є
виключною компетенцією відповідних
територіальних громад, сіл, селищ міст.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 24 грудня 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсними та скасовано
рішення Виконавчого комітету та сесії
Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області від 27 грудня 2000 року № 5, від 26
липня 2001 року № 7, від 25 листопада 2001
року № 2-7, від 25 березня 2004 року №
149-13-ХХІV, від 27 травня 2008 року № 430-22-V,
від 18 лютого 2010 року № 615-42-V.

Визнано недійсними та скасовано
державні акти на право приватної
власності на землю для ведення
особистого підсобного господарства в
АДРЕСА_1:

В інший частині позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 26 травня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано в
частині задоволення позовних вимог про
визнання недійсними та скасування
рішення Мархалівської сільської ради
від 25 березня 2004 року №149-13-ХХІV,
державних актів на право приватної
власності на землю, виданих на ім'я
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, в тому числі і
з відміткою про перехід права
власності до ОСОБА_18 за договорами
купівлі-продажу, ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі Служба безпеки
України просить скасувати рішення
апеляційного суду, залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, ухвалити у
справі нове рішення, яким позов
задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам
закону рішення судів першої та
апеляційної інстанції не відповідають.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання недійсним рішення
Виконавчого комітету сільської ради та
скасувавши державні акти, видані на
підставі зазначеного рішення, виходив
із того, що оспорюване рішення
виконавчого комітету Мархалівської
сільської ради Васильківського району
було прийняте з порушенням норм
земельного законодавства та Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог щодо
витребування земельних ділянок на
користь держави в порядку
передбаченому ст. ст. 387, 388, 392 ЦК України
та визнання за Службою безпеки України
права постійного користування на
спірні земельні ділянки, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
не потребує захисту своїх прав в такий
спосіб, оскільки скасувавши оспорюване
рішення виконавчого комітету
сільської ради та видані на його
підставі державні акти права позивача
будуть поновлені.

Апеляційний суд,
скасувавши рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог та ухваливши в цій
частині нове рішення, про відмову в
задоволенні позову, виходив із того, що
оспорюване рішення виконавчого
комітету Мархалівської сільської ради
права позивача не порушує. Крім того,
апеляційний суд дійшов висновку про те,
що відповідно до положень ст. 126, 152
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України) визнання недійсними державних
актів на право власності на землю, як
правовстановлюючого документа, не
передбачено земельним законодавством
при наявності рішення, у даному випадку
договорів дарування та
купівлі-продажу, що надало
відповідачам право на отримання
державних актів з відміткою про
перехід права власності, а тому
відсутні підстави для визнання
оспорюваних державних актів
недійсними при наявності зазначених
договорів, які не оспорюються.

Проте з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій не можна погодитись з
наступних підстав.

Судами встановлено, що
на підставі рішення 4-ї сесії 22-го
скликання Іванковичівської сільської
ради народних депутатів
Васильківського району Київської
області від 04 березня 1995 року
підсобному господарству Служби
безпеки України видано державний акт
на право постійного користування
землею серії КВ-32, який зареєстровано в
книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за № 3
(а. с. 19, т. 1).

Відповідно до
вищевказаного державного акта на право
постійного користування підсобному
господарству Служби безпеки України
передано у постійне користування 85,6 га
землі.

В подальшому, на
підставі листа начальника
Департаменту забезпечення
оперативно-службової діяльності
Служби безпеки України ОСОБА_10 від 26
вересня 2000 № 19/7-1400 про надання згоди на
вилучення земельної ділянки площею 2 га
до земель запасу Мархалівської
сільської ради, рішенням Виконавчого
комітету Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області від 27 грудня 2000 № 5 вилучено
земельну ділянку площею 2 га із
землекористування Мархалівського
підсобного господарства Служби
безпеки України до земель запасу
Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області (а. с. 20, т. 1).

Рішенням виконкому
Мархалівської сільської ради «Про
надання земельних ділянок в постійне
користування» від 26 липня 2001 № 7,
затверджено проект відведення
земельних ділянок та надано в постійне
користування для ведення особистого
підсобного господарства в АДРЕСА_1
ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,333 га,
ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,333 га,
ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,333 га,
ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,334 га,
ОСОБА_13 земельну ділянку площею 0,334 га,
ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,334 га
за рахунок земель запасу сільської
ради (а. с. 20, т.1).

У подальшому, за
результатами розгляду заяв ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_9,
Виконавчим комітетом Мархалівської
сільської ради 25 листопада 2001 року
прийняті рішення № 6, № 2, № 5, № 7, № 4, № 3
про передачу безкоштовно у приватну
власність останнім земельних ділянок
для ведення підсобного господарства,
які знаходяться у АДРЕСА_1, відповідно
ОСОБА_4 без зазначення площі, ОСОБА_5
площею 0,333 га, ОСОБА_6 площею 0,333 га,
ОСОБА_7 площею 0,334 га, ОСОБА_13 площею 0,334
га, ОСОБА_9 площею 0,334 га (а. с. 21, 22, т. 1).

На підставі вказаних
рішень Виконавчого комітету
Мархалівської сільської ради № 6, № 2, №
5, № 7, № 4, № 3, вищевказаним громадянам
видано державні акти на право
приватної власності на земельні
ділянки, із них: ОСОБА_4, 14 грудня 2001 року
отримала державний акт на право
приватної власності на землю серії IV-
КВ № 4, площею 0,334 га, який
зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 880; ОСОБА_5, 14
грудня 2001 року отримав державний акт на
право приватної власності на землю
серії IV-KB № 3, площею 0,334 га, який
зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 881; ОСОБА_6 14
грудня 2001 року отримав державний акт на
право приватної власності на землю
серії IV-KB № 2, площею 0,334 га, який
зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 882; ОСОБА_7, 14
грудня 2001 року отримав державний акт на
право приватної власності на землю
серії IV-KB № 0, площею 0,333 га, який
зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 884; ОСОБА_13 14
грудня 2001 отримав державний акт на
право приватної власності на землю
серії IV-KB № 1, площею 0,334
га, який зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 883; ОСОБА_9, 14
грудня 2001 року отримав державний акт на
право приватної власності на землю
серії IV-КВ № 9, площею 0,333 га, який
зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 885 (а. с. 23
- 25, т.1).

В подальшому 15 червня
2004 співвідповідач року ОСОБА_4
відчужила належну їй земельну ділянку
ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу,
який посвідчений приватним нотаріусом
Васильківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_14 та зареєстровано в
реєстрі за № 1258; 15 червня 2004 року ОСОБА_9
відчужив належну йому земельну ділянку
ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу,
який посвідчений приватним нотаріусом
Васильківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_14 та зареєстровано в
реєстрі за № 1246; 15 червня 2004 року ОСОБА_7
відчужив належну йому земельну ділянку
ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу,
який посвідчений приватним нотаріусом
Васильківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_14 та зареєстровано в
реєстрі за № 1238 (а. с. 30-32, т.1).

На підставі договорів
купівлі-продажу земельних ділянок від
15 червня 2004 року № 1238, № 1246, № 1258 ОСОБА_12
02 липня 2004 року видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 1,0000 га, з кадастровими номерами
:01:011:0044, :01:011:0043, :01:011:0037,
для ведення особистого селянського
господарства на території
Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області, який зареєстровано в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 884, 880, 885 (а.
с. 33, т. 1).

15 червня 2004 ОСОБА_6
відчужив належну йому земельну ділянку
ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу,
який посвідчений приватним нотаріусом
Васильківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_14 та зареєстровано у
реєстрі за № 1242;

23 березня 2002 року
ОСОБА_5 відчужив належну йому земельну
ділянку ОСОБА_10 за договором дарування,
який посвідчений приватним нотаріусом
Васильківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_14 та зареєстровано в
реєстрі за № 423 (а. с. 35, т. 1).

На підставі договору
дарування земельної ділянки від 23
березня 2002 року № 423, ОСОБА_10 03 червня 2004
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,334 га, з кадастровими номерами
:01:011:0039 для ведення особистого
селянського господарства на території
Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області, який зареєстровано в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 881.

У свою чергу, 15 червня
2004 року ОСОБА_10 відчужив належну йому
земельну ділянку ОСОБА_12 за договором
купівлі-продажу, який посвідчений
приватним нотаріусом Васильківського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_14 та
зареєстровано в реєстрі за № 1254 (а. с. 36,
т. 1).

23 березня 2002 року
ОСОБА_13 відчужив належну йому земельну
ділянку ОСОБА_11 за договором дарування,
який посвідчений приватним нотаріусом
Васильківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_14 та зареєстровано в
реєстрі за № 426 (а. с. 37, т.1).

На підставі договору
дарування земельної ділянки від 23
березня 2002 року № 426 ОСОБА_11 03 червня 2004
року видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,334 га, з кадастровим номером
:01:011:0037 для ведення особистого
селянського господарства на території
Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області, який зареєстровано в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 883 (а. с. 38, т.
1) .

У свою чергу, 15 червня
2004 року ОСОБА_11 відчужив належну йому
земельну ділянку ОСОБА_12 за договором
купівлі-продажу, який посвідчений
приватним нотаріусом Васильківського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_14 та
зареєстровано у реєстрі за № 1252.

На підставі договорів
купівлі-продажу земельних ділянок від
15 червня 2004 року № 1250, № 1242, № 1254 ОСОБА_12
02 липня 2004 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 1,0020 га, з кадастровими номерами
:01:011:0041, :01:011:0042, :01:011:0039
для ведення особистого селянського
господарства на території
Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області, який зареєстровано в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 883, 882, 881 (а.
с. 40, т. 1).

З матеріалів справи
вбачається, що проведеною перевіркою
встановлено, що всупереч вимогам ст. ст.
116, 118, 141, 142, 149 Земельного кодексу
України, рішенням сесії Мархалівської
сільської ради Васильківського району
Київської області «Про приватизацію
земельної ділянки» від 25 березня 2004
року № 149-13-XXIV передано безкоштовно у
приватну власність ОСОБА_12 земельну
ділянку площею 0,24 га в АДРЕСА_1 для
ведення особистого селянського
господарства та 08 листопада 2004 року
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії №
КВ 062539 з кадастровим номером
:01:011:0055, який зареєстровано в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 1896, без
припинення права постійного
користування чи вилучення земельної
ділянки у Служби безпеки України, право
користування на яку посвідчується
державним актом серії КВ-32, виданим на
підставі рішення Іванковичівської
сільської ради від 04 березня 1995 року.

У подальшому, рішенням
сесії Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області від 27 травня 2008 року № 430-22-V
надано дозволи ОСОБА_12 на розробку
проекту із землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельних
ділянок із ведення особистого
селянського господарства на
будівництво та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд площами 0,2449 га, 1,0020 га, 1,00
га, які розташовані в АДРЕСА_1 (а. с. 57,
т.1).

Пунктом 1 рішення сесії
Мархалівської сільської ради від 18
лютого 2010 року № 615-42-V анульовано
державні акти від 02 липня 2004 року серії
КВ № 4, від 02 липня 2004 року серії
КВ № 3, від 08 листопада 2004 року
серії КВ № 3, на право власності
на земельні ділянки, надані для ведення
особистого селянського господарства,
видані на ім'я ОСОБА_12 Пунктом 2
вищевказаного рішення ради
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, цільове
призначення яких змінюється із ведення
особистого селянського господарства
на будівництво і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд в АДРЕСА_1 та передано у
власність ОСОБА_12 земельні ділянки
площею 0,2449 га, 0,3340 га, 0,3340 га, 0,3340 га, 0,3330
га, 0,3340 га, 0,3330 га ріллі для будівництва
та обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд за
рахунок власних приватизованих
земельних ділянок в АДРЕСА_1.

На підставі рішення
сесії Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області від 23 березня 2010 року № 615-42-V
ОСОБА_12 видано державні акти на право
власності на земельні ділянки серії ЯИ
№ 775009, серії ЯИ № 775010, серії ЯИ № 775011,
серії ЯИ № 775012, серії ЯИ № 775013, серії ЯИ
№ 775014, серії ЯИ № 775015 з кадастровими
номерами відповідно :01:011:0055,
:01:011:0041, :01:011:0042, :01:011:0039,
:01:011:0037, :01:011:0044, :01:011:0043,
з цільовим призначення - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

10 грудня 2010 року
ОСОБА_12 на підставі договорів
купівлі-продажу земельних ділянок,
зареєстрованих в реєстрі за № 1683, № 1685,
№ 1681 відчужив громадянину
Федеративної Республіки Німеччини
Міхаелю Фон Хайдену земельні ділянки
відповідно площею 0,3340 га з кадастровим
номером :01:011:0044; площею 0,3340 га з
кадастровим номером :01:011:0042;
площею 0,3340 га з кадастровим номером
:01:011:0043 з цільовим призначення -
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд в АДРЕСА_1, про що зроблено
відмітки на державних актах на право
власності на земельні ділянки ОСОБА_12
серії ЯИ № 775014, серії ЯИ № 775011, серії ЯИ
№ 775015 (а. с. 63, т. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 31 ЗК УРСР
1990 року (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин), вилучення
(викуп) земельних ділянок з метою
передачі їх у власність або надання у
користування громадянам,
підприємствам, установам і
організаціям провадиться за згодою
власників землі і землекористувачів на
підставі рішення Верховної Ради
України, місцевих Рад народних
депутатів.

Згідно з частиною другою статті 12
Закону України від 20 квітня 2000 року №
1699-III «Про планування і забудову
територій» сільські, селищні, міські
ради та їх виконавчі органи в межах
повноважень, визначених законом,
відповідно до генеральних планів
населених пунктів, у тому числі,
вирішують питання вибору, вилучення
(викупу), надання у власність чи в
користування земельних ділянок.

Відповідно до ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин.

Повноваження
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад у сфері
регулювання земельних відносин
визначені ст. 33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».
Зазначений перелік повноважень є
вичерпним. Отже, право виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад щодо передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб або надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності законом
не передбачено.

Таким чином,
ураховуючи вказані положення закону,
передача у власність громадян
земельних ділянок є виключною
компетенцією відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст.
(правова позиція Верховного Суду
України, викладена в ухвалу від 25
квітня 2012 року у справі № 15350вов10).

Згідно ст. 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначеним цим Кодексом.

За змістом п. 6 ст. 118
Земельного кодексу України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної сільської, селищної,
міської ради за місцем знаходження
земельної ділянки. Відповідний орган
місцевого самоврядування або орган
виконавчої влади у місячний термін
розглядає клопотання і надає дозвіл
підприємствам, установам, організаціям
на розробку проекту приватизації
земель. Сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Право на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником документа, що посвідчує
право власності земельної ділянки та
його державної реєстрації. Право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, форма
якого затверджена Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 12
розділу X «Перехідні положення» ЗК
України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

За змістом ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, не заборонених законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті
155 ЗК України передбачено, що у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Таким чином, зазначені норми
встановлювали нерозривний зв'язок між
виникненням права власності на
земельну ділянку з обов'язковим
одержанням її власником державного
акта, який посвідчував його право
власності.

Встановивши, що рішення сільської ради,
на підставі яких було видано
оспорювані державні акти прийняті з
порушеннями встановленого Земельним
кодексом України порядку вилучення і
припинення права постійного
користування землями, що передані
Службі безпеки України в постійне
користування та зміни їх цільового
призначення, апеляційний суд дійшов
помилкового висновку про відсутність
підстав для визнання недійсним таких
рішень та виданих на їх підставі
державних актів, оскільки відповідно
до статті 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (у
редакції, яка була чинною на час
укладення договорів купівлі-продажу)
підставою для державної реєстрації
права власності на земельну ділянку є
саме нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а не
державний акт (ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Вчинення в такому разі на державному
акті (визнаного судом недійсним)
відмітки про відчуження земельної
ділянки на підставі договору
купівлі-продажу (частина шоста статті
126 ЗК України) не змінює суті такого
державного акта, як недійсного.

За таких обставин суд першої інстанції
у справі, правильно застосував до
спірних правовідносин норми статті 155
ЗК України при ухваленні рішення про
визнання недійсними рішень
Мархалівської сільської ради
Васильківського району Київської
області на підставі яких відбулося
незаконне відчуження земельних
ділянок, що перебували в постійному
користування позивача та державних
актів, виданих на їх підставі. Разом з
тим, дійшов передчасних висновків щодо
того, що позовні вимоги про
витребування земельних ділянок на
користь держави в порядку ст. ст. 387, 388
ЦК України є зайвими та відмовив в цій
частині в задоволенні позову.

Судом не враховано, що відповідно до
принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК
України) суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб із зазначених ними
підстав та в межах заявлених ними вимог
(стаття 31 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи,
способом захисту порушеного права
власності держави на земельну ділянку
позивачем обрано витребування майна
від нинішнього його володільця шляхом
віндикації (статті 387, 388 ЦК України),
тобто позивач вимагає повернення майна
відчуженого третіми особами за
договором, учасником якого позивач не
був.

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув, не визначився з
характером спірних правовідносин та
нормою матеріального права, що
підлягає застосуванню.

Допущені судами порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду із направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Служби безпеки
України, заступника прокурора
Київської області задовольнити
частково.

Рішення Васильківського міського суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
та рішення апеляційного Київської
області від 26 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Г.В. Юровська