Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/3775/14 Головуючий у 1
інстанції Курдюков В.М.
Суддя-доповідач Панкеєв
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.,

при секретарі Буримі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на
заочне рішення Токмацького районного
суду Запорізької області від 16 липня 2014
року по справі за Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки житловий будинок
загальною площею 61,00 кв.м., житловою
площею 37,00 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ZPT0GA від 09 квітня 2008 року в
розмірі 15487,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що відповідно до укладеного
договору № ZPT0GA від 09 квітня 2008
року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі
36026,56 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 16,56% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 09 квітня 2018 року.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і відповідач 09 квітня 2008
року уклали договір іпотеки №
ZPT0GA, згідно якого ОСОБА_2 надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 61,00 кв.м., житловою
площею 37,00 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 Майно належить
відповідачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 60 600 грн.
00 коп.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 22 квітня 2014 року має заборгованість -
15487,26 грн., яка складається з наступного:
8139,54 грн. - заборгованість за кредитом;
235,61 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 434,03 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 1702,50 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до договору: 250,00 грн.
штраф (фіксована частина),725,58 три. -
штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Токмацького
районного суду Запорізької області від
16 липня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням
суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що 09.04.2008 року між ПРИВАТБАНК,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № ZPT0GA.
Відповідно до умов кредитного договору
ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у
вигляді не поновлюваної кредитної
лінії на строк з 09.04.2008 року по 09.04.2018
року у розмірі 39780,00 грн. на наступні
цілі: у розмірі 35000,00 грн. на споживчі
цілі, а також у розмірі 4780,00 грн. на
сплату страхових платежів зі сплатою
за користування кредитом відсотків у
розмірі 1.38% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у
момент надання кредиту, винагороди за
резервування ресурсів у розмірі 0,96%
річних від сум зарезервованих
ресурсів. Відповідач зобов'язався
повертати позивачу кошти (щомісячний
платіж) у сумі 625,33 грн. згідно Графіку
погашення кредиту для погашення
заборгованості за кредитним договором.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
сторони уклали договір іпотеки №
ZPT0GA. Згідно п. 1, пп. 35.3 договору
іпотеки, відповідач надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 61,00кв.м., житловою
площею 37,00кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Майно належить
відповідачу на праві власності на
підставі договору дарування від 09.10.2007
року.

Відповідно п. 35.5 сторони
визначили вартість предмету іпотеки,
яка складає 60600,00 грн. (а.с.23-24)

За повідомленням позивача
від 31.12.2008 № 20.1.3.2/6-35357, позивач підвищив
з 01.02.2009 року відсоткову ставку за
кредитним договором до 29,04% на рік.
(а.с.20,21)

За розрахунком банку станом
на 22.04.2014 року у відповідача виникла
заборгованість - 15487,26 грн., яка
складається з наступного: 8139,54 грн. -
заборгованість за кредитом , в тому
числі прострочене тіло кредиту 00, 00
гривень; 4235,61 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом, в
тому числі прострочені відсотки 4156,13
гривень; 434,03 грн. - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом; 1702,50
грн. - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до Договору: 250,00 грн.
- штраф (фіксована частина), 725,58 грн. -
штраф (процентна складова), що
підтверджується розрахунком
заборгованості за договором №ZPT0GA
від 09.04.2008 року (а.с.7-10)

11.03.2014 року позивач направив
відповідачу повідомлення № 30.1.0.0/2-926 з
вимогою дострокового повернення суми
кредиту в повному обсязі, а також
процентів, комісій та штрафних санкцій,
нарахованих на день повернення
кредиту, в тридцяти денний строк з дня
отримання вимоги, а також попередив про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання цієї вимоги, яке
отримане відповідачем 19.03.2014 року.
(а.с.11-14)

Відмовляючи в задоволені
позову, суд першої інстанції зазначив,
що вартість предмета іпотеки майже в
чотири рази перевищує суму боргу за
кредитним договором, що є неспівмірним,
не відповідає загальним засадам
цивільного законодавств, а отже
порушення відповідачем основного
зобов'язання за кредитним договором не
завдає збитків іпотекодержателю та не
змінює обсягу його прав. Вимога
про виселення осіб, які проживають в
предметі іпотеки є похідною від
звернення стягнення на предмет іпотеки
і тому задоволенню також не підлягає.

За доводами апеляційної скарги
рішення суду співмірність не є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Між тим, такий довід апеляційної
скарги не спростовує висновків суду і
не доводить чим спростовуються
висновок суду проте, що відмова у
зверненні стягненні на предмет іпотеки
завдає збитків іпотекодержателю і
змінює обсяг його прав.

Відповідно до ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

За роз'ясненнями п. 41 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5,
при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за позикою та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Отже, при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності
заборгованості за кредитом із вартістю
іпотечного майна, так як згідно зі
статтею 39 Закону України "Про іпотеку" у
задоволенні позову іпотекодержателя
про дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки може бути відмовлено,
якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є
оціночним, то суд має його належним
чином мотивувати, співставити
обставини зі змістом цього поняття,
визначитись чи не суперечить його
застосування загальному змісту та
призначенню права, яким урегульовано
конкретні відносини та враховувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність ( пункт 6
частини першої статті 3 ЦК України).

Як вбачається із розрахунку банку у
відповідача відсутня прострочена
заборгованість за тілом кредиту (а.с.10),
за умовами кредитного договору
кінцевий строк повернення кредиту 09
квітня 2018 року, загальна сума
дострокового стягнення становить 15 487,26
грн. з урахуванням пені, яка нарахована
понад рік з 09.07.2011 року (а.с.8), сторони
визначили вартість предмета іпотеки
60600 гривень, (а.с.25), отже сума стягнення
майже в чотири рази менше вартості
іпотечного майна, а тому колегія судів
погоджується із висновком суду першої
інстанції проте, що вимоги позивача не
є співмірними та відповідно до ст. 39
Закону України "Про іпотеку" , суд
першої інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позову іпотекодержателю
про дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки, так як допущене
боржником порушення основного
зобов'язання не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Щодо доводів апеляційної скарги,
що суд першої інстанції взяв вартість
предмету іпотеки станом на 09.04.2008 року,
то ця вартість визначена сторонами у 35.5
Договору.

Умови договору за правилами ст.
627-629 ЦК України є обов'язковими для
сторін та відповідно до 11,60 ЦПК України
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ця вартість,
визначена сторонами, не спростована
банком.

Отже висновок суду першої інстанції
про відмову у задоволенні позову
іпотекодержателю про дострокове
звернення стягнення на предмет
іпотеки, так як допущене боржником
порушення основного зобов'язання не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав в апеляційній
скарзі з посиланням на докази не
спростований , а тому колегія судів не
вбачає підстав для його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують його законність, підстав
для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,308,313,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Заочне рішення Токмацького районного
суду Запорізької області від 16 липня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: