справа № 619/1367/14-ц
провадження 2/619/796/14
УХВАЛА

іменем України

28 травня 2014 року
м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участюсекретаря судового
засіданняМолотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
правочинів недійсними, поділ майна, що
є спільною сумісною власністю
подружжя, визнання права власності, та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя та його поділ, -

установив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просила
визнати недійсним з моменту вчинення
іпотечний договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посвідчений 07 жовтня 2013 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
відповідно до якого передано в іпотеку
житловий будинок АДРЕСА_1 та
застосувати правові наслідки
недійсності правочину; визнати
недійсним з моменту вчинення іпотечний
договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посвідчений 07 жовтня 2013 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
відповідно до якого передано в іпотеку
земельну ділянку площею 0,75 га,
розташовану за адресою АДРЕСА_1 та
застосувати правові наслідки
недійсності правочину; визнати
недійсним з моменту вчинення договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
відповідно до якого право власності на
будинок АДРЕСА_1 перейшло до
відповідача ОСОБА_5 та застосувати
правові наслідки недійсності
правочину; визнати недійсним з моменту
вчинення договір про задоволення вимог
іпотекодержателя між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
відповідно до якого право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 перейшло
до відповідача ОСОБА_5 та застосувати
правові наслідки недійсності
правочину; скасувати Свідоцтво про
реєстрацію права власності на будинок
АДРЕСА_1 від 12 лютого 2014 року, видане
державним реєстратором Реєстраційної
служби Дергачівського районного
управління юстиції Харківської
області; скасувати державну реєстрацію
права власності на будинок АДРЕСА_1,
проведену державним реєстратором
Реєстраційної служби Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області на підставі
Свідоцтва про реєстрацію права
власності на будинок АДРЕСА_1 від 12
лютого 2014 року, видане державним
реєстратором Реєстраційної служби
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області; скасувати
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 від 26.10.2013
року, проведену приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8; визнати за ОСОБА_3 право
власності в спільному майні подружжя в
розмірі 2/3 житлового будинку №4 з усіма
наявними надвірними господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_3 право власності в
спільному майні подружжя в розмірі 2/3
земельної ділянки по АДРЕСА_1 на якій
розташовані житловий будинок №4 та усі
наявні надвірні господарські будівлі
та споруди.

До початку розгляду справи по
суті ОСОБА_4 подав зустрічний позов про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя та його поділ, в
якому просив прийняти зустрічну
позовну заяву та об'єднати її в одне
провадження з первісним позовом та
визнати майно, а саме, квартиру №18,
загальною площею 60,3 м2, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, квартиру №1,
загальною площею 297,0 м2 по АДРЕСА_3,
земельну ділянку площею 0,0540 га., що
розташована за адресою: АДРЕСА_3,
автомобіль «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic», 2008 року
випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_4,
кузов НОМЕР_5, державний номерний знак
НОМЕР_1, автомобіль «Mercedes-Benz GL 320 cdi», 2007
року випуску, колір чорний, двигун
НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, державний
номерний знак НОМЕР_2, автомобіль
«Mitsubishi L 200», 2008 року випуску, колір
білий, двигун НОМЕР_8, кузов НОМЕР_9,
державний номерний знак НОМЕР_3
спільною сумісною власністю подружжя.
Здійснити розподіл речей між подружжям
з урахуванням їх вартості і частки
кожного із подружжя у спільному майні.
Провести поділ майна, що є спільною
сумісною власністю подружжя та
виділити у власність ОСОБА_3: квартиру
№1, загальною площею 297,0 м2, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;
земельну ділянку, площею 0,0540 га., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;
автомобіль «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic», 2008 року
випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_4,
кузов НОМЕР_5, державний номерний знак
НОМЕР_1. Провести поділ майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя
та виділити у власність ОСОБА_4:
квартиру №18, загальною площею 60,3 м2, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
автомобіль «Mercedes-Benz GL 320 cdi», 2007 року
випуску, колір чорний, двигун НОМЕР_6,
кузов НОМЕР_7, державний номерний знак
НОМЕР_2; автомобіль «Mitsubishi L 200», 2008 року
випуску, колір білий, двигун НОМЕР_8,
кузов НОМЕР_9, державний номерний знак
НОМЕР_3.

Ухвалою Дергачівського районного суду
Харківської області від 14 травня 2014
року прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом зустрічну позовну
заяву ОСОБА_4 про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя і
його поділ, та об'єднано в одне
провадження з первісним позовом ОСОБА_3
про визнання правочинів недійсними,
поділ майна, що є спільною сумісною
власністю подружжя, та визнання права
власності.

27 травня 2014 року ОСОБА_3 подала до
канцелярії суду клопотання про
відкладення розгляду справи, яке
призначено на 28 травня 2014 року, у
зв'язку з тим, що нею 27 травня 2014 року
укладено угоду з адвокатом і їй та (або)
її представнику необхідний час для
ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 28 травня 2014 року
ОСОБА_3 не з'явилася, хоча була належним
чином повідомлена у встановленому
порядку про час і місце судового
розгляду справи. Про причини неявки в
судове засідання не повідомила.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 не
заперечував проти відкладення
розгляду справи, оскільки ОСОБА_3 має
право на надання правової допомоги.

Суд дійшов до висновку про залишення
позову ОСОБА_3 без розгляду з наступних
мотивів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України,
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Тобто, зазначеною нормою не
передбачено про врахування поважності
причин повторної неявки позивача.

Зазначені положення повинні
враховуватись у системному та
логічному зв'язку із положенням п.3 ч.1
ст.169 ЦПК України, згідно з якою суд
відкладає розгляд справи лише в разі
першої неявки в судове засідання
належним чином повідомленого позивача
без поважних причин. При повторній
неявці належним чином повідомленого
позивача, від якого не надійшла заява
про розгляд справи за його відсутності,
суд залишає заяву без розгляду.

Отже, законодавець диференціює
необхідність врахування судом
поважності/неповажності явки позивача
до суду залежно від того, яке це судове
засідання: перше чи повторне. Тобто не
вказує на врахування судом поважності
причин при повторній неявці позивача
до суду (другої підряд).

Це пов'язано із дією принципу
цивільного судочинства -
диспозитивністю, відповідно до якого
кожний учасник процесу самостійно
розпоряджається наданими йому законом
процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону
пов'язане із дотриманням судом
розумних строків розгляду справи, що є
вимогою статті 157 ЦПК України та статті
6 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив
баланс захисту прав як позивача, який
повторно не з'явився в судове засідання
(незалежно від причин неявки), так і
відповідача, який у зв'язку з такою
неявкою вимушений витрачати свої час
та кошти. Так, для відповідача - це є
залишення заяви без розгляду з правом
на компенсацію витрат, пов'язаних з
розглядом справи (ч.3 ст.89 ЦПК України), а
для позивача - це право на повторне
звернення до суду з тим самим позовом
(ч.2 ст.207 ЦПК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що
у судовому засіданні 14 травня 2014 року
ОСОБА_3 була присутньою, але під час
вирішення судом у нарадчій кімнаті
питання про прийняття зустрічного
позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 покинула судове
засідання і не подала до суду заяви про
розгляд справи за її відсутності. У
зв'язку з цим, розгляд справи було
відкладено.

У судове засідання 28 травня 2014 року
ОСОБА_3 не з'явилася, причини неявки
суду не повідомила, при цьому була
повідомлена належним чином про час та
місце розгляду справи, про що свідчить
поштове повідомлення про вручення
судового виклику, яке вона отримала 22
травня 2014 року, та її особисте
ознайомлення з матеріалами цивільної
справи 27 травня 2014 року.

Отже, ОСОБА_3, будучи належним чином
повідомленою про час та місце розгляду
справи у судове засідання повторно не
з'явилася. Заяву про розгляд справи у її
відсутність до суду не надано.

Згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України, у разі
повторної неявки в судове засідання
позивача, повідомленого належним
чином, якщо від нього не надійшла заява
про розгляд справи за його відсутності,
суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК
України, суд залишає позов без
розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання.

За таких обставин, процесуальний закон
зобов'язує суд залишити позов без
розгляду незалежно від поважності
причин неявки позивача.

При цьому суд, відповідно до вимог ч.2
ст.207 ЦПК України, роз'яснює
ОСОБА_3, що вона має право звернутися до
суду повторно.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4

Відповідно до ст.123 ЦПК України,
зустрічний позов розглядається судом
спільно з первісним позовом.

Пленум Верховного Суду України у п.10
своєї постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року роз'яснив судам, що пред'явлення
відповідачем зустрічного позову чи
третьою особою самостійних вимог
не змінює процесуального статусу цієї
особи.

Оскільки первісний позов ОСОБА_3
залишається судом без розгляду, що є
однією з форм закінчення розгляду
справи без ухвалення рішення суду, яка
спричиняє припинення провадження у
справі в цілому, то самостійний розгляд
зустрічного позову ОСОБА_4,
процесуальний статус якого -
відповідач, не може бути розглянутий
судом без первісного позову.

При цьому суд роз'яснює ОСОБА_4 про його
право звернутися до суду з позовом у
загальному порядку.

Так як судом було відстрочено позивачу
сплату судового збору у розмірі 3654
гривні до ухвалення судового рішення у
справі, і позов залишається без
розгляду, то суд стягує з ОСОБА_3
зазначену суму судового збору в дохід
держави.

Керуючись ст.ст. 82, 169 ч.3, 207 ч.1 п.3, 208-210
ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання правочинів недійсними, поділ
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя, визнання права власності та
зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя та його поділ,
залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 3654
гривні судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.А.
Болибок