Справа №487/2234/14-ц 22.09.2014 22.09.2014 22.09.2014
Провадження № 22ц- 784/2497/14
Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач апеляційного
суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

22 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Богуславській
О.М.,

за участю:

- представника позивачки ОСОБА_2,

- відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 11 серпня 2014 року

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5

про

визнання недійсним договору купівлі -
продажу транспортного засобу та
визнання права власності на ? частину
цього транспортного засобу в порядку
розподілу спільного майна подружжя,

в с т а н о
в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу транспортного засобу та
визнання права власності на ? частину
цього транспортного засобу в порядку
розподілу спільного майна подружжя.

Позивачка зазначала, що з 16
березня 2001 року по 22 листопада 2011 року
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 В період шлюбу подружжя
придбало автомобіль Dawoo Lanos 2008 року
випуску. В подальшому їй стало відомо,
що ОСОБА_3 без її згоди продав
зазначений автомобіль ОСОБА_5

Посилаючись на те, що спірний
автомобіль є спільною сумісною
власністю подружжя, був відчужений
відповідачем незаконно, просила суд
визнати недійсним договір купівлі -
продажу вказаного транспортного
засобу та в порядку розподілу
спільного майна подружжя стягнути з
ОСОБА_3 на її користь ? частини від
вартості автомобіля у розмірі 24 000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 11 серпня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 22 820 грн., що становить ?
частину вартості автомобіля Dawoo Lanos,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
про визнання договору купівлі - продажу
автомобіля недійсним відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03 червня 2001 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 10
листопада 2011 року шлюб між ним було
розірвано.

За час шлюбу, 31 травня 2008 року сторони
придбали автомобіль марки Dawoo -FSO Lanos TF 69
Y 2008 року випуску, який було
зареєстровано на ОСОБА_3

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

Встановивши, що спірний транспортний
засіб був придбаний в період шлюбу,
суд вірно вважав що він становить
спільну сумісну власність позивачки і
відповідача та обгрунтовано виходив з
того, кожен із них має рівне право на це
майно.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний автомобіль 06 грудня 2013 року
знято з реєстраційного обліку і в цей
же день на підставі довідки - рахунку
№596055 було продано ОСОБА_5 за 45 640 грн.

Відповідно до вимог ст..63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно з ч. 3 ст.65 СК України для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Матеріали справи не містять доказів, що
позивачкою було надано належним чином
оформлену згоду ОСОБА_3 на продаж
спірного автомобіля.

Оскільки на момент розгляду справи
спірний автомобіль, придбаний за час
спільного проживання, був відчужений
відповідачем іншій особі без згоди
позивачки, то суд першої інстанції
вірно вважав, що з ОСОБА_3 підлягає
стягненню на користь ОСОБА_4 ? частину
грошової компенсації від вартості
автомобіля марки Dawoo -FSO Lanos TF 69 Y .

Разом з тим, не можна погодитись з
висновком суду в частині визначення
розміру грошової компенсації за частку
у спільному майні, виходячи з такого.

З матеріалів справи також вбачається,
що під час перебування у
зареєстрованому шлюбі 03 червня 2008 року
було укладено кредитний договір №
5 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПростоФінанс» та
ОСОБА_3 відповідно до умов якого ТОВ
«ПростоФінанс» надав позичальнику
кредит в сумі в розмірі 52 600 грн. на
придбання вказаного транспортного
засобу, а позичальник зобов'язався
повернути кредит до 10 червня 2013 року.

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно,
які були одержані за цим договором, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до положень ст. 65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї. Це означає, що дружина
та чоловік незалежно від припинення
шлюбу мають рівні права та обов'язки
щодо спільно нажитого у шлюбі майна,
оскільки розірвання шлюбу не звільняє
подружжя від зобов'язань за кредитом.

Як роз'яснено п.п. 23, 24 постанови № 11
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст.65 СК
України).

Отже, кошти, одержані за кредитним
договором, укладеним між ТОВ
«ПростоФінанс» та ОСОБА_3, для
придбання автомобіля марки Dawoo -FSO Lanos TF
69 Y на суму 52 600 грн., також є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Таким чином, у результаті придбання
подружжям спірного автомобіля у кредит
боргові зобов'язання перед
позикодавцем несуть як чоловік, так і
дружина, а не тільки той із подружжя,
хто підписав кредитний договір.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3
посилався на те, що після розірвання
шлюбу, він одноособово сплачував кошти
в рахунок погашення боргу за кредитним
договором від 03 червня 2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що
заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 10
листопада 2011 року шлюб між ним було
розірвано.

Відповідно до ст. 114 СК України у разі
розірвання шлюбу судом, шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Із наданих відповідачем в суді
апеляційної інстанції банківських
квитанцій вбачається, що після
набрання рішенням суду законної сили
ОСОБА_3 сплатив 26 356 грн. в рахунок
погашення кредитної заборгованості.

За такого, колегія вважає, що з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню ? частини вартості
спірного транспортного засобу з
урахуванням частини грошових коштів,
сплачених відповідачем після
розірвання шлюбу в рахунок погашення
заборгованості за вказаним кредитним
договором, що становить 9 642 грн. (45 640
грн. - 26 356 грн. = 19 284 грн.)

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі про те, що спірний автомобіль
було продано відповідачем за 24 000, про
що свідчить письмова розписка та
пояснення покупця ОСОБА_5,
спростовуються довідкою - рахунком
№596055 від 06 грудня 2013 року з якої
вбачається що ОСОБА_3 продав вказаний
транспортний засіб за 45 640 грн. Тому
пояснення ОСОБА_6 щодо продажу
автомобіля за 24 000 грн. не можна вважати
допустимими, оскільки вони суперечать
ціні продажу автомобіля вказаній у
зазначеній довідці - рахунку , яка у цій
частині не оспорена.

З огляду на наведене, відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення
суду слід змінити, зменшивши розмір
компенсації за частку у спільному
майні належну до стягнення з ОСОБА_3 з 22
820 грн. до 9 642 грн.

В іншій частині рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 11 серпня 2014 року
змінити, зменшивши розмір компенсації
вартості частки транспортного засобу
марки Dawoo -FSO Lanos TF 69 Y 2008 року випуску,
належну до стягнення із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 з 22 820 грн. до 9 642 грн.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді