Провадження №2/761/5439/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 серпня 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі Кривошия
О.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

від відповідача
Онищенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
розірвання договору, -

в с т а н о в и в:

У червні 2014р. позивач звернувся до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовною заявою, в якій поставлено
питання про розірвання договору
фінансування нових автомобілів від
05.04.2014р., укладеного між ним та
відповідачем та стягнення з
відповідача вартість перерахованої на
його рахунок в банку суми у розмірі
4039,20грн., а також стягнення з
відповідача на його користь витрат на
правову допомогу у розмірі 300,00грн. та
судового збору у розмірі 243,60грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 05.04.2014р. в салоні
№370 в м.Вінниця між ним та відповідачем
було укладено договір фінансування
нових автомобілів. Одночасно з
укладенням договору позивачу було
надано ваучер про укладення договору.
Позивач вказує на те, що в день
укладення договору ним сплачено на
рахунок відповідача 4039,20грн. за
послуги, пов'язані з включенням
договору до системи АвтоТак та
формування групи. В подальшому, 17.04.2014р.,
позивач, у відповідності до п.12.1.5.
договору, направив відповідачу лист
про розірвання договору з вимогою
повернути сплачені ним грошові кошти
за договором. Однак, протягом 30 днів
кошти так й не було повернуто. Вказує
про те, що листом від 29.04.2014р. відповідач
повідомив його, що його лист від
17.04.2014р., начебто, про відстрочення
платежу, а така відстрочка договором не
передбачена і одночасно надіслав
повідомлення та квитанцію про
необхідність сплати першого внеску.
Також, відповідач направив позивачу
повідомлення та квитанції на оплату
чергових платежів, а саме: від 15.05.2014р.,
23.05.2014р., 29.05.2014р. Отже, як вказує позивач,
відповідач навмисно проігнорував його
вимогу від 17.04.2014р. про розірвання
договору і повернення сплаченої ним
суми, в зв'язку із чим він був змушений
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав у повному обсязі, просив, з
підстав, викладених у ньому, позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що
договір, в силу, ч.1 ст.638 ЦК України є
укладеним, позивачу до підписання
договору була надана вичерпна
інформація про послуги, що надаються
відповідачем, підпис позивача свідчить
про факт ознайомлення та згоди з
умовами договору. Крім цього, зазначав,
що порядок надання послуг, які
надаються відповідачем врегульовано
Законом України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», відповідач отримав
відповідну ліцензію на здійснення
діяльності з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах №198421 від 15.01.2013р.,
спірний договір укладено у
відповідності до Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно
і всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 05.04.2014р. між ОСОБА_1
(далі-учасник групи/позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто»
(далі-відповідач) в м.Вінниця, було
укладено договір №710254 про надання
фінансової послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів відповідно до умов якого
відповідач надав учаснику групи
фінансову послугу з адміністрування
фінансових активів для придбання
автомобіля за рахунок об'єднаних
періодичних платежів учасників групи
через систему АвтоТак (далі-договір про
адміністрування). Договір було
укладено шляхом його підписання
сторонами та підписання додатку №1,
який є невід'ємною частиною договору
(а.с.7-10).

Також, 05.04.2014р. між позивачем, як
довірителем, та товариством з
обмеженою відповідальністю «АТ
Сервіс», як повіреним, було укладено
договір доручення №710254 (далі-договір
доручення), відповідно до умов якого, в
зв'язку із укладенням між довірителем
(позивачем) та ТОВ «Авто Просто»
договору про надання фінансової
послуги з адміністрування фінансових
активів для придбання товару
(автомобіля) в групах через систему
Авто Так №710254 від 05.04.2014р., довіритель
зобов'язався сплатити на користь ТОВ
«Авто Просто» винагороду у розмірі
4039,20грн., що визначена у договорі про
адміністрування як винагорода за
послуги ТОВ «Авто Просто», пов'язані з
включенням договору про
адміністрування до системи Авто Так та
формування групи.

Сплата вказаної винагороди за
договором доручення в сумі 4039,20грн.
була здійснена позивачем 05.04.2014р., з
призначенням платежу «оплата
винагороди згідно договору доручення
№710254 від 05.04.2014р»., що підтверджується
банківською квитанцією 102634.136.1 від
05.04.2014р. (а.с.15).

Позивач, із посиланням на свою заяву
від 17.04.2014р. про розірвання договору про
адміністрування, просив розірвати
договір та повернути сплачені кошти в
сумі 4039,20грн. При цьому, доказів, що
свідчили б про направлення вказаної
заяви на адресу відповідача та її
отримання відповідачем суду надано не
було (а.с.16).

Натомість, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем на адресу
відповідача була надіслана заява від
17.04.2014р., яка була відправлена позивачем
25.04.2014р. та отримана відповідачем
28.04.2014р. за вх.№804/14 про переривання
виплати за автомобіль ВАЗ 2114 та не
покладення на нього штрафних санкцій
(а.с.39-40).

У відповідь на зазначений лист,
відповідачем на адресу позивача була
направлена відповідь із поясненням про
те, що умовами договору відстрочка
платежу не передбачена. Також,
відповідачем на адресу позивача було
направлено квитанції із зазначенням
необхідних сум періодичних платежів за
договором, які позивач не сплатив
(а.с.17-24).

Відповідно до п.12.1 договору про
адміністрування учасник, який ще не
отримав автомобіль, має право
розірвати договір за власним бажанням,
про що має повідомити Авто Просто у
письмовій формі. В цьому випадку
поверненню підлягають тільки
періодичні платежі, сплачені за
договором, з урахуванням положень,
викладених в ст.12 договору.

Пунктом 12.1.5 договору про
адміністрування встановлено, якщо
учасник виявить бажання односторонньо
відмовитись від договору про
адміністрування протягом 14
(чотирнадцяти) календарних днів з дати
підписання цього договору, договір
вважається розірваним і учасник
звільняється від будь-яких зобов'язань
за ним. При цьому, протягом зазначених 14
(чотирнадцяти) днів учасник
зобов'язаний письмово повідомити про
односторонню відмову від договору
шляхом подання заяви в центральний
офіс Авто Просто за адресою: вул.
Воровського, 24, корп. 1, поверх 3-й, Київ,
01601. У зазначеній заяві має бути чітко
повідомлено про рішення Учасника щодо
односторонньої відмови від договору,
викладено прохання про повернення
сплачених коштів, та повідомлено
власні банківські реквізити.

Відповідно до положень глави 52 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Згідно ст.651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Як вже було встановлено судом, із
заявою про розірвання договору, в
порядку визначеному у ст.12 договору,
позивач до відповідача не звертався,
відповідач зі свого боку умови
договору не порушував.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що у
позивача не має підстав вимагати
розірвання договору в судовому
порядку.

Крім цього, у зв'язку з відмовою у
задоволенні позову, вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу у розмірі 300,00грн. є
безпідставними.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст.10, 11, 57-60, 179, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
розірвання договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасували,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя