АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3920/14
Справа №643/2397/13-ц
Головуючий 1 інст. - Горбунова Я.М.
Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного
суду м.Харкова від 13 березня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» до
ОСОБА_3, третя особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПАТ «Укргазбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 ,
треті особи:ОСОБА_4,ОСОБА_5, приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартири АДРЕСА_1 шляхом проведення
прилюдних торгів в межах процедури
виконавчого провадження.

На обґрунтування позовних вимог банк
посилався на те, що з метою
забезпечення виконання умов
кредитного договору на погашення
ОСОБА_4 запозичених 2644000 доларів США
кредиту та сплаті 12,5% річних за
користування грошима, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
з банком 9 червня 2008 року укладено
іпотечний договір, за яким вони
передали банку в іпотеку вищевказаний
будинок, загальною площею. 6422,9 кв.м
житловою - 2285,6 кв.м

У зв'язку з невиконанням боржником
прийнятих зобов'язань з грудня 2008 року
рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 13 травня 2010 року стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5. на користь
банку 2630252,33 доларів США боргу та 1664543,02
грн. пені, яке боржниками не
виконується.

Зазначивши, що за позовом боржників
рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 11 вересня 2009 року договір
іпотеки безпідставно було визнано
недійсним та за час його чинності до
скасування цього рішення рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 4 квітня 2012 року та відмові у позові,
боржниками квартира було відчужено
ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_6 13 жовтня 2009 року, з посиланням на
чинність іпотеки за правилом ст..23
Закону України «Про іпотеку» від 5
червня 2007 року № 898-VІ у разі переходу
права власності від іпотекодавця до
іншої особи, банк з урахуванням
уточнень позовних вимог про збільшення
розмірів заборгованих сум та суми
неустойки просив суд звернути
стягнення на квартиру з початковою
ціною продажу з прилюдних торгів у
розмірі 90% від вартості, визначеної
суб'єктом оціночної діяльності.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 13 березня 2014 року позов
задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 з
початковою ціною продажу з прилюдних
торгів у розмірі 90% від вартості,
визначеної суб'єктом оціночної
діяльності, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_4 у загальному
розмірі 3664801,99 доларів США та 23800945,13 грн.
пені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на безпідставність позову
банку, неправильне застосування судом
норм матеріального права та порушення
вимог процесуального права при його
задоволення, рішення районного суду
просить скасувати, новим рішенням у
позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
них, колегія відповідно до положень
ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення
районного суду залишити без змін з
наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини ,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст..61 цього Кодексу, які не
підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

По справі, згідно наданих доказів,
встановлено, що ОСОБА_4 на підставі
кредитного договору від 26 грудня 2007
року отримано 2644000 доларів США, з
оплатою за користування кредитом 12,5%
річних, для придбання нежитлової
будівлі літер «В-5» загальною площею
6471,2 кв.м по АДРЕСА_1, на умовах
забезпечення кредиту договором
іпотеки №20 від 26 грудня 2007 року
вказаної будівлі та договору поруки з
ОСОБА_5 від 26 грудня 2007 року.

Кредит надано до 25 грудня 2012 року з
погашенням заборгованості у
відповідності до п.п.3.3.3 договору
щомісячними платежами.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань
рішенням суду від 13 травня 2010 року на
підставах кредитного договору та
договору поруки солідарно стягнуто з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 2660252,33 доларів США
заборгованості по кредиту та 1664543,02 грн.
нарахованої пені.

Постановами ДВС від 11 листопада 2011 року
та від 22 лютого 2012 року про стягнення з
кожного заборгованості та пені
відкриті виконавчі провадження, але
рішення суду не виконане,
заборгованість боржниками не
погашення, у зв'язку з чим банком
збільшена сума заборгованості по
кредиту та розмір пені.

Договором іпотеки без оформлення
заставної, укладеного банком з ОСОБА_4
та ОСОБА_5 29 червня 2008 року, вони на
забезпечення кредитного договору від 26
грудня 2007 року передали в іпотеку
реконструйовану будівлю літер «В-5» по
АДРЕСА_1 у якості житлового будинку
загальною площею 6422,9 кв.м житловою - 2285,6
кв.м, в якому розташовано 123 квартири, в
тому числі квартиру АДРЕСА_1, що
належить іпотекодавцям на праві
приватної спільної сумісної власності
за рішенням Московського районного
суду м.Харкова від 16 квітня 2008 року.

Договір іпотеки рішенням цього суду
від 11 вересня 2009 року визнано
недійсним, але за апеляційною скаргою
банку вказане рішення скасовано
апеляційним судом 4 квітня 2012 року ,
новим рішенням у позові ОСОБА_7, ОСОБА_5
відмовлено та 14 травня 2012 року
відновлено обтяження іпотекою
квартири, в тому числі спірну.

Як вбачається із матеріалів справи за
час чинності рішення суду від 11 вересня
2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договором
купівлі-продажу від 13 жовтня 2009 року
продано квартиру ОСОБА_3

Згідно довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно квартира
АДРЕСА_1 загальною площею 33 кв.м,
житлової - 18,4 кв.м зареєстрована 15
жовтня 2009 року на праві власності на
відповідача за вказаним договором
купівлі-продажу.

В подальшому на підставі рішення
господарського суду Харківської
області здійснено перереєстрацію
квартири на ФОП ОСОБА_8 16 травня 2011 року,
а 19 травня цього року на ТОВ «Аліма-Т»,
яким за договором дарування від 16
червня 2011 року відчужена ОСОБА_3 й право
власності зареєстровано у Реєстрі 20
червня 2011 року.

За правилом ч.6 ст.5 Закону України «Про
іпотеку» частина об'єкта нерухомого
майна може бути предметом іпотеки лише
після її виділення в натурі і
реєстрації права власності на неї, як
на окремий об'єкт нерухомості, якщо не
встановлено інше цим Законом.

У разі переходу права власності (право
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, в тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека , за нормою ч.1 ст.23 цього Закону,
є дійсною для набувача відповідного
нерухомого майна, у тому випадку, якщо
до його відома не доведена інформація
про обтяження майна іпотекою.

Окрім цього за ч.2 зазначеної частини
Закону така особа набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

З огляду на викладене та встановлені
судом обставини, за якими ОСОБА_3 набула
право власності на окрему квартиру в
будинку, що перебував в іпотеці банку,
з урахуванням положень п.3.1.6 договору
іпотеки, ст..т. 589, 590 ЦК України, ст..33
Закону України «Про іпотеку» з
урахуванням письмової вимоги
(претензії) банку на адресу ОСОБА_3 від 2
серпня 2012 року про наявність
заборгованості по кредиту суд дійшов
правильного висновку про задоволення
позову та про звернення стягнення
заборгованості на предмет іпотеки -
окрему квартиру, яка належить
відповідачу, шляхом продажу її з
прилюдних торгів.

Доводи апеляційній скарги про
неповноту з'ясування обставин,
невизначеність вартості квартири та
права спільної сумісної власності
приміщень загального користування
будинку, порушення судом та банком
співмірності відповідальності
власників квартир та намагання
стягнень двома способами: стягнення з
боржників та на предмет іпотеки,
колегія вважає безпідставними та
необґрунтованими, враховуючи, що
рішення судом ухвалене з додержанням
норм закону про іпотеку, з урахуванням
непогашення заборгованості за
кредитним договором та право банку на
звернення стягнень заборгованості на
квартиру, як частину нерухомого майна
переданого в іпотеку, оскільки
квартира вважається окремим об'єктом
нерухомості і передається в іпотеку з
усіма його приналежностями.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду
м.Харкова від 13 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді