Справа № 203/2752/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач із вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
послався на те, що з 10 серпня 1985 року він
перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого
сторони мають спільну дитину - дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору з приводу
спільного майна між сторонами немає.
Тривалий час подружжя спільного
господарства не веде і шлюбні
відносини між ними фактично припинені,
причиною чого є зникнення у подружжя
взаєморозуміння, різні життєві
погляди, що унеможливлює спільне
подружнє життя. Спільна дитина сторін
проживає разом із ними. Позивач вважає,
що родина розпалася остаточно і не може
бути відновлена, причиною чого зокрема
є різка зміна відповідачем свого
відношення до позивача та
влаштовування нею позивачу протягом
останнього року безпричинних сварок і
скандалів.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав, наполягав на
їх задоволенні, просив судові витрати
по справі, у випадку задоволення
позову, з відповідача не стягувати.
Також позивач просив суд строку для
примирення не надавати.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову не заперечувала,
підтвердила неможливість збереження
шлюбу, однак зазначила, що шлюб
розпався саме через неналежну
поведінку позивача. Строк для
примирення подружжю відповідач
просила не надавати.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 10
серпня 1985 року між сторонами у справі
було укладено шлюб, зареєстрований
Палацом урочистих подій виконкому
Донецької міської ради за актовим
записом №1173 (а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилась
дитина - дочка ОСОБА_3, про що в книзі
записів актів громадянського стану про
народження 09 липня 1997 року зроблено
відповідний актовий запис №639 (а.с.4).

Також судом з пояснень сторін у
відповідності до положень ст.61 ч.1 ЦПК
України встановлено, що шлюбні
відносини між позивачем та
відповідачем фактично припинені вже
тривалий час і більше не
відновлювались, подружжя не підтримує
тісних стосунків, хоча і мешкає в одній
квартирі, однак в різних кімнатах, та
спільного господарства не веде, а спір
про поділ спільного майна між
подружжям відсутній. Причиною
припинення шлюбних відносин стала
відсутність в родині взаєморозуміння,
симпатії та поваги подружжя один до
одного, різні погляди на стосунки
подружжя в сім'ї, що негативно впливало
на шлюбні відносини та виховання
спільної дитини. Після розірвання
шлюбу спільна дитина сторін - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжить проживати з
батьками.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами СК
України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен
учасник сімейних відносин, який досяг
чотирнадцяти років, має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.
Способом захисту сімейних прав та
інтересів зокрема є припинення
правовідношення.

Згідно ст.104 СК України підставою для
припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України
така форма припинення шлюбу у випадку
наявності у подружжя спільних
неповнолітніх дітей, небажання
подружжя за обопільною згодою подати
до суду заяви про розірвання шлюбу -
можлива за позовною заявою одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.115 СК України рішення
суду, яким задоволено позов про
розірвання шлюбу і яке набрало
законної сили, засвідчує факт
розірвання шлюбу.

У відповідності до норми ст.112 СК
України з метою встановлення наявності
підстав для розірвання шлюбу за
позовом одного з подружжя суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Підсумовуючи вищевикладене та
приймаючи до уваги ту обставину, що
подружжя стосунки не підтримує, шлюбні
відносини між позивачем та
відповідачем фактично припинені вже
тривалий час та більше не
відновлювались, позивач наполягає на
розірванні шлюбу, зберігати шлюб не
бажає, а відповідач підтримує в цьому
позивача, враховуючи інтереси кожного
з подружжя та їх спільної дитини, суд
приходить до висновку, що шлюб сторін
по даній справі розпався остаточно,
відновлений бути не може, а тому
підлягає розірванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат та враховуючи
волевиявлення позивача щодо
відсутності необхідності стягувати з
відповідача сплачений позивачем
судовий збір, суд приходить до
висновку, що судові витрати у справі
відшкодування не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.105-107, 110, 112, 115 СК України, ст.ст.3, 8,
10, 11, 57-61, 88, 169, 197, 208, 212-215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 10 серпня 1985 року
Палацом урочистих подій виконкому
Донецької міської ради, актовий запис
№1173, - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур