Справа № 346/3944/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1924/2014
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Проскурніцького П.І., Ясеновенко
Л.В.,
секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю
сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третьої особи
Ліснохлібичинської сільської ради про
відновлення права на користування
земельною ділянкою, усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою та
виготовленні кадастрового плану та
повернення земельної ділянки за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 28 липня
2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 28
липня 2014 року задоволено частково
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи
Ліснохлібичинської сільської ради про
відновлення права на користування
земельною ділянкою, усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою та
виготовленні кадастрового плану та
повернення земельної ділянки.

Зобов'язано усунути перешкоди ОСОБА_2 у
користуванні земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 Коломийського району в частині
земельної ділянки площею 95 кв.м. шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 повернути дану
земельну ділянку, демонтувати
дерев'яну огорожу та встановити межі
земельних ділянок сторін відповідно до
лінії червоного кольору встановленої у
план-схемі до висновку судової
земельно-технічної експертизи № 011/ЗТ
-14. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 114
грн. 70 коп. судового збору та 2600 грн.
витрат на проведення експертизи.

Апелянт незгідний з рішенням суду
першої інстанції, оскільки судом в
своєму висновку зазначив що, на
підставі висновку земельно-технічної
експертизи від 17.10.2013 року ним
захоплено 65 кв.м. земельної ділянки. З
таким висновком експертизи апелянт не
погоджується, оскільки обмір
проводився неточно, та без його участі
та участі представника сільської ради.
Не погоджується також з тим що, суд
стверджує, що він пересунув межу біля
свого будинку на 1,56 м. за рахунок
земельної ділянки ОСОБА_2 та встановив
дерев'яну огорожу, однак це не
відповідає дійсності, оскільки межа
між земельними ділянками біля заїзду
до його двору проходить як і проходила
по прямій лінії.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно рішення №
55 Ліснохлібичинської сільської ради
від 29.11.1990 року та додатку до рішення
позивачу було виділено земельну
ділянку площею 0,12 га для будівництва
індивідуального житлового будинку та
господарських будівель. Згідно акту
виносу в натуру меж земельної ділянки і
розбивки будівель від 25.04.1991р. та схеми
від 22.04.1991р. дану земельну ділянку було
відведено позивачу в натурі.

У відповідності до рішення №112-9/2011 від 7
жовтня 2011 року Ліснохлібичинської
сільської ради позивачу надано дозвіл
на виготовлення технічного звіту по
складанню кадастрового плану
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд та ведення
особистого селянського господарства
орієнтовною площею 0,83 га.

Актом комісії Ліснохлібичинської
сільської ради від 12.12.2011 року про
узгодження меж землекористування в
натурі констатовано, що при
встановленні межових знаків між
господарствам сторін було виявлено
невідповідність існуючої межі між
земельною ділянкою якою користується
позивач та земельною ділянкою
відповідача. Встановлено
невідповідність існуючої межі
відносно будинку ОСОБА_3, а саме проміри
від його будинку до існуючої межі
фактично становлять не 7,6 м як по
архітектурній схемі, а 9,16 м, і
констатовано право позивача
вирішувати спір у суді. Відповідач
визнав, що даний акт складався у
присутності його дружини ОСОБА_4

Згідно договору купівлі-продажу від
10.03.1089р. відповідач придбав у гр. ОСОБА_5
житловий будинок без господарських
будівель на земельній ділянці колгоспу
ім. Жданова.

У відповідності до довідки
Ліснохлібичинської сільської ради від
16.05.2013р. за господарством ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1 числилось 0,10 га. землі, в тому
числі під будівлями 0,1 га.

Станом на 16.05.2013р. даний житловий
будинок належить відповідачу згідно
витягу про реєстрацію право власності
від 25.09.2009р.

Відповідач не надав суду рішення
органів місцевого самоврядування про
виділення йому земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,15 га. при
цьому суд першої інстанції дав належну
правову оцінку архівному витягу із
протоколу № 8 засідання правління
колгоспу «Ленінська зоря» від 13.04.1959р.
про розгляд заяви ОСОБА_6 і виділення їй
земельної ділянки площею 0,15 га. та
витягу з рішення Ліснохлібичинської
сільської ради від 15.10.2000 р., яким ОСОБА_3
виділено земельну ділянку 0,22 га біля
його господарства.

У відповідності до висновку судової
земельно-технічної експертизи №
011/ЗТ-14, зі складенням відповідної
план-схеми, встановлено, що дійсний
розмір земельної ділянки позивача в
АДРЕСА_1 повинен становити площу - 0,12га
(1200,0кв.м). По результатах обмірів та
виконаних обчислень загальної площі
ділянки гр. ОСОБА_2, дійсне
землекористування її становить площу
0.1105га., а дійсне землекористування
ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 становить 0.1495га. Межі
та розмір земельної ділянки, якою
користується гр. ОСОБА_2 розмірам
ділянки, вказаним в акті виносу в
натуру меж земельної ділянки
Ліснохлібичинської сільської ради в
розмірі - 0,12 га. не відповідають,
виявлено зменшення до 0.1105 га. В межі
користування позивача повинна входити
площа спірної земельної ділянки
розміром - 95,0кв.м., (0,0065 га. зі сторони
межі відповідача і 0,0030 га. зі сторони
протилежної межі гр. ОСОБА_7.), яка
раніше входила в загальну площу
землекористування гр. ОСОБА_2 - 0,12 га для
будівництва і обслуговування жилих та
господарських споруд. Експертизою
виявлені певні порушення - зміни довжин
існуючих меж, зроблено висновок про
наявність порушення меж та площі
земельної ділянки в цілому, в сторону
зменшення у господарстві гр. ОСОБА_2 .

Доводи відповідача про порушення
позивачкою вимог ст. 103 ЗК України суд
обґрунтовано визнав безпідставними і
не доведеними, оскільки відповідачем
не надано доказів, якими надавалися
йому відповідні дозволи на будівництво
господарських будівель і споруд та
документи про прийняття їх в
експлуатацію. Судом встановлено, що на
час купівлі ОСОБА_3 будинку згідно
договору купівлі-продажу від 1989р,.
господарських будівель і споруд у
даному господарстві не було.

У відповідності до ст. 22 ЗК України від
1990р. право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Приступати до
використання земельної ділянки, в тому
числі на умовах оренди, до встановлення
меж цієї ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує право власності або право
користування землею, забороняється.

Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду до особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

У відповідності до ст. 152 ч.2,3 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Суд прийшов до висновку, що діями
відповідача порушено право позивача на
користування частиною належної їй
земельної ділянки, Дане право підлягає
захисту шляхом зобов'язання
відповідача повернути земельну
ділянку на АДРЕСА_1 Коломийського
району площею 65 кв.м., демонтувати
дерев'яну огорожу та встановити межі
земельних ділянок сторін відповідно до
лінії червоного кольору встановленої у
план-схемі до висновку судової
земельно-технічної експертизи №
011/ЗТ-14.

В решті позовних вимог відмовлено,
оскільки даними, що містяться у
висновку експертизи встановлено, що
зменшення площі земельної ділянки
позивача розміром 30 кв.м. відбулось зі
сторони іншого суміжника ОСОБА_7

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 28
липня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко