АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/ 790/6429/14
Головуючий 1 інстанції
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Бородіна М.М.

Кіпенка І.С.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного
суду м.Харкова від 12 серпня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення порядку здійснення права
спільної часткової власності та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про зобов»язання вчинити дії та
визначення порядку здійснення права
спільної часткової власності,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в
якому, з урахуванням уточнень позовних
вимог його представника , просив суд
виділити у користування ОСОБА_3 житлову
кімнату площею 10,5 кв.м. та балкон площею
0,96 кв.м, а у користування ОСОБА_4 -
житлову кімнату площею 17,4 кв.м., надавши
у спільне користування коридори, кухню,
вбиральню, ванну. Визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 на
належну йому 1/4 її частину в праві
власності .

Свої вимоги обґрунтовував тим , що йому
на праві власності належить1/4 частина
вказаної квартири, а ОСОБА_4 - 3/4 її
частини та між ними виник спір щодо
порядку користування нею.

ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав,
звернувся у суд з зустрічним позовом, в
якому просить суд зобов'язати ОСОБА_3
перенести самовільно збудовану
міжкімнатну стіну вглиб кімнати на 1,15
м., зменшивши її площу до 6,97 кв.м., яка
відповідає частці ОСОБА_3 у праві
власності на квартиру; зобов'язати
ОСОБА_3 перенести двері зі стіни між
приміщеннями 2 і 7 на стіну між
приміщеннями 2 і 4; встановити такий
порядок користування квартирою: ОСОБА_3
- приміщення 2, ОСОБА_4 - приміщення 3, до
якого приєднати приміщення 7 (прохідну
частину) у тих розмірах, яким воно буде
дорівнювати після переносу стіни.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що
після її самовільного перепланування
ОСОБА_3 вказана квартира складається з
двох житлових кімнат житловою площею
10,5 кв.м. та 17,4 кв.м. та що ОСОБА_3
самовільно встановив стіну, яка ділить
раніше існувавшу кімнату житловою
площею 15,8 кв .м. на житлову кімнату
площею 10,5 кв.м. та коридор площею 4,9 кв.м.
Вказує на те, що ОСОБА_3 займає житлову
кімнату площею 10,5 кв.м., що перевищує
його частку у праві власності на
квартиру.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 12 серпня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення суду в
частині відмови в задоволенні його
позовних вимог та в цій частині
ухвалити нове рішення про їх
задоволення. В іншій частині рішення
суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обгрнутовує
порушенням судом першої інстанції
вимог ст..ст. 356, 358 ЦК України та
зазначає щодо помилкового висновку
суду про самочинне переобладнання ним
квартири.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник ОСОБА_4. посилаючись на
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та
безпідставність доводів апеляційної
скарги, просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку, апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4
сторонами в апеляційному порядку не
оскаржується, а тому законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до вказаної
норми ЦПК України, судом апеляційної
інстанції не перевіряється.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції, з
посиланням на вимоги ч.3 ст. 358, т. 152 ЖК
України , виходив з їх безпідставності.

При цьому судом першої інстанції
встановлено, підтверджено наявними у
справі доказами та цей факт сторонами
не заперечується, що ОСОБА_3 належить ?
частина, ОСОБА_4 3/4 частини квартири
АДРЕСА_1.

На час набуття сторонами права
власності на вказану квартиру , вона
складалась з двох житлових кімнат 15,8
кв.м. та 17,4 кв.м. загальною житловою
площею 33,2 кв.м та з кухні площею 5, 5
кв.м., вбиральні 1, 2 кв.м., ванної кімнати
площею 2, 1 кв.м., коридору 5, 4 кв.м.
балкону 3, 2 кв м. - загальною площею 48, 4
кв.м. ( а.с.12-14).

Судом першої інстанції також
встановлено , підтверджено висновками
будівельно-технічних експертиз та не
заперечується сторонами, що позивачем
у вказаній' квартирі було допущене
самовільне перепланування, а саме,
житлова кімната житловою прощею 15,8
кв.м. була поділена стіною на кімнату
площею 10,5 кв.м. та коридор площею 4,9 кв.м.
(а.с.53-58, 89-95).

Згідно до вимог ст. 358 ЦК України,
на підставі якої суд першої інстанції
вирішив спір, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитись про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю. Кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна у натурі, яка
відповідає його частці ц праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном , відповідної матеріальної
компенсації.

З огляду на наведене на долю
позивача в спільній частковій
власності припадає 8, 3 кв. м ( 33, 2 кв.м
житловій площі : 4 частку в спільній
частковій власності) та 12, 1 кв.м.
нежитлової площі ( 48, 4 загальної площі
: 4 частку в спільній частковій
власності ).

Згідно до вимог ч.1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності у випадках і в порядку,
встановлених законом.

В частинах 1 та 2 ст.13 ЦК України
встановлено, що цивільні права особа
здійснює у межах , наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.
При здійсненні своїх прав особа
зобов»язана утримуватися від дій, які б
могли порушити права інших осіб.

Згідно до вимог ч.2 ст. 383 ЦК
України, власник квартири може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.152 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої ради .

При цьому доказів того, що при
здійсненні такого переобладнання в
спірній квартирі позивач отримав
згоду на таке переобладнання від
відповідача та виконавчого комітету
міської ради , він суду не надав при
цьому таке переобладнання суттєво
зменшує житлову площу квартири , у
зв»язку з чим порушує права її
співвласника.

Вказані вище обставини справи та
вимоги норм матеріального права
свідчать про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивача
ОСОБА_3

За таких обставин суд
обгрунтовано відмовив позивачу ОСОБА_3
в задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені ним в
апеляційній скарзі вказаних висновків
суду не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова
колегія приходить до висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст.303 , 308, 315, , 317, 319,
218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м.Харкова від 12 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
надрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :