Справа № 667/4174/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Комсомольський
районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді Спічак О.Б.

при секретарі Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні справу за
позовом ОСОБА_1 до Херсонського
морехідного училища рибної
промисловості Керчинського Державного
морського технологічного університету
про скасування наказу про звільнення ,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

встановив:

30 травня 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до Херсонського
морехідного училища рибної
промисловості Керчинського Державного
морського технологічного університету
з вимогою скасувати Наказ № 83-к від
30.04.2013 року про її звільнення, поновити
її на посаді заступника начальника з
навчальної роботи Херсонського
морехідного училища рибної
промисловості Керчинського Державного
морського технологічного
університету, стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

В обгрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що з 04.01.2011
року вона працює в Херсонському
морехідному училищі рибної
промисловості Керчинського Державного
морського технологічного університету
на посаді заступника начальника
училища з навчальної роботи. Наказом №
83-к від 30.04.2013 року її звільнено з посади
на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.
Вважає, що її звільнення є незаконним.

Однією з підстав звільнення зазначено,
що вона перевищила свої службові
обов»язки шляхом надання курсантам
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на дострокову
здачу сесії, не зважаючи на те, що
рапорти були поданні на ім.»я
начальника училища. Вказана підстава є
необґрунтованою, оскільки позивачка
як заступник начальника училища з
навчальної роботи, зобов»язана
організовувати та контролювати
навчальний процес, а дозвіл на
дострокову здачу сесії стосується саме
такої організації і входив
безпосередньо до її компетенції. Крім
того, вказаний дозвіл було надано з
дотриманням «Положення про
організацію навчального процесу у
вищих навчальних закладах» від 02.06.1992
року за № 161, зокрема за погодженням з
начальником заочного відділення
ОСОБА_4 та методистом заочного
відділення ОСОБА_5.

Крім того, підставою звільнення
зазначено порушення ст. 32 ЗУ «Про
освіту», а саме виставлення ОСОБА_1 без
відповідної фахової підготовки оцінок
курсантам заочного відділення ОСОБА_6
та ОСОБА_7 зі спецдисципліни РПТМ.
Позивач зазначила, що вказане
посилання спростовується тим фактом,
що здійснення перезаліку з дисципліни
РПТМ вказаними курсантами було
здійснено не нею, а начальником
заочного відділення ОСОБА_4 у
відповідності до п. 27 «Положення про
порядок переведення, відрахування та
поновлення студентів вищих закладів
освіти», який в свою чергу мав
відповідну фахову підготовку.

Також, в основу наказу про звільнення
відповідач поклав факт невиконання
позивачкою наказу начальника училища «
Про актуалізацію положень про
підрозділи училища та посадових
інструкцій працівників» за № 111 від
13.12.2012 року та доручення в.о. училища
ОСОБА_8 за №7 від 14.03.2013 року. У виконання
наказу №111 позивачка надала оновлену
документацію до методичного кабінету
ОСОБА_9. На виконання доручення №7
позивачка надала пояснення, що наказ
№111 виконано та відповідна
документація зберігається в
методичному кабінеті ОСОБА_9.

Також позивач зазначила, що в
оспорюваному наказі зазначені наказ
від 31.01.2013 року за № 22-к та наказ № 51-к
від 14.03.2013 року про накладення
дисциплінарного стягнення , що
свідчить про систематичність
невиконання обов»язків, покладених на
неї трудовим договором. Але вказані
накази оскаржені нею до суду.

Свої вимоги, щодо стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
позивач обґрунтовує вимогами ст. 235 ч.2
КЗпП України .

У судовому засіданні позивач та її
представник за довіреністю, ОСОБА_10,
позов підтримали у повному обсязі,
просили задовольнити заявлені вимоги,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу за 265 робочих днів.

Представники відповідача за
довіреністю ОСОБА_11, ОСОБА_12 заявлений
позов не визнали.

Заслухавши учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали
справи, суд встановив.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються вимогами
Кодексу законів про працю України та
Конституцією України.

Згідно трудової книжки
встановлено, що позивач 05 січня 2011 року
прийнята в Херсонське морехідне
училище рибної промисловості надалі
приєднане до Керчинського Державного
морського технологічного університету
на посаду заступника начальника
училища з навчальної роботи / наказ №
13-к від 05.01.2011 року /.

На підставі наказу №83-к від
30.04.2013 року позивачку звільнено з
посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП
України.

На підставі вимог п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Згідно оскаржуваного наказу
позивачка по перше, не виконала наказ
начальника училища від 13.12.2012 року №111
"Про актуалізацію положень про
підрозділи училища та посадових
інструкцій працівників" , за яким
повинна була надати оформлену
відповідним чином документацію, а саме
положення про навчальну частину,
організацію навчального процесу, про
заочне відділення училища та посадові
інструкції секретаря навчальної
частини, викладача, методиста та інших
працівників . За дорученням в.о.
начальника училища №7 від 14.03.2013 року
вона повинна була надати до 11.55 години
того ж дня перелічену документацію,
проте не виконала; у своєму поясненні
від 14.03.2013 року своєї вини позивачка не
визнала і обґрунтувала свою позицію, а
саме зазначила, що виконання наказу
контролює та узагальнює інформацію по
ньому зав. методичним кабінетом ОСОБА_9,
у якої вказані положення та інструкції
сконцентровані, а вона як заступник
голови координаційної ради з якості
здійснює контроль . По друге, незаконно
надала дозвіл на дострокову здачу
сесії курсантами ОСОБА_13 та ОСОБА_3 У
своєму поясненні вини позивачка не
визнала . По третє,незаконно дозволила
перезалік та проставила оцінки
курсантам заочного відділення ОСОБА_6
та ОСОБА_7 зі спецдисципліни РПТМ без
відповідної фахової підготовки У
своєму поясненні вини позивачка не
визнала і обґрунтувала свою позицію,
зокрема, що оцінки курсантам
виставлені після того, як на заочне
відділення були надані всі
лабораторні, практичні роботи . Згідно
з актом перевірки від 18.03.2013 року
вказаними діями встановлено порушення
позивачкою службових обов'язків .

Підставою зазначено : доручення
№1 від 18.02.2013 року, пояснення та рапорт
ОСОБА_1 від 18.02.2013 року, акт комісії з
проведення службового розслідування
від 18.03.2013 року, пояснення ОСОБА_1 від
04.03.2013 року, доручення №6 та №7 від 14.03.2013
року, наказ начальника училища від
13.12.2013 року №111, пояснення ОСОБА_1 від
14.03.2013 року, накази від 31.01.2013 року № 22-к
та від 14.03.2013 року № 51-к « Про накладення
дисциплінарного стягнення».

Відповідно до п. 22 та п.23 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від 06.11.1992 р. №9 (в редакції за
станом на день виникнення
правовідносин) , у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8
ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147(1), 148, 149
КЗпП правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не
закінчився встановлений для цього
строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП
працівник може бути звільнений лише за
проступок на роботі, вчинений після
застосування до нього дисциплінарного
або громадського стягнення за
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Обов»язковою умовою такого
звільнення є систематичність порушень
з боку працівника. Систематично
порушуючим трудову дисципліну
вважається працівник, що має
дисциплінарне стягнення за порушення
трудової дисципліни та порушує її знов
впродовж одного року з дня
застосування стягнення за перше
порушення.

Як вбачається з оскаржуваного
наказу, до позивачки було двічі
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани відповідно наказів №
22-к від 31.01.2013 року та № 51-к від 14.03.2013
року.

З матеріалів справи вбачається,
що наказ № 22-к від 31.01.2013 року про
притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності за
порушення трудової дисципліни, а саме
за відсутність на робочому місці 11.01.2013
року, має законну силу.

Наказ №51-к від 14.03.2013 року був предметом
судового розгляду та рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 03.12.2013 року, залишеного без
змін ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 25.02.2014 року,
визнано незаконним та скасовано.

Крім того, вказаним рішенням суду
визнано незаконним та скасовано наказ
№55-к від 25.03.2013 року про попередження
про звільнення з посади шляхом
дострокового розірвання контракту,
який має аналогічну мотивувальну
частину, викладену в наказі № 83-к від
30.04.2013р. Вказаним рішенням зокрема
встановлено , що обставини зазначені в
наказі № 55-к, які аналогічні обставинам
зазначеним в наказі №83-к, не пов»язані
із зобов»язаннями, визначеними
контрактом. Рішенням суду зокрема
встановлено відсутність
систематичного порушення позивачкою
трудової дисципліни.

Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, оскільки рішенням суду , яке
набрало законної сили, встановлено
відсутність систематичного порушення
позивачкою трудової дисципліни , суд
приходить до висновку про незаконність
звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Статтею 235 КЗпП України
передбачено, що у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

Оскільки звільнення ОСОБА_1
визнається судом незаконним, позивач
підлягає поновленню на посаді з котрої
її було звільнено із виплатою їй
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Приймаючи рішення про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу суд керується Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою КМ України
від 08.02.1995 року. Згідно довідки від
14.04.2014 року про доходи, розмір
середньоденної заробітної плати
ОСОБА_1 становить 235,54 грн., кількість
робочих днів вимушеного прогулу
становить 265, в зв»язку з чим підлягає
стягненню з відповідача розмір
заборгованості в сумі 62418,10 грн. /265х 235,54
грн./

Судові витрати підлягаєть
стягненню з відповідача у порядку,
передбаченому ст.88 ЦПК України та
Законом України «Про судовий збір», на
користь держави.

На підставі викладеного,
керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», ст.40,235 КЗпП України,
ст.ст.10,11,60,81,88,208,213 ЦПК України, суд -

вирішив:

Визнати незаконним та скасувати
наказ Херсонського морехідного
училища рибної промисловості
Керчинського Державного морського
технологічного університету №83-к від
30.04.2013 року про звільнення ОСОБА_1 за п.3
ч.1 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
заступника начальника училища з
навчальної роботи Херсонського
морехідного училища рибної
промисловості Керчинського Державного
морського технологічного
університету.

Стягнути з Херсонського
морехідного училища рибної
промисловості Керчинського Державного
морського технологічного університету
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу в розмірі
62418,10 грн.

Стягнути з Херсонського
морехідного училища рибної
промисловості Керчинського Державного
морського технологічного університету
на користь держави судовий збір в сумі
243,60 грн.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді заступника
начальника училища з навчальної роботи
Херсонського морехідного училища
рибної промисловості Керчинського
Державного морського технологічного
університету.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона шляхом подання в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
О.Б.Спічак