У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відокремленого підрозділу
«Куп'янськ-Вузлова дистанція колії»
Державного підприємства «Південна
залізниця», треті особи: начальник
відокремленого підрозділу
«Куп'янськ-Вузлова дистанція колії»
Державного підприємства «Південна
залізниця» Кулік Станіслав Вікторович,
виконуючий обов'язки начальника
відокремленого підрозділу
«Куп'янськ-Вузлова дистанція колії»
Державного підприємства «Південна
залізниця» Чебанний Олег Олегович, про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області від 11 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 2 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що після видання наказу про його
звільнення від 22 листопада 2012 року,
роботодавцем була нарахована, але не
виплачена заробітна плата у сумі 777 грн
64 коп. за листопад 2012 року, яку позивач
просив суд стягнути з відповідача на
його користь.

Рішенням Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 11
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 2 червня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди на підставі доказів,
поданих сторонами, що належним чином
оцінені, дійшли обґрунтованого
висновку про те, що підстав для
задоволення позову немає, оскільки
рішенням суду, що набрало законної
сили, встановлено, що сума грошових
коштів, яка помилково утримана з
позивача при звільненні, була
повернута йому в березні 2013 року.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами
попередніх інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 11
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 2
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко