Справа № 265/3675/14-ц
Провадження № 2/265/1828/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 вересня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором б/н від
04.08.2009 року в розмірі 8500,00 гривень. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що відповідно до умов
укладеного договору відповідачка
отримала у ПриватБанку кредит у
розмірі 8500,00 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 30,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. ОСОБА_1 підтвердила свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг та
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та позивачем
Договір. Умови погашення кредиту
відповідачем належним чином не
виконувалися, внаслідок чого
утворилася заборгованість перед ПАТ КБ
«Приватбанк», яка станом на 27.05.2014 року
становить - 14541,41 гривень, яка
складається з заборгованості за
кредитом у сумі 8344,76 гривень,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 4382,67
гривень, заборгованість по комісії за
користування кредитом - 883,44 грн., а
також штрафів відповідно Умов та
правил надання банківських послуг в
сумі 250,00 гривень (фіксована частина) та
в сумі 680,54 гривень (процентна складова).

У відкрите судове засідання
представник позивача Пархоменко М.О.,
що діє на підставі довіреності, не
з'явилася, надала заяву з проханням
розглядати справу в її відсутність,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила позов задовольнити.
Проти постановлення заочного рішення у
справі не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_1 у відкрите судове
засідання не з'явилася за невідомих
суду причин, про час та місце слухання
справи повідомлялася своєчасно та
належним чином.

Зі згоди представника позивача, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224
Цивільного процесуального кодексу
України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі
змінами та доповненнями) (далі за
текстом ЦПК України), згідно з якими у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який був належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню за наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України (що діє з 01 січня 2004
року, зі змінами та доповненнями) (далі
за текстом ЦК України), кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Зокрема,
ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3
та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

04.08.2009 року між сторонами укладений
кредитний договір, відповідно до якого
ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку в розмірі 8500,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг та
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та позивачем
Договір, відповідно до умов якого
відповідач зобов'язався повернути
наданий кредит, а також сплатити
відсотки за користування ним.

Умови погашення кредиту відповідачко.
ОСОБА_1 належним чином не виконувалися,
внаслідок чого утворилася
заборгованість, яка станом на 27.05.2014
року становить - 14541,41 гривень, яка
складається з заборгованості за
кредитом у сумі 8344,76 гривень,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 4382,67
гривень, заборгованість по комісії за
користування кредитом - 883,44 грн., а
також штрафів відповідно Умов та
правил надання банківських послуг в
сумі 250,00 гривень (фіксована частина) та
в сумі 680,54 гривень (процентна складова).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. При цьому,
істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

При укладанні Кредитного договору
сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України
якою встановлено, що договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Частина 1 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 625 цього кодексу передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
При цьому ст.599 ЦК України встановлено,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Так, до п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Відповідно до ч.1
ст.612 ЦК України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1 порушила умови Кредитного
договору, внаслідок чого у останньої
виникла заборгованість перед ПАТ КБ
«Приватбанк».

Разом з тим, суд вважає необхідним
відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в
частині позовних вимог щодо стягнення
фіксованої суми штрафу за порушення
виконання зобов'язання за кредитним
договором в розмірі 250 грн., оскільки
визначення фіксованого штрафу
(неустойки), що закріплена у кредитному
договорі, не відповідає поняттю
неустойки, передбаченому в цивільному
законодавстві України.

Відповідно до ст.61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.
Оскільки за порушення кредитного
зобов'язання стягується пеня за
прострочення сплати кредиту та
проценти за користування кредитом, які
є неустойкою, підстав для застосування
штрафу, який також є неустойкою, за одне
й те саме порушення зобов'язання, немає.

На підставі викладеного, суд вважає
необхідним стягнути з відповідачки
ОСОБА_1 заборгованість за кредитним
договором від 04.08.2009 року станом на
27.05.2014 року, яка складається
заборгованості за кредитом у сумі 8344,76
гривень, заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі 4382,67
гривень, заборгованість по комісії за
користування кредитом - 883,44 грн., а
також штраф в сумі 680,54 гривень
(процентна складова) , а всього 14291,41 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК
України до судових витрат належить
судовий збір. Таким чином, суд вважає,
що з відповідачки підлягає стягненню
на користь позивача судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН
НОМЕР_1), зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк», юридична адреса: 49094
місто Дніпропетровськ, вулиця
Набережна Перемоги, будинок №50, , рахунок №3111, МФО 305299,
заборгованість станом на 27.05.2014 року за
кредитним договором від 04.08.2009 року в
розмірі 14291,41 (чотирнадцять тисяч
двісті дев'яносто одна) грн. 41коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк»,
юридична адреса: 49094 місто
Дніпропетровськ, вулиця Набережна
Перемоги, будинок №50, ,
рахунок №0001, МФО 305299, судовий збір
у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Орджонікідзевським районним судом
міста Маріуполя Донецької області за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем рішення суду може бути
оскаржено шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду Донецької
області через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя ______________________Т.С.Адамова