Справа №578/368/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Щербина А. С.Номер
провадження 22-ц/788/1263/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Краснопільського районного
суду Сумської області від 03 червня 2014
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості, -

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Краснопільського районного
суду Сумської області від 03 червня 2014
року позовну заяву Публічного
Акціонерного Товариства Комерційного
банку «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь Публічного Акціонерного
Товариства Комерційного банку
«Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, рах.
№?3111, МФО №305299) заборгованість по
кредитному договору №б/н від 14.12.2005
року в сумі 21396,58 грн. (двадцять одна
тисяча триста дев'яносто шість гривень
58 копійок ).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
Комерційного банку «Приватбанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул.. Набережна
Перемоги, 50, рах. №0001, МФО №305299)
витрати по сплаті судового збору в сумі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначено,
що рішення суду першої інстанції не
відповідає нормам матеріального права
і тому підлягає скасуванню.

Відповідач зазначив, що строк дії
кредитного договору № б/н від 14.12.2005
року закінчився 14.12.2007 року та те, що
місцевим судом не взято до уваги той
факт, що позивачем кошти списувалися із
зарплатної картки автоматично і ним
добровільно не сплачувались.

Також вказано, що про існування
заборгованості позивач знав, що
підтверджується розрахунком
заборгованості. Ніяких заяв про
поновлення строку позовної давності з
обґрунтуванням поважності причин його
пропуску від банку до суду не
надходило, і відповідно до ст. 267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спору, є підставою для відмови у позові.

Апелянт просить скасувати рішення суду
першої інстанції від 03.06.2014 року по
даній справі, та ухвалити нове рішення
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Сторони в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
розгляд справи повідомлені належним
чином.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи, що
14.12.2005 року між ЗАТ КБ "Приватбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Приватбанк» (а.с.15-17) та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір б/н, відповідно до
умов якого відповідачу наданий кредит
у вигляді кредитного ліміту - 2300
гривень на початковому етапі
кредитування, а решту йому було змінено
кредитний ліміт ще до 8100 гривень
(а.с.49-50).

Своїм особистим підписом ОСОБА_3
підтвердив, що його заява разом із
запропонованими ЗАТ КБ "Приватбанк"
Умовами та правилами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною картою,
Тарифами банку, з якими він ознайомився
і згодний, становить між ним та Банком
договір про надання банківських послуг
(а.с.9-13).

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг при
порушенні відповідачем зобов'язань із
погашення кредиту, останній сплачує
Банку відсотки за підвищеною
відсотковою ставкою або додаткову
комісію, розміри яких встановлюються
Тарифами та штраф в розмірі 500 грн. + 5%
від суми позову (а.с.10).

Відповідно до п. 9.12 Умов встановлено, що
Договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін (а.с.12).

Згідно прийнятих на себе зобов'язань
відповідач повинен був сплачувати
кошти по погашенню кредиту в розмірі 36%
річних, про що він не заперечував.
Порядок погашення заборгованості
встановлений у вигляді щомісячного
платежу в розмірі 7% від суми
заборгованості та може погашатися, як
шляхом внесення коштів на карту, так і
списанням коштів Банком з дебетної
карти.

Після відкриття кредитної лінії
відповідач спочатку погашав отримані
кошти, але згодом погашення отриманих
коштів здійснювалось не регулярно і
останнє зарахування було здійснено
7.02.2012 року в сумі 0,86 грн. В подальшому
кошти на погашення кредиту не
надходили, що і стало причиною
звернення позивача до суду.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№б/н від 14.12.2005 року станом на 31.01.2014
року відповідач має заборгованість за
кредитним договором у сумі 21396,58 грн. з
яких: заборгованість за кредитом - 8000,64
грн.; заборгованість по процентам за
користування кредитом - 11900,86 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500 грн.00 коп., штраф
(процентна складова) - 995,08 грн. (а.с.5-8).

Правильно встановивши вказані
обставини, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку
про задоволення позову про стягнення з
відповідача суми кредиторської
заборгованості.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти (
кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1049 ЦК України
позивальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самі сумі або речі , визначені
родовими ознаками , у такій самій
кількості , такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку , що
встановлені договором.

Оскільки позивачем доведено факт
неналежного виконання відповідачем
зобов'язання за кредитним договором та
надано відповідний розрахунок суми
заборгованості, який не спростований
відповідачем, то позовні вимоги банку
є обґрунтованими

Відповідно до п. 3.11 Правил користування
платіжною карткою ( далі Правила) строк
дії картки вказується на лицевій
стороні картки (місяць і рік).

Зі змісту п. 5,4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту в повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця , вказаного на
платіжній картки у полі (місяць) .

У 2007 році відповідач звернувся до
позивача з заявою про збільшення
кредитного ліміту на платіжній картці
НОМЕР_2 , а також підписав відповідну
анкету - заяву.

З платіжної картки , наданої
відповідачем вбачається, що строк дії
картки, виданої за його заявою від
14.12.2005 року, вказаний 31 грудня 2012 року.
Це підтверджується і випискою банку
(а.с.50).

Тобто відповідач отримав кредит у
розмірі 2300 грн. потім йому було змінено
кредитний ліміт ще до 8100 гривень з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки, тобто до
31 грудня 2012 року.

З розрахунку позивача по кредитному
договору з відповідачем ( а. с. 51- 68)
вбачається, що відповідачем
проводилася погашення кредитної
заборгованості, яка виникла 31.03.2010року
після цього строку 29.06. 2010 року , 12.07.
2010року 12.08. 2011 року , 25.08. 2011 року , 29.08.
2011року , 30.09. 2011 року , 27.10. 2011 року , 14.11. 2011
року та останній платіж здійснено 07.07.
2012 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк , у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права чи інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
( ч. 4 ст. 267 ЦК України ) .

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події , з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня , коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу , яка його порушила( частина 1 ст.
261ЦК України. )

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Оскільки відповідач проводив сплату
кредиторської заборгованості у 2010-2011
році, останній платіж здійснено
відповідачем у 2012 році , то суд першої
інстанції обґрунтовано вважав, що
позивач звернувся до суду в межах
строку позовної давності , на думку
колегії суддів, вірно не застосовув
строк позовної давності до вказаних
правовідносин.

У постанові судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 19 березня 2014 року ( справа
№6-14 цс 14) висловлена правова
позиція, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору , картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором , що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту
та кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності (
ст. 257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу , а щодо повернення
кредиту в повному обсязі зі спливом
останнього дня місяця дії картки( ст.
261 ЦК України) , а не закінченням строку
дії договору.

Відповідно до укладеного між сторонами
договору не встановлений щомісячні
платежі погашення кредиту, а
визначений лише порядок погашення
заборгованості за кредитом шляхом
проведення помісячних платежів у
розмірі 7% від суми заборгованості.

Посилання апелянта на той факт , що
судом першої інстанції не враховано, що
ним добровільно не сплачувалися кошти
на погашення кредиту з 14.12.2007 року, а
кошти списувалися з його зарплатної
карти автоматично, на думку колегії
суддів не може бути підставою для
скасування рішення суду.

Відповідно до 4.6. Умов та правил надання
банківських послуг та п. 5.6. Правил
користування платіжною карткою, які є
невід'ємною частиною кредитного
договору, укладеного між сторонами ,
клієнт банку . він же держатель картки,
доручає банку списувати з любого
рахунку клієнта, держателя, відкритого
у банку , в тому числі з картрахунку
грошові кошти для здійснення платежу
з метою повного чи часткового
погашення боргових зобов'язань.

З цими умовами договору відповідач
погодився , не оскаржував ці дії банку
і списання сум на погашення кредиту
відповідало договірним зобов'язанням
та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині рішення.

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з'ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам, ухвалив обґрунтоване
рішення і підстав для скасування чи
зміни рішення не мається.

Керуючись ст.303, п. 1 ч. 1 ст.307, ст.ст.308,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краснопільського районного
суду Сумської області від 03 червня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -