Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2471/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Гершкул І. М.
Спори, що виникають із трудових
Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

Іменем України

24.09.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

секретар - Кечкін А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ДП
"Східний гірничо-збагачувальний
комбінат" на рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 12 серпня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я , -

В С Т А Н О В И Л
А:

08.07.2014 року
ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до
Державного підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків та
просив стягнути з відповідача 50000.00 грн.

Рішенням Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 12
серпня 2014 року позов задоволено
частково.
Стягнуто з ДП "СхідГЗК" на
користь ОСОБА_2 25 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, а також
на користь держави судовий збір в сумі
250 грн.00 коп.
У
апеляційній скарзі ДП "СхідГЗК"
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити новее рішення
про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Заслухавши
доповідача, учасників судового
розгляду , обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи , колегія суддів
вважає , що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно
п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін, з підстав
передбачених ст. 308 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 08.12.1997 року по 17.12.2013 року
ОСОБА_2 пропрацював на Інгульській
шахті ДП "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
різних посадах, після чого на підставі
п.2 ст.40 КЗпП України був звільнений у
зв'язку із виявленою невідповідністю
працівника виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я , яка
перешкоджає продовженню роботи .
Згідно акту
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 29.05.2014 року хронічне професійне
захворювання, яке отримане ОСОБА_2
виникло у зв'язку з тривалою роботою в
умовах виробничих факторів.
Довідка МСЕК серії 10 ААА № 263481 від
24.06.2014 року свідчить про те, що ОСОБА_2
встановлено ІІІ групу інвалідності та
втрату 50% професійної працездатності.

З врахуванням встановлених обставин
справи, суд першої інстанції з
посиланням на ст. 23 ЦК України, ст.ст. 153,
237-1 КЗпП України дійшов висновку про
наявність правових підстав для
часткового задоволення позову.
При цьому
суд зазначив, що матеріалами справи
доведено заподіяння позивачу
моральної шкоди внаслідок втрати
працездатності через професійне
захворювання , що спричинено
негативними виробничими факторами при
виконанні трудових обов'язків. При
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд застосував
практику Європейського суду з прав
людини.
Колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції , а апеляційну скаргу вважає
необгрунтованою виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги щодо не
встановлення вини відповідача , не
доведення порушення відповідачем
вимог законодавства з охорони праці,
причинний зв'язок між шкодою і
протиправним діянням відповідача в її
заподіянні , та завищений розмір
моральної шкоди спростовуються
наступним.
Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
У п. 13 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди"(зі змінами) надано
роз'яснення про те, що відповідно до
ст. 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.
Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом, залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_2 втратив
працездатність у зв'язку з професійним
захворюванням, яке виникло в
результаті дії негативних виробничих
факторів під час виконання ним
трудових обов'язків; відповідач як
роботодавець не забезпечив безпечних
умов праці, гігієнічних регламентів та
нормативів і зобов'язаний відшкодувати
позивачу завдану ушкодженням здоров'я
моральну шкоду. ( ас. 2-6)
Висновок суду про доведеність факту
настання моральної шкоди та наявність
правових підстав для покладення
обов'язку по її відшкодуванню на
ДП "СхідГЗК" відповідає обставинам
справи, узгоджується з
нормами чинного трудового
законодавства, зокрема,
статей 153, 237-1 КЗпП України,
ґрунтується на доказах.

Ухвалюючи рішення про стягнення на
користь позивача 25 000 грн. на
відшкодування завданої моральної
шкоди, суд відповідно до положень ч.3
ст.23 ЦК України та ст.237-1
КЗпП України врахував наведені
позивачем конкретні обставини, що
свідчать про його моральні страждання,
їх глибину та тривалість, значне
погіршення стану здоров'я, тяжкість і
істотність вимушених змін у житті
після встановлення йому ІІІ групи
інвалідності та втрати 50 %
працездатності внаслідок професійного
захворювання, яке виникло через роботу
протягом тривалого часу в особливо
важких та шкідливих умовах праці,
характер порушення прав
позивача.

Ураховуючи наведене, практику
Європейського суду з прав людини щодо
визначення розміру відшкодування
моральної шкоди, положення ст. 3
Конституції України, згідно якої
найвищою соціальною цінністю України є
людина, її життя і здоров'я,
колегія суддів вважає, що рішення суду
щодо розміру моральної шкоди, що
підлягає стягненню з ДП
"Східний гірничо-збагачувальний
комбінат" на користь ОСОБА_2 в сумі
25 000 грн., є законним та обґрунтованим.

Згідно ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського Суду з прав людини» суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику суду як джерело
права.
Такий висновок
колегії суддів об'єктивно узгоджується
з правовою позицією , викладеною в
ухвалі ВССУ від 30.10.2013 року ( справа за
позовом ОСОБА_3 до ДП СХІД ГЗК».

Не може бути
підставою для задоволення апеляційної
скарги і посилання відповідача на
складне фінансово-господарське
становище , оскільки у обов'язки
позивача , як робітника відповідача
входило виконання покладених на нього
трудових обов'язків, які він належним
чином виконував , а до обов'язків
роботодавця входить забезпечення
належного функціонування підприємства
, забезпечення його належної
фінансової та господарської
діяльності .
Інші
доводи апеляційної скарги є також
безпідставними та не грунтуються на
вимогах закону.

Виходячи з вищенаведеного , колегія
суддів дійшла висновку , що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права , його висновки
відповідають фактичним обставинам
справи, а тому підстави для його
скасування в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308,
ст.ст. 313-315, 319 ЦПК України , колегія
суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ДП "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат"
відхилити.

Рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 12
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :