АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4021/14
Справа №2-2597/2011
Головуючий 1 інст. - Алфьорова Т.М.
Доповідач - Бобровський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Фрунзенського районного
суду м.Харкова від 24 жовтня 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння
об'єктом права спільної сумісної
власності, визнання права власності на
? частину домоволодіння та визначення
порядку користування домоволодінням,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання права власності на
частину житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
житлового будинку по АДРЕСА_1 об'єктом
їх спільної сумісної власністю
подружжя, а також визнати її право
власності на 1/2 частину цього житлового
будинку та визначити порядок
користування приміщеннями будинку з
наданням їй у користування приміщення
підвалу I, II, IV площе. 53 кв.м, першого
поверху частину гаражу площею 22,3 кв.м,
приміщення другого поверху загальною
площею 139 кв.м, а інші приміщення
загальною житловою площею 150,9 кв.м
надати у користування відповідача з
залишенням входу та сходів у будинку у
загальному користуванні.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
посилалась на те, що перебуває у шлюбі з
ОСОБА_3 з жовтня 1988 року. за час шлюбу
чоловік за договором дарування від 31
січня 2000 року отримав в дар житловий
будинок загальною площе. 25,4 кв.м на
земельній ділянці площею 597 кв.м по
АДРЕСА_1, який перебував у занедбаному
та непридатному до використання за
призначенням.

В подальшому на підставі рішення
виконкому Фрунзенської районної у
м.Харкові ради від 21 березня 2000 року
вказаний будинок було зруйновано та на
його місце за спільні кошти було
побудовано новий житловий
двоповерховий будинок з підвалом,
літер «Е» за планом, загальною площею
289,9 кв.м, право власності на який
визнано судом за позовом ОСОБА_3 до
Харківської міської ради.

Зазначивши, що до червня 2011 року
відповідачем не оспорювалось її право
власності на будинок, але після його
залишення родини почав стверджувати
про його особисте право на будинок,
ОСОБА_4 на підставах ст..62 СК України
просила задовольнити її позовні
вимоги.

У травні 2012 року ОСОБА_3 пред'явив
зустрічний позов про визнання його
права власності на 49/100 частин
вказаного будинку в порядку особистої
власності з урахуванням його внесків
та права власності за використані
будівельні матеріали від зруйнованого
будинку, що йому належав за договором
дарування та на 25/100 частин в порядку
поділу їх сумісної власності на
збудований будинок. Окрім цього ОСОБА_3
просив визнати його право власності на
? частину житлового будинку АДРЕСА_2 ,
зазначивши, що будинок на ОСОБА_4 вони
придбали за час їх шлюбу за сумісні
кошти.

У серпні 2013 року ОСОБА_3 уточнив позовні
вимоги, просив суд визнати його право
приватної власності на 35/100 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1 та 32/100
частини в порядку поділу їх спільної
сумісної власності, а всього на 67/100
частин домоволодіння.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 24 жовтня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені у повному
обсязі, зустрічний позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Визнано право власності кожного по ?
частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та
житлового будинку по АДРЕСА_2.

Визначено порядок користування
житлового будинку по АДРЕСА_1
відповідно до другого варіанту судової
будівельно-технічної експертизи ТОВ
«Міський центр експертизи» від 25
грудня 2012 року, з виділом у спільне
користування сторін приміщення
загальною площею 78,1 кв.м, ОСОБА_4 в
користування приміщення будинку - 39,7
кв.м підсобних, 67,00 кв.м житлових.

ОСОБА_3 виділено у користування у
будинку підсобних приміщень 74,00 кв.м
житлових - 30,2 кв.м, а також визначено
порядок користування надвірними
будівлями та спорудами та встановлення
перегородок для відокремлення
відповідних приміщень

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні спору щодо поділу
житлового будинку по АДРЕСА_1 поза
межами заявленого позову та
безпідставності часткового
задоволення зустрічного позову,
рішення суду в ці частині просить
скасувати. його позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них, колегія
відповідно до ст..308 ЦПК України
вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, рішення суду залишити без
змін з наступного.

За правилом ст..60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних
причин самостійного заробітку.
Вважаються, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За нормою ч.1 ст.70 цього Кодексу у разі
поділу майна подружжя, частки кожного з
них є рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Судом, згідно наданих доказів,
встановлено, що сторони перебувають у
шлюбі з 1988 року, житловий будинок
загальною площею 25,4 кв.м по АДРЕСА_1,
який отримано ОСОБА_3 у власність за
договором дарування з 31 січня 2000 року,
як вбачається із матеріалів справи
через його старість сторонами було
знесено.

Рішенням виконкому Фрунзенської
районної у м.Харкові ради від 21.03.2000р. №
54/12 ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництва
на земельній ділянці двоповерховий
житловий будинок, на який по завершенню
будівництва рішенням Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 4 вересня
2008 року визнано право власності на
ОСОБА_3 з визначенням його загальної та
житлової площі.

За таких обставин, враховуючи, що
будинок по АДРЕСА_1 сторонами
побудовано за час їх шлюбу та
відсутності будь-яких достовірних
доказів ОСОБА_3 про використання коштів
інших осіб, або залишку будівельних
матеріалів від знесеного будинку, що
йому належав приватно, суд відповідно
до норм сімейного права про рівність
подружжя на їх спільне сумісне майно,
дійшов правильного та підставного
висновку про визнання права власності
кожного по ? частини вказаного спірного
будинку.

Не суперечать нормам матеріального
права й висновок суду про визначення
порядку користування вказаним
будинком у відповідності до другого
варіанту висновку експертизи, як
найбільш доцільного та зручного для
користування окремими приміщеннями
кожного із співвласників.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3. про
вихід судом за межі заявлених позовних
вимог ОСОБА_4 з фактичним поділом
житлового будинку та його
переобладнанням та переплануванням,
колегія вважає безпідставними та
необґрунтованими, оскільки судом
визначено порядок користування
кожного із співвласників окремими
приміщеннями будинку без зміни їх
призначенням, залишивши у спільному
користуванні частин приміщень для
забезпечення доступу до наданих у
користування та встановленням у
окремих приміщенням перегородок для
ізолювання доступу іншої сторони, що у
розумінні ст..152 ЖК України не є
переобладнанням та переплануванням
будинку.

Рішення судом у оскаржуваній частині
ухвалене у відповідності до норм та
вимог матеріального і процесуального
права, підстави до його зміни або
скасування, задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_3 у справі відсутні.

Виходячи із наведеного, керуючись
ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України,
колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 24 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді