У х в а л а

ІМенем УКраїни

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи:
прокуратура м. Запоріжжя, Запорізька
міська рада, про скасування державного
акта, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Запорізької міської ради про
скасування рішення Запорізької
міської ради щодо відведення земельної
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 21 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що на
підставі договору дарування від 31
березня 2006 року отримав від ОСОБА_6 у
власність 1/5 частину АДРЕСА_1. На
підставі договору купівлі-продажу
частини жилого будинку від 14 листопада
2008 року придбав у ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ще 1/3
частину цього будинку. На теперішній
час він є власником 8/15 частин будинку
АДРЕСА_1. Інша частина житлового
будинку (7/15 частин) знаходиться у
власності ОСОБА_4 Позивач вважає, що
ОСОБА_4 неправомірно займає земельну
ділянку площею приблизно 600 кв.м, ні
позивач, ні ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ніколи не
підписували акта погодження межі
земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_8
Позивач просив скасувати державний акт
на право власності на земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1, який було видано
ОСОБА_8 на підставі рішення Запорізької
міської ради від 23 червня 2010 року № 69/16.

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з окремим позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Запорізької міської ради про
скасування рішення Запорізької
міської ради щодо відведення земельної
ділянки, в якому просив скасувати
рішення Запорізької міської ради № 69/16
від 23 червня 2010 року «Про передачу
ОСОБА_8 у власність земельної ділянки
по АДРЕСА_1», та скасувати державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку площею 0,1 га за адресою: м.
Запоріжжя, АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, яке
було зареєстровано на підставі
державного акта серія ЯК № 911401 про
право приватної власності на земельну
ділянку. В його обґрунтування
посилався на ті ж обставини, що і в
первісному позові.

Вказані позови об'єднані в одне
провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 18 листопада 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано
недійсним та скасовано рішення
Запорізької міської ради № 69/16 від 23
червня 2010 року «Про передачу
ОСОБА_8 у власність земельної ділянки
по АДРЕСА_1». Визнано недійсним
та скасовано державний акт серія ЯК №
911401 від 8 вересня 2010 року на право
власності на земельну ділянку за
адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1, виданий
ОСОБА_8 на підставі рішення Запорізької
міської ради від 23 червня 2010 року № 69/16.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 21 січня 2014 року
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 18 листопада 2013
року в частині задоволення позову
скасовано та в цій частині ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
та ухвалюючи нове рішення про відмову у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що судовим
рішенням у іншій справі встановлена
чинність та законність оскаржуваного
рішення Запорізької міської ради, яке
було підставою для отримання ОСОБА_8
державного акта та зазначив про те, що
ОСОБА_3 надавав згоду на відведення
останній земельної ділянки з наступною
приватизацією.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що на підставі
договору дарування від 31 березня 2006
року, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрованому в реєстрі № 743, ОСОБА_3
прийняв від ОСОБА_6 в дарунок 1/5 частину
жилого будинку АДРЕСА_1, на земельній
ділянці площею 3 618 кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу
частини жилого будинку від 14 листопада
2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрованому в реєстрі № 4821, ОСОБА_3
придбав у ОСОБА_7 1/4 частку жилого
будинку та у ОСОБА_7, від імені якого
договір укладався ОСОБА_11, 1/12 частку
жилого будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, а всього за цим
договором набув у власність 1/3 частку
будинку. Будинок знаходиться на
земельній ділянці площею 3 618 кв.м, яка
не приватизована, що підтверджується
довідкою № 3166 виданою ДП «Центр ДЗК при
державному комітеті України по
земельних ресурсах».

Згідно витягів про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 16625639 від
12 листопада 2007 року та № 21288516 від 16
грудня 2008 року, виданих ОП Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації, ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить 1/5 та 1/3
частки жилого будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1, складеного
ОП Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації, станом на 2 листопада
2007 року, з реєстрацією поточних змін 7
серпня 2008 року та 16 грудня 2008 року,
власником 7/15 часток є ОСОБА_4, власником
1/5 частки та 1/3 частки є ОСОБА_3

Згідно довідки ОП Запорізьке міжміське
бюро технічної інвентаризації від 2
листопада 2007 року, за даними обстеження
земельної ділянки АДРЕСА_1 на 2
листопада 2007 року загальна площа
земельної ділянки складає 3618 кв.м.
Рішенням виконкому В-Хортицької
райради від 21 березня 1955 року за жилим
будинком АДРЕСА_1 закріплена площа
землекористування в розмірі 2730 кв.м.
Рішенням виконкому Ленінської райради
від 10 лютого 1977 року 959 кв.м земельної
залишені у тимчасовому користуванні
співвласників.

7 квітня 2010 року ОСОБА_8 звернулася до
міського голови із заявою, в якій
просила, згідно рішення №87/122 від 24
березня 2010 року про надання дозволу на
розроблення проекту про відведення
земельної ділянки, відвести у
власність земельну ділянку по АДРЕСА_1,
площею 0,10 га, для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Відповідно до затвердженого головою
квартального комітету 24 вересня 2009
року акта погодження меж
землекористування земельної ділянки
ОСОБА_8 претензій з приводу меж до
ОСОБА_8 не мають: ОСОБА_12, мешкає
АДРЕСА_2, ОСОБА_13 - ділянка АДРЕСА_2,
ОСОБА_14 - ділянка АДРЕСА_2, та ОСОБА_4 -
ділянка АДРЕСА_1.

Акт погодження меж землекористування
земельної ділянки ОСОБА_8, на підпис
ОСОБА_3, який є власником 8/15 частини
будинку АДРЕСА_1, не надався та ним не
підписувався, тобто її межі з ним не
погоджувались.

Рішенням Запорізької міської ради від
23 червня 2010 року № 69/16 передано ОСОБА_8 у
власність земельну ділянку площею 0,1000
га (землі одно- та двоповерхової
житлової забудови) по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка).

На підставі рішення Запорізької
міської ради № 69/16 від 23 червня 2010 року
ОСОБА_8 видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯК
№ 911401 від 8 вересня 2010 року, відповідно
до якого вона є власником земельної
ділянки площею 0,1000 га, розташованої за
адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що
частина ділянки, яка була передана у
власність ОСОБА_8, не вилучалась у
встановленому законом порядку у
співвласників будинку АДРЕСА_1, яким
вона передавалась у спільне
користування відповідними рішеннями.

Крім того, ОСОБА_8 зверталась із заявою
щодо виділення їй земельної ділянки
саме з присадибної ділянки своєї
матері ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
будь-яких інших заяв нею до Запорізької
міської ради щодо одержання безоплатно
у власність земельної ділянки із
земель державної чи комунальної
власності, із зазначенням цільового
призначення земельної ділянки та її
орієнтованих розмірів у матеріалах
справи нема.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Таким чином, встановивши те, що
рішенням виконавчого комітету
В-Хортицької райради від 21 березня 1955
року за житловим будинком АДРЕСА_1 було
закріплена земельна ділянка у розмірі
2730 кв.м та рішенням Ленінської райради
від 10 лютого 1977 року було додатково
закріплено за співвласниками будинку
ще 959 кв.м. земельної ділянки у
тимчасове користування, то прийняттям
рішення Запорізькою міською радою «Про
передачу гр. ОСОБА_8 у власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1, було
порушено право позивача ОСОБА_3 на
користування земельною ділянкою,
оскільки частина ділянки, що була
закріплена за будинком АДРЕСА_1, була
передана у власність ОСОБА_8, яка не
була співвласником будинку АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про часткове задоволення позову.

Апеляційний суд, вказуючи на постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 2 квітня 2012 року, не
звернув уваги на те, що з приводу
існування обставин, на які посилався
позивач, у судових рішеннях у цій
адміністративній справі ніяких
висновків не зроблено.

З долученої до матеріалів справи заяви
ОСОБА_3 вбачається, що він надавав згоду
на відведення земельної ділянки ОСОБА_8
за рахунок присадибної ділянки ОСОБА_4

Однак, між останньою та ОСОБА_3, як
співвласниками, порядок користування
земельною ділянкою, на якій
розташований будинок АДРЕСА_1 в м.
Запоріжжя, не встановлювався, тобто
межі земельної ділянки, право на
користування якою має ОСОБА_4 не
визначались, розмір наданої у
власність земельної ОСОБА_8 перевищує
той, який надавався співвласникам
цього будинку в тимчасове
користування.

Отже, підстав вважати таку заяву ОСОБА_3
погодженням меж земельної ділянки, що
надавалась ОСОБА_8, не було.

З огляду на викладене, рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 21 січня 2014 року, яким скасовано
рішення суду першої інстанції у
частині вирішення вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Запорізької міської
ради про визнання недійсним та
скасування рішення Запорізької
міської ради № 69/16 від 23 червня 2010 року
«Про передачу ОСОБА_8 у власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1»,
визнання недійсним та скасування
державного акта серія ЯК № 911401 від 8
вересня 2010 року на право власності на
земельну ділянку за адресою: м.
Запоріжжя, АДРЕСА_1 та ухвалено у цій
частині нове рішення про відмову у
позові, підлягає скасуванню із
залишенням в силі в цій частині рішення
суду першої інстанції, яке ухвалене
згідно із законом.

В іншій частині оскаржуване рішення
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні,
доводів про його незаконність
касаційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 21 січня 2014 року, яким
скасовано рішення суду першої
інстанції у частині вирішення вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Запорізької
міської ради про визнання недійсним та
скасування рішення Запорізької
міської ради № 69/16 від 23 червня 2010 року
«Про передачу ОСОБА_8 у власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1»,
визнання недійсним та скасування
державного акта серія ЯК № 911401 від 8
вересня 2010 року на право власності на
земельну ділянку за адресою: м.
Запоріжжя, АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_8 на
підставі рішення Запорізької міської
ради від 23 червня 2010 року № 69/16 та
ухвалено у цій частині нове рішення про
відмову у позові, скасувати, залишити в
силі в цій частині рішення суду першої
інстанції.

В іншій частині оскаржуване рішення
апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук