Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/535/14-ц

Провадження №2/377/229/14

15 вересня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі
судді Орла А.С., при секретарі
Прохоровій О.О., з участю:

представника позивача Пригари А.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача відділу ДВС
Славутицького МУЮ Міщенко К.Ю.,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Славутичі цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до відділу державної
виконавчої служби Славутицького
міського управління юстиції, ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_4, - про
зняття арешту із заставленого майна, -

УСТАНОВИВ:

6 травня 2014 року до суду
звернулося ПАТ КБ «Надра» із
зазначеним позовом з вимогами:
скасувати заходи забезпечення,
встановлені ухвалою Славутицького
міського суду Київської області від
29.06.2010 р. по справі № 2-447/2010, про
забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про стягнення боргу за договором
позики та визначення частки у майні, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності, в частині накладення арешту
на житлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, яка придбана ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу № 423 від 16
лютого 2007 року; зняти арешт із
заставного майна - квартири АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_2, накладений
відділом державної виконавчої служби
Славутицького міського управління
юстиції постановою від 02.07.2010 р..

В обгрунтування позову банк з
підстав, передбачених ст. 572 ЦК України,
ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та ст.
60 Закону України «Про виконавче
провадження», посилався на те, що 16.02.2007
р. уклав з ОСОБА_2 кредитний договір на
суму 63000 доларів США строком
користування до 15.11.2019 р., в
забезпечення виконання якого уклав з
ним договір іпотеки вказаної квартири,
на підставі якого має переважне перед
іншими кредиторами право на
задоволення своїх вимог за рахунок
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Постановою державного
виконавця відділу ДВС Славутицького
міського управління юстиції від 02.07.2010
р. на виконання ухвали Славутицького
міського суду від 29 червня 2010 року про
забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про стягнення боргу за договором
позики та визначення частки у майні, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності, на спірну квартиру було
накладено арешт. 6 жовтня 2010 року
Славутицьким міським судом
постановлено рішення по справі № 2-447/2010
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики та
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра», -
про визнання договору позики недійсним
та застосування наслідків недійсності
правочину, яким частково задоволено
первісний позов і стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 306863,0 грн. боргу за
договором позики та судові витрати на
суму 1820,0 грн., у задоволенні
зустрічного позову відмовлено. Однак
при постановленні рішення судом не
було вирішено питання про скасування
заходів забезпечення позову.

Ухвалою від 10 червня 2014 року до
участі у справі як третіх осіб без
самостійних вимог залучено ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник
позивача просив про задоволення
позову, посилаючись на неналежне
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором,
наявність заборгованості за кредитним
договором, яка збільшується та
переважне за інших кредиторів право
позивача на задоволення його вимог за
рахунок звернення стягнення на предмет
іпотеки або зміни умов кредитного
договору та договору іпотеки, чому
перешкоджає накладений на нього арешт.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав
повністю, пославшись на те, що кредит у
банку брав він, квартира належить йому
на праві власності, а його колишня
дружина ОСОБА_5 із своїми боргами
ніякого відношення до цієї квартири не
має.

Представник відповідача -
відділу ДВС Славутицького міського
управління юстиції проти задоволення
позову не заперечувала, пояснивши суду,
що у позивача на підставі договору
іпотеки є переважне право на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмету іпотеки перед іншими
кредиторами.

Третя особа ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечувала,
пославшись на його необгрунтованість.
Вважає, що банк не вживав необхідних
заходів до належного виконання ОСОБА_2
своїх зобов'язань за кредитним
договором.

Третя особа ОСОБА_5 викликалась до
суду за правилами ст. 74 ЦПК України,
однак судові повістки були повернуті
до суду за закінченням терміну
зберігання. Беручи до уваги, що іншого
порядку повідомлення у такому випадку
законом не передбачено, суд вважає за
можливе справу розглянути за її
відсутності.

Вислухавши сторони та третю
особу, перевіривши надані ними докази,
з'ясувавши обставини справи та
визначивши відповідні їм
правовідносини, суд дійшов такого
висновку.

Встановлено, що 16 лютого 2007 року
ВАТ КБ «Надра», яке змінило своє
найменування на ПАТ КБ «Надра» (далі
Банк), - позивач у справі та ОСОБА_2 (далі
Позичальник), - відповідач у справі,
уклали кредитний договір №
36-05/06/02/11/400/2007/04 (далі Кредитний договір),
копія якого долучена до справи (а.с.15-16).

Згідно п. 1.1. - 1.5. Кредитного договору
Банк надає Позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти (надалі Кредит) в сумі 63000
дол. США для проведення розрахунків по
договору купівлі-продажу № 423 від 16
лютого 2007 року, що укладений між
Позичальником та ОСОБА_6, згідно якого
Позичальник придбав у власність
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.
Відсотки за користування кредитом
розраховуються на підставі
відсоткової ставки 12,49% річних. Банк
надає Позичальнику Кредит строком до 15
листопада 2019 року. Надання Кредиту
відбувається лише за умови надання
Позичальником відповідного
забезпечення виконання зобов'язань, а
саме підписання та нотаріального
оформлення договору іпотеки
нерухомого майна: чотирикімнатної
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

16 лютого 2007 року ВАТ КБ «Надра»
(Іпотекодержатель) та ОСОБА_2
(Іпотекодавець) уклали договір іпотеки,
посвідчений державним нотаріусом
Славутицької міської державної
нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстр №
438, якою накладено заборону відчуження
зазначеного у договорі нерухомого
майна, квартири АДРЕСА_1, яке належить
ОСОБА_2, до припи нення цього договору
іпотеки, реєстр. № 439 (далі Договір
іпотеки) (а.с.13-14).

Згідно Договору іпотеки предметом
іпотеки є нерухоме майно:
чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1.

За цим Договором Іпотекодавець з
метою забезпечення виконання
зобов'язання, що витікає з Кредитного
договору, передає, а Іпотекодержатель
приймає в іпотеку Предмет іпотеки (п.
1.1.).

Вартість предмета іпотеки за
згодою сторін складає 327600,00 грн., а у
перерахунку на долари США - 64800,00 дол.
США (п. 1.2.).

Іпотекодержатель має право
звернути стягнення на Предмет іпотеки
у випадку невиконання або неналежного
виконання Зобов'язання в цілому або в
тій чи іншій частині, а також у випадку
порушення Іпотекодавцем будь-яких
зобов'язань за цим Договором (п. 5.1.).

Обтяження, що виникло на підставі
Договору іпотеки, зареєстровано в
Державному реєстрі іпотек 16.02.2007 р. (а.с.
12).

Згідно листа начальника
відділення № 2402 ПАТ КБ «Надра» від
03.09.2014 р. заборгованість за кредитним
договором № 36-05/06/02/11/400/2007/04 від 16.02.2007 р.,
укладеного з ОСОБА_2, станом на 03.09.2014 р.
становить 44220,16 дол. США, в т.ч.:
заборгованість за кредитом 42409,54 дол.
США; заборгованість за відсотками - 1810,62
дол. США (а.с.66).

Наданими представником позивача
у судовому засіданні повними
розрахунками заборгованості за
вказаним кредитним договором
підтверджено наявність заборгованості
станом на 05.05.2014 р. на загальну суму 49488,42
дол. США, станом на 01.09.2014 р. на загальну
суму 52544,58 дол. США (а.с.69-70, 71-72).

Ухвалою судді Славутицького
міського суду Київської області від 29
червня 2010 року по справі № 2-447/2010 за
заявою ОСОБА_4 з метою забезпечення
позову до ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором позики накладено арешт на
житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
придбане за договором купівлі-продажу
№ 423 від 16 лютого 2007 року на ОСОБА_2 та
заборонено проводити його відчуження
до закінчення розгляду справи (а.с.7).

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Славутицького міського
управління юстиції від 2 липня 2010 року
на виконання ухвали суду накладено
арешт на вказану квартиру та
заборонено здійснювати відчуження
цього майна (а.с.11).

Рішенням Славутицького міського
суду Київської області від 6 жовтня 2010
року по справі № 2-447/2010 за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором позики та зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2 та
ВАТ КБ «Надра», яке набрало законної
сили 7 лютого 2011 року, первісний позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 306863 грн. боргу та
процентів за договором позики від 2
квітня 2008 року, 1820 грн. судових витрат,
всього 308683 грн.. У задоволенні
зустрічного позову відмовлено (а.с.8-10,
73).

На виконання цього рішення
боржником сплачено стягувачу 09.07.2013 р. -
64,08 грн.; 23.08.2013 р. - 100,27 грн. (а.с.53,54).

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного правового регулювання
спірних відносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
заставу» та ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право в разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами.

Згідно ч. 1 ст. 574 ЦК України
застава виникає на підставі договору,
закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про заставу» та ч. 1 ст. 589 і ч. 2 ст. 590 ЦК
України заставодержатель набуває
права звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору.

За правилом ч. 6 цієї статті у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані в установленому
порядку або зареєстровані після
державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрації обтяжень» відповідно до
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право у разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або договору, на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження, одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
з встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя (ч. 1).

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю (ч. 3).

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна (ч. 4).

Враховуючи обставини справи та беручи
до уваги, що право застави (іпотеки) у
кредитора, - позивача у справі, виникло
раніше обтяження у виді накладення
судом арешту на спірну квартиру, яка є
предметом іпотеки, наявність
невиконаного зобов'язання за кредитним
договором, забезпеченого іпотекою, яка
не припинена, то банк, - позивач у
справі, має переважне право на
одержання задоволення своїх вимог від
реалізації предмета іпотеки.

У зв'язку з цим для забезпечення
реалізації предмета іпотеки з метою
задоволення вимог позивача, які
виникли з кредитного договору,
забезпеченого іпотекою, позов про
зняття арешту з предмета іпотеки
необхідно задовольнити.

Заперечення третьої особи ОСОБА_4 не
можуть бути взяті до уваги при
вирішенні спору.

Наданими суду розрахунками
підтверджено наявність невиконаного
зобов'язання ОСОБА_2 по укладеному з
банком кредитному договору, яке
забезпечене іпотекою спірної квартири,
що надає переважне право банку на
задоволення своїх вимог за рахунок
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Питання звернення стягнення на частку
боржника у майні, яким він володіє
спільно з іншими особами, вирішується в
іншому порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Розподіл судових витрат у цій справі
проводиться за правилами ст. 88 ЦПК
України, згідно якої з відповідачів на
користь позивача у рівних частках
необхідно стягнути судові витрати по
оплаті судового збору на загальну суму
243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст. 3, 15, 114, 209, 212-215 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зняти арешт, накладений
постановою державного виконавця
відділу ДВС Славутицького міського
управління юстиції від 02.07.2010 р. на
майно: квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу № 423
від 16 лютого 2007 року, яка є предметом
іпотеки згідно іпотечного договору №
438 від 16.02.2007 р., посвідченого
Славутицькою міською державною
нотаріальною конторою.

Стягнути з ОСОБА_2 та відділу ДВС
Славутицького міського управління
юстиції Київської області на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» судові
витрати на суму 243 гривні 60 копійок у
рівних частках.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційні скарги на рішення можуть
бути подані протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
при його проголошенні - у той же строк з
дня одержання копії рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі її подання рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А. С. Орел