АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/4597/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 643/9701/13-ц
Доповідач - Карімова
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного

суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі: Маковецькій О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
міста Харкова від 21 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі - продажу
недійсним, визнання права власності та
витребування з чужого незаконного
володіння квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду в порядку вимог 215, 388 ЦК

України з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5
про визнання недійсним нотаріально
посвідченого договору купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного
між цими відповідачами 24.12.2010 року.
Просила також визнати за нею право
власності на вищевказану квартиру,
витребувавши її з чужого незаконного
володіння ОСОБА_3

Посилалася на те, що вказана квартира
належить їй на праві особистої
власності.

На підставі заочного рішення
Московського районного суду м. Харкова
від

19.10.2010р. за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про визнання права власності та
визнання договору купівлі - продажу
спірної квартири дійсним, право
власності на цю квартиру було
оформлено за ОСОБА_5, яка 24.12.2010 р.
уклала договір купівлі - продажу
вищевказаної квартири з ОСОБА_3

Подалі ухвалою Московського
районного суду м. Харкова від 25.06.2012 р.

вказане заочне рішення суду скасовано,
а ухвалою цього ж суду від 06.02.2013 р.
залишений без розгляду позов ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про визнання права
власності та визнання договору
купівлі - продажу квартири дійсним.

Вважала, що за вказаних обставин
договір купівлі - продажу квартири від

24.12.2010 року повинен бути визнаний
недійсним, а квартира витребувана від
ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3-
ОСОБА_8 позов не визнала за його

безпідставністю, зазначала, що спірна
квартира придбана ОСОБА_3 відповідно до
вимог чинного законодавства.

Розгляд справи відбувся за
відсутністю відповідача ОСОБА_5

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 21 травня 2014 року ( з
урахуванням ухвали цього ж суду від
27.05.2014 р. про виправлення описки в
рішенні суду) позов ОСОБА_4 задоволено
частково: визнано за ОСОБА_4 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 та
вказана квартира витребувана у ОСОБА_3
у власність ОСОБА_4. В іншій частині
позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати це рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4 в повному
обсязі.

Вказує, що районний суд встановив
фак., що вона є добросовісним набувачем
спірної квартири, у зв'язку з цим
вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК
України, може бути пред'явлена тільки
стороні недійсного правочину. Таким
чином районним судом не враховано, що
відповідно до вимог ст. 328 ЦК України
її право власності на спірну квартиру
вважається набутим правомірно.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК
України,, судова колегія вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в
частині визнання за нею права
власності на квартиру АДРЕСА_1 та
витребування цієї квартири від ОСОБА_3,
районний суд виходив з вимог ст.ст. 330,388
ЦК України та висновку, що спірна
квартира вибула з володіння власника
ОСОБА_4 поза її волею, тобто на підставі
судового рішення, ухваленого щодо
цього майна, і яке подалі було
скасоване. Відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_4 в частині визнання
договору купівлі-продажу цієї квартири
від 24.12.2010 р. районний суд виходив з
безпідставності цих вимог.

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам закону та
матеріалам справи.

Як свідчать останні та встановлено
судом першої інстанції квартира
АДРЕСА_1 належала на праві власності
ОСОБА_4

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 19.10.2010р.

задоволено позов ОСОБА_5 та визнано
дійсним договір купівлі - продажу
спірної квартири АДРЕСА_1, укладений
11.12.2009 р. між ОСОБА_9 і ОСОБА_5 та визнано
за останньою право власності на
вказану квартиру і яка була
зареєстрована 24.12.2010 р. в КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» за ОСОБА_5

24.12.2010 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був
укладений нотаріально посвідчений
договір купівлі - продажу спірної
квартири.

Ухвалою Московського районного
суду м. Харкова від 25.06.2012 р. заочне

рішення Московського районного суду м.
Харкова від 19.10.2010р. скасовано, а
ухвалою цього ж суду від 06.02.2013 р.
залишений без розгляду позов ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про визнання права
власності та визнання договору
купівлі - продажу квартири дійсним.

Відповідно до ст.. 387 ЦК України
особа має право витребувати майно із
чужого незаконного володіння.
Добросовісне набуття в розумінні ст.. 388
ЦК України можливо лише в разі, коли
майно придбано не безпосередньо у
власника, а в особи, яка не мала права
відчужувати це майно. Наслідком
договору, укладеного з таким
порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з чужого
незаконного володіння.

У речово-правових відносинах не
застосовуються способи захисту прав,
установлені для зобов'язальних
правовідносин. У речово-правових
відносинах захист прав особи, яка
вважає себе власником майна, можливий
лише шляхом задоволення
віндікаційного позову, якщо є
передбачені ст.. 388 ЦК України підстави,
які дають право витребувати майно у
добросовісного набувача. У разі, коли
право власності оспорюється або не
визнається іншою особою, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності відповідно до ст.. 392 ЦК
України.

Зазначена правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 07.11.2012 р. у справі № 6-107цс12, з
якою повністю узгоджуються й висновки
районного суду по цій справі.

Судом першої інстанції
правильно встановлено, що ОСОБА_3 є
добросовісним набувачем спірної
квартири, але остання вибула з
володіння власника ОСОБА_4 поза її
волею, тобто на підставі заочного
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 19.10.2010р., ухваленого щодо
цього майна, і це судове рішення
подалі було скасоване в установленому
законом порядку. У зв'язку з чим
зроблений обґрунтований висновок про
витребування цієї квартири від ОСОБА_3

Будь-яких висновків щодо
необхідності застосування до виниклих
правовідносин вимог ч.1 ст. 216 ЦК
України, оскаржуване рішення
районного суду не містить.

Такий висновок районного суду
ґрунтується на вимогах ч.1 ст. 388 ЦК
України та висновках щодо
застосування положень ст.. 388 ЦК
України, викладених в постановах
Верховного Суду України від 16.04.2014 р. у
справі № 6-146цс13, від 28.03.2012р., які
відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України
є обов'язковими для застосування
судами.

У зв'язку з вищевикладеним судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги є безпідставними, а рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, що є підставою
відповідно до ст.. 308 ЦПК України для
відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного
суду міста Харкова від 21 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: