Справа № 132/4644/13-ц Провадження №
22-ц/772/1507/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Каращук О. Г.Категорія:
23Доповідач: Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:
головуючого - судді Панасюка О.С.,
суддів Іванюка М.В., Камзалова В.В., з
участю секретаря Руденко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на
рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 28 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колос» про визнання
договорів оренди землі недійсними та
повернення земельних ділянок, -

встановила:

18 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з цим позовом, вказуючи, що 25 січня
2011 року між ним та СВК «Колос» укладено
договір оренди земельної ділянки, яка
належить йому на підставі державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ № 365164, площею 4,0332 га,
яка розташована на території
Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області. Оскільки до укладеного між
сторонами договору не долучено план
або схему земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів, її кадастровий
план та акт визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), акт
приймання передачі об'єкта оренди,
проект відведення земельної ділянки,
що унеможливлює її ідентифікацію, а
відтак відсутня необхідна інформація
про об'єкт оренди, що є однією з
істотних умов договору оренди землі,
просив визнати недійсним цей договір.

Рішенням Калинівського районного
суду Вінницької області від 11
лютого 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 ОСОБА_5, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, неправильне застосування норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просив скасувати рішення
суду і ухвалити нове про задоволення
позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає
справу та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 25 січня 2011 року
між ОСОБА_2 та СВК «Колос» укладено
договір оренди земельної ділянки № 30
(а.с. 8), відповідно до якого позивач
передає в оренду земельну ділянку
площею 4,0332 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належить йому на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ВН № 118498 та
розташована на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області (а.с. 6), договір
зареєстрований відділом Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області 29 листопада 2012 року за
№ 06300.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
оренду землі» оренда землі - це
засноване на договорі строкове, платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також, усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Ч. 2 ст. 15 зазначеного Закону
встановлено, що відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, є підставою
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі» невід'ємною
частиною договору оренди землі є план
або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

З матеріалів справи видно, що при
укладенні оскаржуваного договору
оренди землі дотримано всіх істотних
умов, зокрема, із матеріалів
реєстраційної справи, копія якої
долучена до справи, вбачається, що
вказаний договір укладений у письмовій
формі та пройшов відповідну державну
реєстрацію, до нього додані копія
державного акта на право власності на
земельну ділянку з планом меж
земельної ділянки, кадастровий план з
описом меж суміжних землевласників,
акт погодження меж землекористування
та акт приймання-передачі об'єкта
оренди.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що акт виносу в натурі меж земельної
ділянки, яка надається в оренду є
обов'язковим тільки в разі, якщо
земельна ділянка виділяється окремо,
натомість земельна ділянка позивача
обробляється і використовується в
єдиному масиві з ділянками інших
співвласників земельних паїв, що
відповідно унеможливлює визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Крім того, фактично в позові та
апеляційній скарзі, робиться посилання
лише на формальне порушення закону, при
цьому не встановлено порушення у
зв'язку з укладенням договору прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача, що є однією з обов'язкових
умов для визнання договору недійсним,
і, в свою чергу, свідчить про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Суд першої інстанції в повному обсязі
перевірив правові підстави заявлених
позовних вимог, доводи сторін,
обставини спору та дійшов правильного
висновку про відмову у позові.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є істотними і не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від
28 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: