Справа № 603/531/14-ц
Провадження №2/603/164/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

при секретарі Пшеничняк В.Й.

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду міста Монастириська цивільну
справу

за позовом ОСОБА_1

до Задарівської сільської ради
Монастириського району Тернопільської
області

про визнання права на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до
Монастириського районного суду
Тернопільської області з позовом, в
якому просить визнати за нею право на
земельну частку (пай) в господарстві
спілці селян «Колос» згідно
сертифікату на право на земельну
частку (пай) НОМЕР_1 який зареєстрований
в книзі реєстрації сертифікатів на
право на земельну частку (пай) під №389 в
порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
чоловік ОСОБА_2. Після його смерті
відкрилася спадщина на земельну частку
(пай) в господарстві спілці селян
«Колос», згідно сертифікату на право на
земельну частку (пай) НОМЕР_1, який
зареєстрований в книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) під №389.

Позивач звернулась до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, проте оформити спадщину
нотаріус не зміг, оскільки виявилося,
що оригінал сертифікату на право на
земельну частку (пай) втрачено.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, представник позивача подав
суду заяву про слухання справи у його
відсутності та відсутності позивача,
позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач - представник Задарівської
сільської ради Монастириського району
Тернопільської області в судове
засідання не з'явився, суду подав заяву
про розгляд справи у відсутності
їхнього представника, позовні вимоги
визнає повністю, проти позову не
заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень
цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що
однією з підстав припинення права
власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
виданого 15 квітня 2001 року.

Згідно довідки Задарівської сільської
ради Монастириського району
Тернопільської області №275 від 07 липня
2014 року вбачається, що за життя ОСОБА_2
належала земельна ділянка для
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 0,43 га, яка
розташована на території Задарівської
сільської ради Монастириського району
Тернопільської області.

Як вбачається з витягу №1849 від 07 липня
2014 року про грошову оцінку земельної
ділянки, виданої відділом
держземагенства у Монастириському
районі Тернопільської області,
сертифікат НОМЕР_1 під №389 на право на
земельну частку (пай) в господарстві
спілці селян «Колос» зареєстровано на
ОСОБА_2.

Також судом встановлено, що
спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його
жінка ОСОБА_1 згідно закону, як
спадкоємиця першої черги, сімейні
відносини між якими підтверджуються
свідоцтвом про укладення шлюбу, копія
якого міститься в матеріалах справи.

Спірні відносини, що виникли між
сторонами пов'язані із реалізацією
позивачем свого права на спадкування, а
тому регулюються нормами книги
«Спадкове право» Цивільного кодекс
України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України Постанови №7
від 30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
(16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР ( 1963), у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Як вбачається з матеріалів справи на
час смерті ОСОБА_2, тобто на час
відкриття спадщини, був чинним ЦК
Української РСР 1963 року, тому при
вирішенні питання про прийняття ОСОБА_1
спадщини у вигляді права на земельну
частку (пай) згідно сертифіката НОМЕР_1
на право на земельну частку (пай) в
господарстві спілці селян «Колос» та
визнання за нею права власності на
це майно в порядку спадкування за
законом необхідно керуватися ст. 549
ЦК Української РСР в якій зазначено, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР
1963 року При спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців
першої черги належить також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично
прийняла, що підтверджується довідкою
Задарівської сільської ради
Монастириського району Тернопільської
області за №275 від 07.07.2014 року, однак
через загублений сертифікат не може
отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом про що свідчить
відмова Монастириської державної
нотаріальної контори №592/02-14 від 08
липня 2014 року.

Згідно оголошення в газеті «Вісті
Придністров'я» вбачається, що позивач
давала оголошення в газету про те щоб
вважати загублений сертифікат на право
на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданий
25 вересня 1997 року ОСОБА_2, недійсним.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що при
вирішенні спору про спадкування права
на земельну частку (пай) основним
документом, що посвідчує таке право, є
сертифікат про право на земельну
частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних
положень Земельного кодексу України
від 25 жовтня 2001 року сертифікати на
право на земельну частку (пай)
є дійсними до виділення власникам
таких часток (паїв) у натурі (на
місцевості) земельних ділянок та
видачі їм державних актів на право
власності на землю.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачем доведено обставини
викладені нею у позовній заяві, а отже
вона як спадкоємець за законом має
право на право на земельну частку (пай)
померлого ОСОБА_2, інших спадкоємців,
які б претендували на дане спадкове
майно у спадщині судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевказане суд
приходить до переконання, що іншого
порядку визнати за позивачем право
власності на належне їй право на
земельну частку (пай) чинним
законодавством не передбачено, а тому
суд дійшов висновку, що за позивачем
слід визнати право в порядку
спадкування за законом на право на
земельну частку (пай) згідно
сертифікату НОМЕР_1, який
зареєстрований в книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) під № 389 на право на
земельну частку (пай) в господарстві
спілки селян «Колос».

Крім того, відповідач позов визнав, не
заперечує проти його задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності на те законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем
позову не суперечить закону та не
порушує права, свободи та інтереси
третіх осіб та приймаючи до уваги, що
відповідно до вимог діючого
законодавства позивач має право на
спадкування за законом на майно, яке
належало спадкодавцю, в установленому
законом порядку спадщину прийняла,
іншого порядку визнати за нею право
власності на право на земельну частку
(пай) чинним законодавством не
передбачено, суд приймає визнання
відповідачем позову та виносить
рішення про його задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 392,
1216,1218 ЦК України, ст. 549 ЦК України (1963
року) суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
права на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
на земельну частку (пай) згідно
сертифікату НОМЕР_1 на право на
земельну частку (пай), який
зареєстрований в книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) під №389, що знаходиться в
господарстві спілці селян «Колос», в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Тернопільської
області через Монастириський районний
суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян