Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2014 Справа №607/3879/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі:

головуючого Братасюка
В.М.

за
участю секретаря
Дилієвської І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Тернопільської міської ради,
Реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області, треті особи
Перша Тернопільська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визначення часток у спільному
майні та визнання права власності на
майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою до Тернопільської
міської ради, Реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області, треті
особи Перша Тернопільська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визначення часток у спільному майні та
визнання права власності на спадкове
майно, просить суд визначити ідеальні
частки у праві власності на квартиру
АДРЕСА_1, зазначивши, що ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить по 1/4 частині в
праві власності на квартиру. Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 2/4 частини у
праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (1/4
частина з яких належить йому на праві
спільної власності та 1/4 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1).В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він є спадкоємцем
померлого ОСОБА_5 - його батька, й
спірна квартира АДРЕСА_1, належить
співвласникам ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, на праві спільної сумісної
власності, однак нотаріус відмовляє у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з тією обставиною, що частки
спадкодавця ОСОБА_5 та інших
співвласників квартири є
невизначеними.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав повністю, з мотивів,
наведених у ньому.

Представники відповідачів
Тернопільської міської ради та
Реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області в судове
засідання не з'явилися, хоча про день та
час розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Представник Першої Тернопільської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, подано
заяву про розгляд справи у відсутності
їх представника по наявних в справі
документах.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали заяви про розгляд
справи у їх відсутності, не
заперечують, щодо задоволення позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 13.07.2013 року.

Згідно Свідоцтва про право власності
на житло від 24.03.1995року виданого
Тернопільським міським БТІ, квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Постановою державного нотаріуса
Першої Тернопільської державної
нотаріальної контори Нечай Л.С. від
17.01.2014року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено
у вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частку квартири АДРЕСА_1,
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька
ОСОБА_5, через невизначеність
конкретного розміру спадкового майна.
При цьому нотаріусом було встановлено,
що за життя спадкодавця ОСОБА_5 між ним
та іншими співвласниками квартири
частки не були визначені у
встановленому законодавством порядку,
нотаріус не може встановити спадкову
масу, визначити конкретний розмір
спадкового майна, а отже видати
свідоцтво про право на спадщину та
провести державну реєстрацію права
власності на успадковане нерухоме
майно.

Вирішуючи спір суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 372 ЦК України, майно що є
спільній сумісній власності, може бути
поділено між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Суд зазначає, що судовому захисту
підлягає право усунення порушення
якого, невизнання чи заперечення, не
може бути здійснене в позасудовому
порядку.

За приписами частини четвертої ст. 372 ЦК
України, передбачено, можливість
поділу майна, котре перебуває у
спільній сумісній власності, шляхом
укладання відповідного договору у
письмовій формі та його нотаріального
посвідчення.

Згідно частини першої статті 368 ЦК
України, спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю. У разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, або рішенням
суду (ч.2 ст. 370 ЦК України).

На допустимості обраного способу
захисту цивільного права наголошує
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі у п.3.4. Інформаційного листа №
24-75304-13 від 16.05.2013 року "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування", де зазначає, що у разі
відмови нотаріуса видати свідоцтво про
право на спадщину спадкоємці учасника
спільної сумісної власності мають
право звернутися з позовом про
визначення частки майна, належної
померлому на праві спільної сумісної
власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під
терміном "визначення часток"
законодавець розуміє визначення
(встановлення) розміру частки
співвласника у спільному сумісному
майні. Отже, резолютивну частину
судового рішення в цій категорії справ
має бути викладено наступним чином:
"Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в
праві спільної сумісної власності на
квартиру (будинок, садибу) становила …
".

Належних та допустимих доказів
існування угоди про відступ від
рівності часток співвласників
квартири АДРЕСА_1, судом не здобуто та
сторонами спору суду не надано.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають до часткового задоволення,
шляхом визначення, що частка померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у праві спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1, становила 1/4 частину. Щодо
визначення часток у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та визнання за ОСОБА_1 право
власності на 2/4 частини у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1 (1/4
частина з яких належить йому на праві
спільної власності та 1/4 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1), суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги в цій частині до задоволення не
підлягають, оскільки жодних належних
та допустимих доказів порушення його
прав не надано.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 213, 215, 223-226, 292, 294 ЦПК України,
ст. ст. 357, 368, 370, 372 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Тернопільської
міської ради, Реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області, треті
особи Перша Тернопільська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визначення часток у спільному
майні та визнання права власності на
майно задовольнити частково.

Визначити, що частка померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у праві спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1, становила 1/4 частину.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня
проголошення заочного рішення до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк