АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/790/5767/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 2036/5993/2012
Доповідач - Колтунова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 14» серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Міненкової Н.О., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Чугуївського
міського суду Харківської області від
01 липня 2014 року за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

12 грудня 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про вселення.

В обґрунтування позову зазначили, що
ОСОБА_3 на праві власності належить 13/18
частин житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 (далі - будинок), з них: ? частка
належить на підставі свідоцтва про
право власності від 12 січня 2012 року,
посвідченого Чугуївською державною
нотаріальною конторою Харківської
області, реєстровий номер 1-38; 1/6 частка
на підставі свідоцтва про спадщину за
законом від 12 січня 2012 року,
посвідченого Чугуївською державною
нотаріальною конторою Харківської
області, реєстровий номер 1-39 та 1/18
частка на підставі свідоцтва про право
власності на спадщину від 12 січня 2012
року, посвідченого Чугуївською
державною нотаріальною конторою
Харківської області, реєстровий номер
1-43.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом від 12 січня 2012
року, посвідченого Чугуївською
державною нотаріальною конторою
Харківської області, реєстровий номер
1-39, належить 3/18 частин вищезазначеного
житлового будинку з надвірними
будівлями.

Таким чином їм належить на праві
власності 16/18 частин цього будинку.

Інша частина вказаного житлового
будинку належала ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями після його
смерті були ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6
Останній спадщину прийняв фактично,
свідоцтво про право власності на
спадщину не отримував.

Після смерті ОСОБА_6 свідоцтво про
право власності на спадщину, яке
належало померлому, видано не було.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, є
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

На день подання до суду позову ОСОБА_1
та ОСОБА_4 мешкають в спірному будинку,
чинять ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні та розпорядженні
житловим будинком та земельною
ділянкою, на якій він розташований.

Зважаючи на зазначене, з урахуванням
наступних уточнень, позивачі просили
суд вселити їх у вищезазначений
спірний будинок.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 01 липня 2014 року
позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.
Вселено їх у житловий будинок АДРЕСА_1

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
подано апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, у задоволенні позову
відмовити. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що рішення є незаконним та
необґрунтованим, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи. Під час ухвалення рішення судом
першої інстанції не було взято до уваги
факту того, що спірний будинок
складається з двох кімнат, що є
суміжними, в яких проживають 4 особи, а
саме вона, її брат - ОСОБА_4 та двоє
малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Також судом не було враховано
висновків експерта стосовно
неможливості поділу будинку та
земельною ділянкою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
її представник апеляційну скаргу
підтримували.

ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином (а.с. 154- 158).

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення ОСОБА_1 та її
представника, дослідивши матеріали
справи та обговоривши наведені в
скарзі доводи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та
ухвалюючи рішення про вселення їх у
спірний будинок, суд першої інстанції у
вказаний спосіб поновив порушене право
позивачів на користування будинком,
оскільки згідно ст. 155 ЖК України
власника не може бути позбавлено права
користування належним йому будинком.

Колегія суддів погоджується з даними
висновками, так як вони відповідають
зібраним по справі доказам, вимогам ст.
ст. 316, 317, ст. 319, ст. 386, ст. 391 ЦК України,
ст. 156 ЖК України.

Судом встановлено, підтверджується
письмовими доказами та не оспорюється
сторонами, що житловий будинок
належить на праві власності: ОСОБА_3 -
13/18 частин, ОСОБА_2 - 3/18 частин, ОСОБА_1 -
1/18 частина, ОСОБА_4 - 1/18 частина (а.с. 12-15,
19, 69-71).

Згідно з даними технічного паспорту
від 21 липня 2011 року житловий будинок
літ. «А» складається з наступних
приміщень (без урахування прибудов)
житлова кімната « 1-3» площею 9,3
кв.метрів, житлова кімната « 1-5» площею
17,5 кв. метрів, веранда « 1-6» площею 5,4 кв.
метрів.

Загальна площа житлового будинку
складає 60,0 кв. метрів, житлова 26,8
кв.метрів (а.с. 19-22).

Таким чином, на належні позивачам 16/18
частин житлового будинку приходиться
23,5 метрів житлової площі (26,5 Ч16/18= 23,5 кв.
метрів).

Зібрані по справі докази свідчать по
те, що в даному житловому будинку
фактично мешкають ОСОБА_1, її діти:
ОСОБА_8, ОСОБА_7 та її брат ОСОБА_10 (а.с. 53).

У відповідності з висновком судової
будівельно - технічної експертизи № 639
від 31 березня 2014 року з технічної точки
зору розподілити житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в
натурі, а також визначити порядок
користування неможливо, у зв'язку з тим,
що частки співвласників ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 є замалими (по 1/18 частині ) (а..с
93-104).

При розгляді справи встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мають можливості
користуватися належною їм на праві
власності 16/18 частиною спірного
житлового будинку, так як відповідачі
чинять їм перешкоди у користуванні
будинком.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно до ч.3 ст. 319 ЦК України усім
власникам забезпечується рівні умови
здійснення своїх прав.

В силу ч.1 ст. 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист усіх
суб'єктів права власності.

Таким чином, гарантуючи захист право
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь - яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння.

Способи захисту права власності
передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК
України.

Одним із способів захисту цивільних
прав і інтересів, відповідно до п.3 ч.2
ст. 16 ЦК України може бути припинення
дії, яка порушує право.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до правильного висновку, що порушені
права позивачів підлягають захисту.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що позивачами не надані докази у
підтвердження того факту, що діями
відповідачів порушено їх права, не
можуть бути правовими підставами для
скасування рішення суду, оскільки вони
спростовуються доказами, які
містяться в матеріалах справи, а саме
актом від 15 червня 2014 року, із якого
вбачається, що ОСОБА_2 не мала
можливості вселитися у будинок
АДРЕСА_1, (а.с. 128).

Крім того, в суді апеляційної інстанції
ОСОБА_1 не спростовувала тієї
обставини, що вона заперечує проти
вселення ОСОБА_2 в спірний житловий
будинок, оскільки між ними склалися
неприязні відносини.

Проте, вона не заперечує проти вселення
в цей будинок ОСОБА_3

Також, не може бути визнано
обґрунтованим посилання ОСОБА_1 на
необхідність притягнення до участі у
справі органу опіки та піклування
Новопокровської сільської ради для
захисту житлових прав малолітніх
дітей, оскільки вони не спростовують
висновків суду проте, що між сторонами
склалися правовідносини з поновлення
порушеного права власників житла на
їхнє проживання у будинку, а не з
приводу виселення малолітніх дітей.

З огляду на наведене, на підставі ст. 308
ЦПК України, судова колегія відхиляє
апеляційну скаргу ОСОБА_1 і залишає
рішення без зміни як таке, що ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 308, 313, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК
України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 01 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: