АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8219/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Рунчева О. В. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року

22 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційними
скаргами

ОСОБА_2 та фермерського господарства
"ОСОБА_5"

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом приватного
підприємства "Таврія" до ОСОБА_2,
фермерського господарства "ОСОБА_5" про
визнання недійсним договору оренди
землі, визнання договору оренди землі
поновленим з попереднім орендарем, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 29
липня 2014 року та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги позивача залишити
без задоволення (а.с.160-166).

Також з апеляційною скаргою звернулось
ФГ "ОСОБА_5", в якій просить скасувати
рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 29
липня 2014 року та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог (а.с.151-158).

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року задоволено
позовні вимоги ПП "Таврія" до ОСОБА_2,
ФГ "ОСОБА_5" про визнання
недійсним договору оренди землі,
визнання договору оренди землі
поновленим з попереднім орендарем.

Суд визнав недійсним договір оренди
земельної ділянки загальною площею 7,9011
га, укладений 16 червня 2012 року між ФГ
"ОСОБА_5" та ОСОБА_2

Визнав договір оренди земельної
ділянки площею 7,9011 га від 14 лютого 2007
року, укладений між ПП "Таврія" та
ОСОБА_2, поновленим.

Зобов'язав ОСОБА_2 вчинити дії щодо
укладення з ПП "Таврія" додаткової
угоди щодо поновлення договору оренди
земельної ділянки площею 7,9011 га від 14
лютого 2007 року.

Також суд стягнув з ОСОБА_2, ФГ "ОСОБА_5"
на користь ПП "Таврія" витрати по сплаті
судового збору по 172,05 грн. з кожного
(а.с.143-147).

Як на підстави апеляційних скарг,
ОСОБА_2 та ФГ "ОСОБА_5" посилаються на те,
що судом порушені норми матеріального
та процесуального права, а також
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що скарги
підлягають відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 на підставі Державного акту на
право власності на земельну ділянку
Серії ЯА № 166583, виданого 03 березня 2006
року, на праві власності належить
земельна ділянка площею 7,9011 га (пай №
34), розташована у с. Новософіївка
Нікопольського району
Дніпропетровської області, з цільовим
призначенням для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.93 на звороті).

Між ПП "Таврія" та ОСОБА_2 14 лютого 2007
року було укладено Договір оренди
земельної ділянки строком на п'ять
років, починаючи з дня його державної
реєстрації, яка була здійснена 29 травня
2007 року (а.с.6, а.с.6 на звороті).

При цьому, дану земельну ділянку
підприємство орендувало у загальному
масиві (полем) згідно схеми поділу,
разом з ділянками інших власників, без
встановлення меж для кожної окремої
ділянки та закріплення їх межовими
знаками.

ПП "Таврія" 10 лютого 2012 року направило
ОСОБА_2 лист-повідомлення про намір
скористатися своїм переважним правом
на оренду земельної ділянки з
додаванням проекту додаткової угоди,
підтвердженням чого є відповідний
штамп поштового відділення та підпис
службової особи поштового відділення
про отримання простих листів (а.с.7,8,9).

До закінчення строку дії договору
оренди, 14 листопада 2011 року ОСОБА_4 за
місцем мешкання ОСОБА_2 провела з ним
роботу з метою перезаключения договору
оренди земельної ділянки та роз'яснила
ОСОБА_2, що до переважного права ПП
"Таврія" по відношенню до інших осіб про
укладення договору оренди на новий
термін, але ОСОБА_2 укладати договір
оренди земельної ділянки на новий
термін відмовився, пояснивши, що він
має намір укласти договір з іншою
особою. Вказане підтверджується копією
службової записки ОСОБА_4 від 14.11.2011
року (а.с.128).

Судом встановлено, що поновлення
договору оренди землі на нових умовах
ОСОБА_2 обговорювати з ПП "Таврія" не
став, а натомість 16 червня 2012 року уклав
договір земельної ділянки з ФГ "ОСОБА_5"
(а.с.88-89).

Із матеріалів справи вбачається, що
умови договору оренди землі які
пропонувало ПП "Таврія" не були гірші за
умови укладеного договору оренди з ФГ
"ОСОБА_5" (а.с.8,88-89).

Позивач до матеріалів справи надав
дані про виконання оплати договору
оренди, а саме: довідки та копії
відомостей, з яких вбачається, що
відповідач в період 2007-2011 років
отримував орендну плату (а.с.15-40). Для
отримання орендної плати за 2012 рік
відповідач ОСОБА_2 запрошувався
позивачем листом від 18 жовтня 2012 року
(а.с.41), проте від отримання орендної
плати позивача за 2012 рік утримався.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: 203,215,777,792 ЦК
України, ст.ст. 15,33 Закону України "Про
оренду землі", суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог позивача,
оскільки договір оренди, укладений між
ОСОБА_2 та ФГ "ОСОБА_5", юридично
закріплює право останнього на
використання земельної ділянки першої
у межах, які незаконно та не вірно
визначені актом про відновлення меж
земельної ділянки, тому цей договір
порушує права ПП "Таврія" як орендаря
суміжних з нею земельних ділянок.

Доводи ОСОБА_2 та ФГ "ОСОБА_5" в
апеляційних скаргах про те, що в
матеріалах справи відсутні докази
отримання ОСОБА_2 кореспонденції про
намір поновити договір оренди землі є
необґрунтованими, оскільки
спростовуються матеріалами справи.

Крім того, доказів про те, що ПП "Таврія"
неналежно виконувала попередній
договір оренди землі, відповідач суду
не надав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційних скаргах інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є
необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
фермерського господарства "ОСОБА_5" -
відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 29
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
М.Л. Прозорова

Судді:
Л.О. Каратаєва

С.П. Козлов