Чуднівський районний суд
Житомирської області
Справа № 294/1058/14-ц
Провадження № 2/294/1289/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.08.2014 року
м. Чуднів

Чуднівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді Мельничука О.О.,

при секретарі Івашкевич В.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 "про стягнення суми боргу",-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення 3000 грн.
заборгованості по отриманому
останньому суми позики згідно
укладеного сторонами 15.05.2013 року
договору, які позичальник зобов"язався
повернути до 14.06.2013 року, але не виконав
свої зобов"язання, а також просить
стягнути три відсотки річних від
простроченої суми за період з 14.06.2013
року по 30.04.2014 року в розмірі 80 грн., а
також 124,68 грн. простроченої суми боргу
з урахуванням встановленого індексу
інфляції.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, пояснивши, що
у 2011 році відповідач ОСОБА_2 проводили
ремонтні роботи у квартирі ОСОБА_3 в
смт. Вакуленчук, а він розраховувався
за останнього, так як той працював на
півночі Російської Федерації. При
цьому роботи були виконані на суму 11000
грн., хоча він заплатив вказаним особам
14000 грн. До того ж, ОСОБА_2 обманом
отримали від ОСОБА_3 додатково ще 2000
грн. за ремонт. Коли він почав вимагати
у ОСОБА_2 повернути переплочені 3000 грн.,
останній добровільно написав розписку
від 15.05.2013 року про їх повернення
протягом місяця, але позивача
безпідставно звинуватили у вчиненні
злочину та засудили.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення вказаної особи,
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За своєю юридичною природою
договір позики є класичним різновидом
реального договору. У зв'язку з прямою
вказівкою в ст. 1046 ЦК України він
вважається укладеним з моменту
передання грошей.

ОСОБА_1 заявив до ОСОБА_2 вимогу про
стягнення з останнього 3000 грн.
заборгованості по нібито отриманою
позичальником суми позики згідно
укладеного сторонами 15.05.2013 року
договору, які позичальник зобов"язався
повернути до 14.06.2013 року, але не виконав
свої зобов"язання, обгрунтовуючи свої
вимоги письмовою розпискою
відповідача про повернення якогось
конкретно невизначеного боргу у
вказаній сумі.

Ч. 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 61
ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
обов"язковий для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено даний
вирок.

Згідно вироку Чуднівського
райсуду від 29.08.2013 року ОСОБА_1 визнано
винним та засуджено за ст. 146 ч. 2 КК
України до двох років обмеження волі із
звільненням його від відбування даного
покарання з випробуванням,
встановленням двохрічного іспитового
строку згідно правил ст. 75 КК України із
покладенням на нього обов"язків,
передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3 КК України
за те, що 15.05.2013 року ОСОБА_1 із
застосуванням фізичного насильства з
корисливих мотивів викрав ОСОБА_2 та,
погрожуючи фізичним насильством,
примусив написати розписку про
повернення ОСОБА_1 коштів в сумі 3000 грн.
протягом місяця. Даний вирок вступив у
законну силу і має преюдиціальне
значення для вирішення даного
цивільно-правового спору.

Згідно встановлених даним вироком
обставин та пояснень самого позивача у
судовому засіданні випливає, що
договір позики сторонами не укладався,
а між сторонами виник спір щодо
фактичної вартості проведених ОСОБА_4
та ОСОБА_2 ремонтних робіт влітку 2011
року згідно укладеного договору
підряду (з приводу чого рішенням
Чуднівського райсуду від 12.03.2014 року у
позові було відмовлено), а розписка про
повернення 3000 грн. була написана
відповідачем під погрозою фізичної
розправи (до того ж, у ній не йде мова
про позику грошей).

Отже, на підставі вказаних
матеріалів справи суд прийшов до
висновку про те, що розписка про
повернення нібито 3000 грн.
заборгованості була написана ОСОБА_2
під погрозою насильства і останній при
цьому ніяких грошей від позивача не
отримував, а тому заявлені до
відповідача позовні вимоги наразі є
безпідставними.

З огляду на відмову у позові,
судові витрати по справі слід покласти
на позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10,15,60,61,88,212-215,226 ЦПК
України, змістом ст.ст. 11, 509, 1046 ЦК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про
стягнення суми боргу" залишити без
задоволення за безпідставністю
заявленої вимоги.

Судові витрати по справі
покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана в Апеляційний суд
Житомирської області через
Чуднівський райсуд протягом десяти
днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо така
не буде подана.

Заочне рішення може бути
переглянуте Чуднівським райсудом на
підставі письмової заяви відповідача,
яку той вправі подати протягом 10 днів
після отримання копії даного рішення.

Суддя: О. О. Мельничук