№ 556/887/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2014 року. Володимирецький районний
суд Рівненської області в складі

головуючої - судді Котик Л.О.

при секретарі - Соловей Г.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Володимирець справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
втратившим право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстрації місця проживання,

в с т а н о в
и в :

ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_3 про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання,
мотивуючи слідуючим:

13.05.2000 року ОСОБА_1 одружилася з ОСОБА_3
Від даного шлюбу народилося двоє дітей:
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час спільного
проживання,20.11.2002 р. ОСОБА_1 купила
квартиру в АДРЕСА_1, де вони проживали
всією сім»єю. В грудні 2012 року
відповідач поїхав на заробітки і
більше в сім»ю не повертався. 19.06.2013
року рішенням Володимирецького
районного суду шлюб між сторонами
розірвано. Поскільки ОСОБА_3 більше
року не проживає у вище вказаній
квартирі, він втратив право
користування цим житловим
приміщенням, згідно ч.2 ст. 405 ЦК України,
ст.. 72 ЖК України.

А тому ОСОБА_1 звернулася в суд з даним
позовом.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала свою заяву і дала пояснення
в межах пред»явленого позову. Квартиру
вона купила, будучи в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. У грудні 2012 року
останній забрав речі і поїхав, більше в
сім»ю не повертався. Просить позбавити
відповідача права користування даним
житлом і зняти з реєстрації місця
проживання.

Представник відповідача позов не
визнав. Спірна квартира набута
сторонами за час шлюбу і належить їм на
праві спільної сумісної власності. І
відповідач має з позивачкою рівні
права на володіння, користування і
розпорядження даним майном і не може
бути позбавлений права власності на
дану квартиру.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши інші письмові докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає до задоволення із
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
одружилися 13.05.2000 року.

Під час шлюбу придбали квартиру
АДРЕСА_1, що стверджується договором
купівлі-продажу квартири від 20.11.2002
року, посвідченого приватним
нотаріусом Володимирецького
нотаріального округу Рівненської
області і зареєстрованого в реєстрі за
№964; Витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 24.04.2003
року №443662. Даний факт не заперечує і
позивачка ОСОБА_1

А згідно ст.. 60 Сімейного Кодексу
України, майно, набуте подружжями за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

І у відповідності до ст.. 63 СК України,
дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. (ст.. 68 СК України)

А як зазначено в ч. 1 ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. (ст..ст. 319,
321 ЦК України)

Стаття ж 405 ЦК України стосується
членів сім»ї власника житла.

Враховуючи вище викладене ОСОБА_3 не
може бути позбавлений права
користування квартирою АДРЕСА_1, яка
належить йому на праві спільної
сумісної власності.

А що стосується позовної вимоги про
знаття з реєстрації місця проживання,
то як зазначено в ст.. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі: заяви
особи або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою; свідоцтва про смерть;
паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану,
або документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування
на території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи
у спеціалізованій соціальній
установі, закладі соціального
обслуговування та соціального захисту;
підстав на право користування
житловим приміщенням.

Враховуючи вище викладене, суд рахує,
що позовні вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними і не підлягають до
задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст..ст. 15, 30, 62, 174, 202 ЦПК України, ст.ст. 60,
63, 68 СК України, ст.ст. 316, 319, 321, 405 ЦК
України, Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», суд, -

в и р і ш
и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
втратившим право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстрації місця проживання відмовити
за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Рівненської області
через Володимирецький районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення..

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С У Д Д Я :