Справа № 495/299/14-ц
У х в а л а

Іменем україни

про відмову у задоволенні клопотання
про забезпечення доказів

19 травня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі - головуючого судді Матяш Т.Л.

при секретарі - Івановій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Білгород -
Дністровський клопотання представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок знищення майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області з позовом до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок знищення майна.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_2 заявив клопотання та
повторно надав заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на все
рухоме та нерухоме майно відповідача
ОСОБА_3, мотивуючи тим, що позивачеві
стало відомо, що приміщення де раніше
знаходилась установка боулінгу за
адресою: АДРЕСА_1 виставлено на
реалізацію на сайті продажу
нерухомості «Slando».

В судовому засіданні представники
позивача клопотання підтримали,
просили суд задовольнити його у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
клопотання.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи сторін, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
заяви про забезпечення позову з огляду
на наступне.

Згідно до ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову; забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

04.03.2014 року ухвалою
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
було відмовлено в задоволенні
клопотання представника позивача про
забезпечення позову з мотивів
відсутності достатніх та вмотивованих
підстав та причин для накладення
арешту на майно відповідача.

Представник позивача обґрунтовує своє
клопотання від 19.05.2014 року тим, що
позивачу стало відомо про продаж
відповідачем приміщення АДРЕСА_1, де
знаходився раніше кегельбан. Такі
обставини суд не вважає достатніми та
обґрунтованими для накладення арешту
на все рухоме та нерухоме майно
відповідача, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_3 не є
власником приміщення АДРЕСА_1, тому
юридична доля приміщення ніяк не може
вплинути на виконання рішення в
майбутньому. З огляду на це, суд не
вважає таке посилання представника
позивача мотивованим та достатнім для
задоволення заяви про забезпечення
позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленума
Верховного Суду України від 22.12.2006, № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення позову - відмовити у
повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Суддя