Справа №490/9896/13-ц 15.09.2014 15.09.2014 15.09.2014
Провадження № 22ц- 784/2477/14
інстанції Батченко О.В.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

15 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Орельській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні без участі сторін цивільну
справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк (далі - ПАТ КБ)
«ПриватБанк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 22
квітня 2014 року

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Позивач зазначав, що 16 жовтня 2006 року
між ним та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № DNН4КР76700294, згідно з
умовами якого відповідачу надано
строковий кредит в сумі 5 005 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в порядку та на умовах
визначених договором з кінцевим
терміном повернення до 16 квітня 2010
року.

Зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_3 виконує неналежним чином і
станом на 12 липня 2013 року
заборгованість за кредитом становила 25
063 грн. 84 коп.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
вказану заборгованості за кредитним
договором та судові витрати.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 22
квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 16 жовтня 2006 року в розмірі 13 561 грн. 45
коп., з яких: 3051 грн. 55 коп. -
заборгованість за кредитом; 9509 грн.90
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань; 500
грн. штрафу (фіксована частина).

В апеляційній скарзі Банк,
посилаючись на те, що висновок суду в
частині зменшення суми пені та відмови
у стягненні штрафу (процентної
складової частини) не відповідає
умовам договору та положенням
Цивільного кодексу, просить рішення
суду в цій частині змінити, а вимоги
Банку задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 16 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір №
DNН4КР76700294, згідно з умовами якого
відповідачу надано строковий кредит в
сумі 5 005 грн. на придбання товару, з
терміном повернення кредиту до 16
квітня 2010 року та зі сплатою відсотків
за користування в розмірі 2,09 % у місяць.

Зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_3 виконував неналежним
чином і станом на 12 липня 2013 року
заборгованість за кредитом склала 25063
грн. 84 коп., з них: 3051 грн.55 коп. -
заборгованість за кредитом; 9 509 грн. 90
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 10 832 грн. 68 коп. -
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 1 169 грн.71 коп.
штрафу (процентна складова).

Встановивши наведені обставини,
суд на підставі положень ст.ст. 525, 526,
625,1050,1054 ЦК України прийшов до
правильного висновку про наявність
правових підстав для стягнення на
користь Банку з відповідача
заборгованості за кредитом.

Відмовляючи Банку у стягненні
штрафу (процентної складової частини),
суд вважав, що має місце подвійна
цивільно-правова відповідальність
одного і того ж виду за одне й те саме
порушення договірного зобов'язання.

Проте, такий висновок суду є
помилковим.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст..6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Відповідно до п.п.3.2.2.;3.2.3 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
зобов'язався погашати кредит та
сплачувати відсотки за користування
кредитом у порядку та строки
відповідно до заяви про надання
кредиту.

Пунктом 5.1 вказаних Умов передбачено,
що при порушенні позичальником
будь-якого із зобов'язань, передбачених
пунктами 3.2.2, 3.2.3, Банк має право
нарахувати, а позичальник зобов'язаний
сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від
суми простроченого платежу, але не
менше 1 гривні за кожний день
прострочення платежу.

Згідно п. 5.3 Умов при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн.
(фіксована частина) і 5% від суми
позову.

Наведене свідчить, що умовами
кредитного договору передбачено
обов'язок позичальника сплачувати
пеню і штраф за порушення зобов'язань,
але з різних підстав та за різні
порушення.

Тому висновок суду щодо подвійної
відповідальності відповідача за одне і
те саме порушення зобов'язання не
ґрунтується на законі і суперечить
умовам договору.

Разом з тим, визначаючи розмір
фіксованої частини штрафу, суд не
звернув увагу на те, що п. 5.3 Умов
надання споживчого кредиту, які діяли
на час укладення кредитного договору,
передбачалась сплата фіксованої
частини штрафу за порушення
позичальником строків платежів в
розмірі 250 грн., а не 500 грн. як помилково
просив Банк та стягнув суд.

З огляду на наведене, з відповідача на
користь Банку підлягає стягненню штраф
в розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 1
169 грн. 71 коп. штрафу (процентна
складова).

Крім цього, задовольняючи частково
позовні вимоги, суд вважав, що є
передбачені законом підстави для
зменшення розміру нарахованої
позивачем пені.

Між тим, з таким висновком погодитись
не можна.

В силу ч. 3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як роз'яснено в пункті 27 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012
р. «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача.

Істотними обставинам в розумінні ч. 3
ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні: не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

В матеріалах справи відсутня
обґрунтована заява відповідача щодо
зменшення розміру неустойки.

Крім того, розмір неустойки у 12 259 грн. 39
коп.(10 832 грн.68 коп. пені; 250 грн. штрафу
(фіксована частина) 1 169 грн. 71 коп.
штрафу (процентна складова), не
перевищує розмір простроченої
заборгованості позичальника по тілу
кредиту та процентам 12 561 грн.45 коп. (3051
грн.55 коп. та 9 509 грн. 90 коп.). Будь-які
докази про наявність інших істотних
обставин, які можуть бути підставою для
зменшення розміру неустойки, в
матеріалах справи відсутні.

За такого, висновок суду про наявність
передбачених законом підстав для
зменшення розміру пені є помилковим.

Із урахуванням наведених обставин,
колегія вважає, що в силу п. 4 ч. 1 ст.309
ЦПК України рішення суду в частині
відмови Банку у стягненні штрафу
(процентної складової частини)
скасувати в і цій частині ухвалити нове
рішення, а в частині зменшення розміру
пені та стягненні штрафу (фіксованої
частини) змінити, стягнувши з ОСОБА_3 на
користь Банку 250 грн. штрафу (фіксованої
частини), 1 169 грн.71 коп. штрафу
(процентної складової) та 10 832 грн. 68
коп. пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню 375 грн. 95 коп. судових витрат,
які складаються із витрат Банку в
розмірі 250 грн.64 коп. по оплаті судового
збору при подачі позовної заяви і 125
грн.31 коп. судового збору за подачу
апеляційної скарги.

В іншій частині рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 22
квітня 2014 року в частині відмови
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» у
стягненні штрафу (процентної складової
частини) скасувати в і цій частині
ухвалити нове рішення, а в частині
зменшення розміру пені та стягненні
штрафу (фіксованої частини) змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» 1 169 грн.71
коп. штрафу (процентної складової
частини) за кредитним договором №
DNН4КР76700294 від 16 жовтня 2006 року.

Це ж рішення суду в частині
стягнення пені , штрафу (фіксованої
частини) та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк » 10 832
грн. 68 коп. пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором №
DNН4КР76700294 від 16 жовтня 2006 року, 250 грн.
штрафу (фіксованої частини) та 375 грн.
95 коп. судового збору.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді