Справа № 127/9303/14-ц
Провадження № 2/127/3712/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.09.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:
головуючого - судді Овсюк Є. М.,

при секретарі - Олійник І.Ю.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом концерну
«Військторгсервіс» до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

12.05.2014 р. концерн «Військторгсервіс»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про відшкодування збитків у розмірі
15773,25 грн. та судового збору.

В позові зазначається, що відповідно до
наказу генерального директора
концерну «Військторгсервіс» № 271/9/1 від
13.09.2007 р. ОСОБА_1 була прийнята на роботу
на посаду начальника Вінницької філії
концерну «Військторгсервіс».

13.01.2012 р. наказом № 1 начальника
Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» ОСОБА_1 продавець
ОСОБА_2 була звільнена з роботи
відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України за
втратою довіри.

04.07.2012 р. Замостянський районний суд м.
Вінниці у справі № 206/1838/2012 за позовом
ОСОБА_2 до Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» про незаконне
звільнення з роботи та стягнення
заробітної плати задовольнив позов,
визнав звільнення ОСОБА_2 незаконним та
поновив ОСОБА_2 на посаді продавця
Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» з 05.12.2012 р. та
стягнув з концерну «Військторгсервіс»
в особі Вінницької філії на її користь
заробітну плату за грудень 2011 р. в сумі
1465,00 грн.; середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 05.01.2012 р. по 04.07.2012
р. в сумі 13295,48 грн.; моральну шкоду в
сумі 1000,00 грн., а також судовий збір на
користь держави в сумі 157,60 грн.

11.07.2012 р. на підставі даного рішення
суду Замостянським районним судом м.
Вінниці був виданий виконавчий лист.

05.08.2012 р. даний виконавчий лист ОСОБА_2
було направлено до Замостянського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції.

Згідно розпорядження № 42086625/2
затвердженого начальником Відділу ДВС
Замостянського району м. Вінниці за
примусове виконання виконавчого листа
з концерну «Військторгсервіс»
додатково було стягнуто 1303,74 грн.
виконавчого збору та 16,43 грн. на витрати
понесені виконавцем при проведенні
виконавчих дій і таким чином внаслідок
незаконного звільнення ОСОБА_2 наказом
підписаним ОСОБА_1 державі в особі
концерну «Військторгсервіс» було
нанесено збитків на загальну суму 15773,25
грн.

Посилаючись на зазначене, а також на те,
що рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 04.07.2012 р. було
встановлено, що дії ОСОБА_1 по
відношенню до ОСОБА_2 були незаконними
позивач просить відповідно до норм ч.8
ст.134 і ч.1 ст.237 КЗпП України стягнути з
ОСОБА_1 на користь концерну
«Військторгсервіс» збитки у розмірі
15773,25 грн. та судовий збір у розмірі 243,60
грн.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_9 і ОСОБА_4 підтримали
позов, обгрунтовуючи його викладеними
в ньому обставинами.

Відповідач ОСОБА_1 і її представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не
визнали, посилаючись на те, що вини
ОСОБА_1 в незаконному звільненні ОСОБА_2
немає і дане звільнення було викликане
винними діями останньої, яка разом з
іншими матеріально-відповідальними
особами допустила розтрату грошових
коштів та товарно-матеріальних
цінностей, а тому підстав для
покладання на ОСОБА_1 збитків,
пов'язаних з оплатою часу вимушеного
прогулу, моральної шкоди, виконавчого
збору і витрат понесених виконавцем
при проведенні виконавчих дій немає.

Заслухавши пояснення сторін і їх
представників, вивчивши матеріали
справи, а також матеріали справи №
206/2001/2012 за позовом військової
прокуратури Вінницького гарнізону в
інтересах Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» до ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування шкоди
і матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до
Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» про поновлення на
роботі суд приходить до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову з огляду на
наступне.

По справі встановлено що відповідно до
наказу генерального директора
концерну «Військторгсервіс» № 271/9/1 від
13.09.2007 р. ОСОБА_1 була прийнята на роботу
на посаду начальника Вінницької філії
концерну «Військторгсервіс».

13.01.2012 р. наказом № 1 начальника
Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» ОСОБА_1 продавець
ОСОБА_2 була звільнена з роботи
відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України за
втратою довіри.

04.07.2012 р. Замостянський районний суд м.
Вінниці у справі № 206/1838/2012 за позовом
ОСОБА_2 до Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» про незаконне
звільнення з роботи та стягнення
заробітної плати задовольнив позов,
визнав звільнення ОСОБА_2 незаконним та
поновив ОСОБА_2 на посаді продавця
Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» з 05.12.2012 р. та
стягнув з концерну «Військторгсервіс»
в особі Вінницької філії на її користь
заробітну плату за грудень 2011 р. в сумі
1465,00 грн.; середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 05.01.2012 р. по 04.07.2012
р. в сумі 13295,48 грн.; моральну шкоду в
сумі 1000,00 грн., а також судовий збір на
користь держави в сумі 157,60 грн.

11.07.2012 р. на підставі даного рішення
суду Замостянським районним судом м.
Вінниці був виданий виконавчий лист.

05.08.2012 р. даний виконавчий лист ОСОБА_2
було направлено до Замостянського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції.

Згідно розпорядження № 42086625/2
затвердженого начальником Відділу ДВС
Замостянського району м. Вінниці за
примусове виконання виконавчого листа
з концерну «Військторгсервіс»
додатково було стягнуто 1303,74 грн.
виконавчого збору та 16,43 грн. на витрати
понесені виконавцем при проведенні
виконавчих дій.

Як зазначається в рішенні
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 04.07.2012 р. по справі за
позовом ОСОБА_2 до Вінницької філії
концерну «Військторгсервіс» про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, доказів вини ОСОБА_2 в розтраті
грошових коштів та
товарно-матеріальних цінностей, що
підтверджувалось актом інвентаризації
по магазину № 3 станом на 04.01.2012 р.
недостатньо і її вина належним чином не
підтверджена і цих доказів суду не
надано. Суд зазначив, що ОСОБА_2
фактично здійснювала свою роботу
бригадним методом, однак договір про
бригадну матеріальну відповідальність
між нею та Вінницькою філією концерну
«Військторгсервіс» не укладався. Інших
будь-яких належних доказів про
винність ОСОБА_2 в розтраті
товарно-матеріальних цінностей та щодо
непридатних для реалізації товарів
Вінницька філія концерну
«Військторгсервіс» суду не надала.

Вина ОСОБА_2 по кримінальному
провадженню не встановлена
відповідним вироком суду.

За таких обставин суд поновлюючи
ОСОБА_2 на попередній посаді з виплатою
на її користь заробітної плати і
моральної шкоди зазначив, що її
звільнення було проведене незаконно.

Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрала законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт незаконного
звільнення ОСОБА_2, що потяг за собою її
поновлення на роботі з виплатою
середньої зарплати за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди не потребує
доказуванню.

Відповідно до ч.8 ст.134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації у
випадках, коли службова особа винна у
незаконному звільненні, або
переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст.237 КЗпП України суд
покладає на службову особу, винну в
незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу,
обов'язок покрити шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації у
зв'язку з оплатою працівникові часу
вимушеного прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи. Такий
обов'язок покладається, якщо
звільнення чи переведення здійснено з
порушенням закону або якщо власник чи
уповноважений ним орган затримав
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Як зазначено в п.33 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р.
із змінами «Про практику розгляду
судами трудових спорів» судам належить
враховувати, «що при незаконному
звільненні або переведенні на іншу
роботу, невиконанні рішення про
поновлення працівника на роботі, що
мало місце після введення в дію п.8 ст.134
та нової редакції ст.237 КЗпП України (з
11.04.1992 р.) настає повна матеріальна
відповідальність винних у цьому
службових осіб і обов'язок покрити
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації у зв'язку з
оплатою працівникові часу вимушеного
прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи може бути
покладено при допущенні ними в цих
випадках будь-якого порушення закону, а
не лише явного, як передбачалося
раніше».

Порушення закону при звільненні ОСОБА_2
підтверджено матеріалами справи, що
тягне за собою матеріальну
відповідальність винної в цьому
службової особи з обов'язком покрити
шкоду заподіяну установі.

Відповідно до п.6.5. Положення про
Вінницьку філію, затвердженого наказом
генерального директора концерну
«Військторгсервіс» від 26.04.2007 р. № 36 (у
редакції наказу генерального
директора концерну «Військторгсервіс»
від 17.12.2009 р. № 171) керівник філії
зобов'язаний: забезпечити ефективне
використання основних фондів,
трудових, матеріальних, фінансових та
інших ресурсів філії.

Згідно п.6.6. Положення керівник філії
несе персональну відповідальність за
майно та грошові кошти закріплені за
філією та порушення вимог чинного
законодавства України.

З врахуванням наведеного ОСОБА_1, як
керівник Вінницької філії концерну
«Військторгсервіс» внаслідок
неналежного виконання своїх
зобовязань, незаконного звільнення
працівника, що потягло його поновлення
з виплатою заробітної плати і
моральної шкоди, які нанесли збиток
установі, несе відповідальність по
відшкодуванню понесених збитків.

Посилання відповідача і її
представника на відсутність вини
ОСОБА_1 при незаконному звільненні
ОСОБА_2 з роботи є безпідставними і
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до розрахунків нанесених
збитків позивач включив до них 13295,48
грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, 1000,00 грн. моральної
шкоди, 157,60 грн. судового збору на
користь держави, 1303,74 грн. виконавчого
збору, а також 16,43 грн. витрат, понесених
виконавцем при проведенні виконавчих
дій.

Суд вважає, що в рахунок відшкодування
збитків слід включити суми, зазначені в
рішенні Замостянського районного суду
м. Вінниці від 04.07.2012 р. на загальну суму
14453,08 грн., а також судовий збір в
розмірі 243,60 грн., без включення в суму
відшкодування додаткових сум1303,74 грн.
виконавчого збору та 16,43 грн. витрат
понесених виконавцем при проведенні
виконавчих дій, які безпосередньо не
відносяться до сум шкоди, заподіяних
установі у зв'язку з оплатою
працівникові часу вимушеного прогулу.

Суд з врахуванням наведеного,
керуючись ст.ст.134, 237 КЗпП України, ст.16
ЦК України, ст.ст.57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь концерну
«Військторгсервіс» (03151, м. Київ, вул.
Молодогвардійська, 28-а, банківські
реквізити: р/р 2680 в АТ
«Укрексімбанк») збитки в розмірі 14453,08
грн. і 243,60 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: