АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Фролова І.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
прав споживачів, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
вказаним позовом та з урахуванням
уточнених позовних вимог просила
розірвати договір побутового підряду,
укладений між нею та відповідачем;
стягнути з відповідача на свою користь
збитки в розмірі 7500 грн., 8550 грн. -
витрат на правову допомогу, 15338, 24 грн. -
витрат на проведення експертиз та 3000, 00
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що в березні 2012 року придбала дублянку.
26 січня 2013 року віднесла її до
хутряного ательє «Хутро шкіра», щоб
вкоротити рукава. Приймаючи замовлення
виявила недоліки : ширина рукава стала
значно меншою, у результаті чого при
одяганні дублянки рукава піднімаються
та є короткими. Вказаний недолік
призвів до того, що подальше
використання дублянки за призначенням
стало неможливим. Виконавець робіт
зразу був попереджений про відповідний
недолік в роботі, але в добровільному
порядку відмовився відшкодувати
вартість зіпсованої речі.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 17.07.2014 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав
споживачів, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог.

В скарзі посилалася на те, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, а також
фактичним обставинам справи. Суд
допустив помилки у дослідженні
доказів, які призвели до не правильного
застосування правових норм щодо
розірвання договору побутового
підряду і задоволення пов'язаних з цим
вимог. Зазначила, що відповідачем не
було додержано умов щодо оформлення з
позивачем повноцінного письмового
договору про надання побутових послуг
з усіма істотними умовами. Через не
додержання форми правочину, суд мав
правові підстави для розірвання
договору побутового підряду
укладеного між позивачем та
відповідачем. Вказувала, що судом не
правильно було досліджено та не надано
оцінку доказам, а саме правильності
заповнення квитанцій про надання
послуг з побутового підряду.
Посилалася також на те, що вона довела
наявність істотних недоліків в роботі
та істотні відступи від умов договору,
а тому відповідно до ст. ст. 872, 1209, 1210 ЦК
України позов підлягав задоволенню.
Зазначила, що відмова суду розірвати
договір побутового підряду між
позивачем та відповідачем позбавила
правової можливості стягнути реальні
збитки, які поніс позивач для
відновлення свого порушеного права,
оскільки, у з в'язку з тим, що відповідач
надав неякісну послугу, що призвело до
втрати якості, дефектів товару, як
візуальних так і споживчих, позивачу
було завдано моральної та матеріальної
шкоди. Крім того, апеляційна скарга
містить доводи про безпідставну
відмову у стягненні витрат на правову
допомогу, які на думку позивача є
збитками, які повинен відшкодовувати
відповідач.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення сторін, їх представників,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України, за
договором побутового підряду
підрядник, який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду є публічним
договором.

До відносин за договором побутового
підряду, не врегульованих цим Кодексом,
застосовується законодавство про
захист прав споживачів.

В прядку ст. 866 ЦК України договір
побутового підряду вважається
укладеним в належній формі, якщо
підрядник видав замовникові квитанцію
або інший документ, що підтверджує
укладання договору.

Частиною 1 ст.872 ЦК України передбачено,
що якщо підрядником були допущені
істотні відступи від умов договору
побутового підряду або інші істотні
недоліки в роботі, виконаній із
матеріалу замовника, він має право
вимагати за своїм вибором:

виготовлення іншої речі з однорідного
матеріалу такої самої якості;

розірвання договору та відшкодування
збитків.

Істотними умовами договору, виходячи з
ч. 1 ст. 638 ЦК України, є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладання договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 05 березня 2012
року придбала шкіряну дублянку КЕРКА
на універсальній виставці продажу, за
адресою: м. Київ, вул. В.Житомирська, 33,
вартістю 7500 грн., яка була оплачена
готівкою, про що було видано чек № 12 від
5 березня 2012 року.

26 січня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
хутряного ательє «Хутро шкіра» з
замовленням вкоротити рукава на
дублянці. Відповідно до квитанції №
001153 від 26 січня 2013 року ( а. с. 8 ) ОСОБА_1
замовила «ук. рук. 300, ушить рук 250».

07 лютого 2013 року ОСОБА_1 подала заяву на
ім'я ОСОБА_2 про те, що після виконання
замовлення, до довжини рукава вона
претензій не має, а по ширині вони стали
тісними, у результаті чого підскакують,
збираються в гармошку. Просила
повернути їй вартість дублянки та
вартість ремонту.

Відповідач не вважав, що умови
замовлення були порушені, відмовив в
поверненні суми вартості дублянки, в
усному порядку запропонував виправити
недолік дублянки, але позивач
відмовився.

Внаслідок таких дій, позивач
звернулася до суду з проханням
розірвати договір побутового підряду,
враховуючи, що виконані роботи мають
істотні відступи від умов договору.

Відповідно до висновку експерта від 24
жовтня 2013 року (а. с. 65) досліджуване
пальто має дефекти згідно ДСТУ 2033-92:
завуження рукавів - дефект, пов'язаний
із відхиленням від потрібних розмірів,
який характеризується зміною розмірів
рукавів в бік їх поперечного завуження;
відхилення від вимог щодо якості шва
швейного виробу - дефект у вигляді
неправильного виконання шва стосовно
нормативно - технічної документації;
неправильна посадка рукавів на фігурі -
дефект, який характеризується
порушенням прийнятого положення
рукавів.

Експлуатація досліджуваного пальто з
наявністю такого дефекту, як неякісне
виконання швів при переробці виробу
можлива, але погіршує естетичні
показники виробу. Наявність цього
дефекту визначає 15 відсотків втрати
якості.

Наявність дефекту - неправильна
посадка рукавів на фігурі через її
завуження насамперед визначає
незручність експлуатації
досліджуваного пальто, а також
погіршує зовнішній вигляд виробу,
тобто визначає певну втрату якості
виробу. Конкретно визначити відсоток
втрати якості досліджуваного пальто
через наявність дефекту неправильна
посадка рукавів на фігурі через їх
звуження, а відповідно і можливість
експлуатації досліджуваного пальто,
неможливо, так як це залежить від
індивідуальних особливостей
споживача.

В ході розгляду справи був допитаний
свідок ОСОБА_3 безпосередній
виконавець роботи - який пояснив, що він
попередив ОСОБА_1 про наслідки звуження
рукавів. Що стосується допису ук. на 4
см., то свідок пояснив, що на 4 см. було
написано ним на своїй робочій копії,
яка залишається у виконавця робіт.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, виходив з того, що недоліки у
виконанні робіт не є істотними в
розумінні закону України «Про захист
прав споживачів», а тому позов про
розірвання договору побутового
підряду задоволенню не підлягає. Крім
того, суд відмовив і в задоволені інших
позовних вимог, оскільки вони є
похідними від вимоги про розірвання
договору побутового підряду. Також
судом першої інстанції було вирішено
питання про розподіл судових витрат в
порядку передбаченому ст. 88 ЦПК
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України
«Про захист прав споживачів», у разі
виявлення недоліків у виконаній роботі
(наданій послузі) споживач має право на
свій вибір вимагати: 1) безоплатного
усунення недоліків у виконаній роботі
(наданій послузі) у розумний строк; 2)
відповідного зменшення ціни виконаної
роботи (наданої послуги); 3)
безоплатного виготовлення іншої речі з
такого ж матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи; 4)
відшкодування завданих йому збитків з
усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи; 5) реалізації
інших прав, що передбачені чинним
законодавством на день укладення
відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають
задоволенню у разі виявлення недоліків
під час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) або під час її
виконання (надання), а в разі
неможливості виявлення недоліків під
час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) - протягом
гарантійного чи іншого строку,
встановленого договором, чи протягом
двох років з дня прийняття виконаної
роботи (наданої послуги) у разі
відсутності гарантійного чи іншого
строку, встановленого законодавством
або договором.

У розумінні п.15 ст.1 Закону України «Про
захист прав споживачів» недоліком є
будь-яка невідповідність продукції
вимогам нормативно-правових актів і
нормативних документів, умовам
договорів або вимогам, що
пред'являються до неї, а також
інформації про продукцію, наданій
виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до п. 12 ст.1 вищевказаного
Закону істотний недолік - недолік, який
робить неможливим чи недопустимим
використання товару відповідно до його
цільового призначення, виник з вини
виробника (продавця, виконавця), після
його усунення проявляється знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з
нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад
чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж
передбачено договором.

Згідно з ч.4 ст.10 Закону України «Про
захист прав споживачів» за наявності у
роботі (послузі) істотних недоліків
споживач має право вимагати розірвання
договору та відшкодування збитків.

Відповідно до положень частин 1, 3 ст.853
ЦК України замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Як Законом України «Про захист прав
споживачів», так і нормами Цивільного
кодексу, що регулюють спірні
правовідносини, передбачено право
споживача (замовника) вимагати
розірвання договору за наявності у
роботі (послузі) істотних недоліків.

Ні позивачем, ні її представником суду
не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження істотності
відступів від умов договору побутового
підряду чи неможливості їх усунення
підрядником.

Так, з висновку експертів за
результатами проведення комплексної
товарознавчої та біологічної
експертизи вбачається (а.с. 74):

«1. Якість досліджуваного пальто
жіночого хутряного за
органолептичними показниками не
відповідає вимогам нормативних
документів (стандартів, методик та
методичних рекомендацій тощо).

2, 4 Досліджуване пальто має дефекти:
неякісне виконання швів при переробці
виробу та неправильна посадка рукавів
на фігурі через їх завуження.

Експлуатація досліджуваного пальто з
наявністю такого дефекту як «неякісне
виконання швів при переробці виробу»
можлива але погіршує естетичні
показники виробу та визначає 15
відсотків втрати якості.

Визначити відсоток втрати якості
досліджуваного пальто через наявність
дефекту «неправильна посадка рукавів
на фігурі через їх завуження», а
відповідно і можливість експлуатації
цього виробу, неможливо, по причині
зазначеній у дослідницькій частині
висновку.

Досліджуваний виріб не має ознак
експлуатації.

3. Причиною виникнення встановлених
дефектів досліджуваного пальто є
завуження рукавів та неякісне
виконання швів, що було зроблено при
проведені переробляння рукавів
досліджуваного пальто.»

Враховуючи вищезазначений висновок
експертів, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
розірвання договору побутового
підряду, оскільки позивачем не було
доведено того, що відповідач при
переробці виробу допустив істотні
недоліки в розумінні ЗУ «Про захист
прав споживачів».

Крім того, як було встановлено судом
першої інстанції відповідач в усному
порядку пропонував позивачу усунути
недоліки, які були допущенні при
переробці виробу, але позивач
відмовився, від такого способу захисту
своїх прав.

За таких обставин доводи скарги про те,
що позивач довів те, що при виконанні
договору побутового підряду
відповідачем були допущені істотні
недоліки, а тому відповідно до ст. ст. 872,
1209, 1210 ЦК України позов підлягав
задоволенню не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні
апеляційного суду.

Колегія суддів враховує також і те, що
відповідно до умов ст.853 ЦК України
позивач отримуючи виріб після
виконання замовлення не заявив
підрядникові про допущені ним відступи
при виконанні робіт підряду.

Доводи скарги про те, що відповідачем
не було додержано умов щодо оформлення
з позивачем повноцінного письмового
договору про надання побутових послуг
з усіма істотними умовами, виходячи з
таких умов, через не додержання форми
правочину на правильність ухваленого
рішення не впливають, оскільки
відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні істотні порушення умов
договору, а з приводу недодержання при
укладанні договору побутового підряду
встановленої форми виніс окрему ухвалу
(а.с. 160).

Посилання позивача, як на підставу для
задоволення позовних вимог, на
положення ч. 1 ст. 623 ЦК України не можуть
бути прийняті апеляційним судом.

Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

В даному випадку, відповідач мав
зобов'язання виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових потреб, а не грошове
зобов'язання, а отже застосування ст. 623
ЦК України не може мати місце, оскільки
нею передбачені наслідки невиконання
грошових зобов'язань, а відносини між
сторонами регулюються спеціальними
нормами права, які наведені вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач допустив істотні
відхилення від умов договору, а саме
звузив рукава дублянки, не зважаючи на
те, що така послуга позивачем не
замовлялась, колегія суддів не приймає
тому, що ці доводи спростовуються
змістом заяви позивача на адресу
відповідача від 07 лютого 2013 року, (а.с. 9)
відповідно до якої позивачка сама
зазначає, що вона «передала до ательє
дублянку, укоротити та ушити рукава».
Тобто послуга, щодо звуження рукавів
замовлялась і була надана. Доказів
істотного відступу від умов договору
підряду позивач суду не надала. Доводи
скарги з приводу безпідставної відмови
у стягненні витрат на правову допомогу
та на проведення експертизи є
помилковими, тому, що вказані судові
витрати, суд розподілив у
відповідності із вимогами ст. 88 ЦПК
України.

Доводи позивача про те, що витрати на
правову допомогу є збитками не
відповідають вимогам Закону, тому, що
відповідно до ст.79 ЦПК України витрати
на правову допомогу є судовими
витратами.

Інші доводи апеляційної скарги
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін зібраними у справі
доказами, яким дав належну правову
оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
без порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: