АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3686/14
Головуючий 1 інст. - Боговський Д.Є.
Категорія :про стягнення боргу
Доповідач - Бобровський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Комінтернівського
районного суду м.Харкова від 4 квітня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
1416 грн. у розмірі 3% річних від
простроченої суми грошового
зобов'язання, визначеного у сумі 22856
грн. ухвалою Комінтернівського
районного суду м.Харкова від 23
листопада 2011 року про встановлення
способу та порядку виконання заочного
рішення Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 26 квітня 2011 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання дійсним попереднього
договору, про стягнення боргу,
відшкодування збитків та неодержаних
доходів.

На обґрунтування заявленого позову
ОСОБА_4, посилалась на те, що вказаним
рішенням з відповідача на користь
ОСОБА_5, стягнуто 58856 грн., а згідно
ухвали суду від 23 листопада 2011 року 36000
грн. заборгованості визнано припиненим
та їй, як правонаступнику ОСОБА_5
належить стягнення решти
заборгованості з відповідача.

За таких обставин, відповідно до ст..625
ЦК України ОСОБА_4 за весь час
прострочення виконання зобов'язання з
23 листопада 2011 року до 16 грудня 2013 року,
просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у письмових
запереченнях на спростування
заявлених до ОСОБА_3 позовних вимог
зазначав, що у справі відсутні грошові
зобов'язання, а також те, що сума боргу
складала 10000 грн., решта - штрафні
санкції, пеня.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 4 квітня 2014 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на безпідставність позову,
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права
при задоволенні позову, рішення
районного суду просить скасувати,
новим рішенням у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечення проти них, колегія
відповідно до положень ст..308 ЦПК
України вирішила апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити, рішення районного
суду залишити без змін з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім
обставин, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб,які беруть участь
у справі.

Згідно заочного рішення
Комінтернівського районного суду
м.Харкова від 26 квітня 2011 року визнано
дійсним попередній договір на
укладання договору купівлі-продажу
земельних ділянок № 121, 122 загальною
площею 012 га в садівничому товаристві
«Ніва», укладеного 13 вересня 2007 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10000 грн. боргу,
30000 грн. пені за порушення строків
виконання зобов'язання, 16760 грн.
інфляційних витрат, судові витрати по
сплаті судового збору 220 грн. на
експертні дослідження, а разом - 58856 грн.

За заявою ОСОБА_5 та на підставах
договору відступлення права вимоги з
ОСОБА_6 від 30 травня 2011 року та договору
відступлення права вимоги ОСОБА_6 від 10
листопада 2011 року з ОСОБА_4 , ухвалою
Комінтернівського районного суду
м.Харкова від 23 листопада 2011 року, з
урахуванням внесених змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 9 жовтня 2012 року, здійснено змінення
стягувача ОСОБА_5 на ОСОБА_4, визначено
набуття нею право власності на вказані
земельні ділянки в порядку,
встановленому ст..ст. 373, 378 ЦПК України,
визнано частково припиненим у сумі 36000
грн. вартості земельних ділянок
зобов'язання ОСОБА_3 по сплаті
заборгованості. Загальна сума боргу
ОСОБА_3 перед стягувачем складає 22856
грн. за рішенням суду від 26 квітня 2011
року.

Вирішуючи справу та задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення на
підставах ч.2 ст.625 ЦК України за
прострочення виконання ОСОБА_3
зобов'язання по поверненню стягувачу
вказаної суми з 23 листопада 2011 року, з
часу набуття законної сили ухвали суду,
по 16 грудня 2013 року за 753 днів три
відсотка річних у сумі 1416 грн., суд в
межах заявлених вимог та у
відповідності до черговості погашення
вимоги за грошовим зобов'язання за
правилом ч.1 ст.534 ЦК України, з
урахуванням недостатності 36000 грн.
вартості земельних ділянок на
погашення 58856 грн. боргу, дійшов
підставного та обґрунтованого
висновку про захист в такий спосіб
майнових прав та законних інтересів
стягувача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з
посиланням на ухвалу апеляційного суду
від 22 жовтня 2012 року про те, що ОСОБА_4 не
набула права власності на земельні
ділянки, а відтак відпали правові
підставі для набуття права власності
стягувачів на ділянки та також
безпідставність нарахування відсотків
на 30000 грн. пені, на підвищену суму за
індексом інфляції у розмірі 16760 грн. за
три роки при розмірі заборгованості у
10000 грн., колегія не приймає до уваги як
безпідставні, враховуючи чинність
заочного рішення та зміст ухвали
апеляційного суду від 9 жовтня 2012 року
за якою задовольняючи апеляційну
скаргу ОСОБА_7 частково, судом
скасовано ухвалу суду першої інстанції
від 23 листопада 2011 року лише в частині
здійснення стягнення з ОСОБА_3 58856 грн.
боргу у спосіб через набуття ОСОБА_5
право власності на земельні ділянки, а
в частині набуття ОСОБА_4 права
власності на земельні ділянки за
договором відступлення права вимоги
від 10 листопада 2011 року, чинного на той
час, залишено без зміни.

З огляду на викладене, подальше
роз'яснення вказаної ухвали, як
підставу до її перегляду, з
урахуванням змісту апеляційної скарги
ОСОБА_7 на ухвалу суду від 23 листопада
2011 року та правила ст..221 ЦПК України,
колегія вважає неможливим за ч.3 ст.61
цього Кодексу прийняти за факт, який не
підлягає доказуванню

При визначенні судом розміру суми
трьох відсотків за прострочення
виконання грошових зобов'язань, в межах
заявлених вимог, судом підставно
враховано черговість погашення у першу
чергу нарахованої пені за ст..554 ЦК
України й посилання апелянта на
необхідність застосування до спірних
правовідносин на ст..550 ч.2 цього Кодексу
немає за собою жодних підстав.

Пояснення представника ОСОБА_3 про
нікчемність договору від 10 листопада
2011 року про відступлення ОСОБА_6 права
вимоги ОСОБА_4, як такого, що не був
нотаріально посвідчено та посилання на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 7 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_7,
ОСОБА_9 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, також не
спростовують правильності висновку
суду з урахуванням відступлення
грошової вимоги, для якої
законодавством не передбачена
обов'язкова форма нотаріального
посвідчення, а рішенням апеляційного
суду не вирішувались правовідносини
безпосередньо пов'язані з грошовими
зобов'язаннями ОСОБА_3 перед позивачем
у розмірі 22856 грн.

Рішення судом ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави до його
скасування задоволення апеляційної
скарги у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 4 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді