У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, товариства з
обмеженою відповідальністю «ТД «Еліт
Сервіс» Одеська філія, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання прилюдних
торгів і свідоцтва про право власності
недійсними, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 10
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 09 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що 21 березня 2011 року державним
виконавцем Першого Київського ВДВС
Одеського міського управління юстиції
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа, виданого Київським
районним судом м. Одеси по виконанню
судового наказу № 2-н-1690/2010 про
стягнення грошової суми за договором
позики з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6

У встановлений термін ОСОБА_4 борг не
погасила, що дало підстави державному
виконавцю звернути стягнення на її
майно. Згідно з заявою стягувача
стягнення було звернуто на належну
боржнику п'ятикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі
договору купівлі-продажу від 06 жовтня
2009 року. Звернення стягнення
відбувалося шляхом проведення
прилюдних торгів зазначеної квартири,
які відбулися з численними порушеннями
при їх підготовці та порушеннями
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна.

Крім того, рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від
02 жовтня 2012 року договір
купівлі-продажу спірної квартири,
укладений 06 жовтня 2009 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4, було визнано
недійсним. На підставі зазначеного,
позивач просив суд визнати прилюдні
торги з продажу квартири, які відбулися
14 вересня 2011 року, та свідоцтво про
право власності від 16 вересня 2011 року
недійсними.

Рішенням приморського районного суду
м. Одеси від 10 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
09 квітня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що на момент
проведення прилюдних торгів договір
купівлі-продажу квартири від 06 жовтня
2009 року був дійсним, на час продажу
спірної квартири ОСОБА_3 не був її
власником,тому правові підстави для
визнання недійсними прилюдних торгів
від 05 вересня 2011 року відсутні.

З такими висновками судів погодитись
не можна, оскільки вони суперечить
вимогам закону та не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що 21 березня 2011 року
державним виконавцем Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції за заявою стягувача
ОСОБА_6 ухвалено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа, виданого
25 серпня 2010 року Київським районним
судом м. Одеси по виконанню судового
наказу № 2-н-1690/2010 про стягнення
грошової суми за договором позики з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у розмірі 385
200 грн. (а. с. 51, 78).

09 березня 2011 року державним виконавцем
проведено опис і накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_4
на підставі договору купівлі-продажу,
укладеного 06 жовтня 2009 року
між нею і ОСОБА_3 (а. с. 77, 89-92).

05 вересня 2011 року відбулися прилюдні
торги, за результатами яких квартира
АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_5 за 2 016 711
грн., про що 14 вересня 2011 року державним
виконавцем Першого Київського ВДВС
Одеського міського управління юстиції
було складено акт, затверджений у
встановленому законом порядку
(а. с. 11-12, 17).

Порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна
передбачений Тимчасовим положенням
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№ 68/5 від 27 жовтня 1999 року та є
обов'язковим у разі проведення
повторних торгів (п. 4.7) - далі Тимчасове
положення.

Ураховуючи те, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до
договорів купівлі-продажу, такий
договір може визнаватись недійсним у
судовому порядку з підстав
недодержання у момент його вчинення
вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК
України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, а, відтак, підставами
для визнання прилюдних торгів
недійсними є порушення встановлених
законодавством правил проведення
торгів, визначених саме Тимчасовим
положенням.

Як вбачається з матеріалів справи,
прилюдні торги від 05 вересня 2011
року з продажу квартири АДРЕСА_1 були
проведені, оскільки згідно з витягу КП
«ОМБТІ та РОН» право власності на
спірну квартиру зареєстровано за
ОСОБА_4 з 11 січня 2010 року (а. с. 65-66), тобто
на момент проведення прилюдних торгів
власником спірної нерухомості
вважалася ОСОБА_4

Разом з тим, рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 02
жовтня 2012 року договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 06 жовтня 2009
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
визнано недійсним.

Відповідно до ст. 236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

За таких обставин суди дійшли
невірного висновку про те, що на момент
проведення прилюдних торгів договір
купівлі-продажу квартири від 06 жовтня
2009 року був дійсним, на час продажу
спірної квартири ОСОБА_3 не був її
власником та що правові підстави для
визнання недійсними прилюдних торгів
від 05 вересня 2011 року відсутні.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України не врахували норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановили обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 10 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
09 квітня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко