РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 вересня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді:
Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань:
Коник О.Б.,

представника позивача:
Лилика В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення з відповідача боргу за
кредитним договором в розмірі 3 917,51
доларів США, з яких 3 467,37 доларів США
заборгованість по кредиту, 450,14 доларів
США - заборгованість по відсотках, 4 915,56
гривень - пеня, 2460,23 гривень - штраф, 12 800
гривень - штраф.

Позов мотивує тим, що між позивачем і
відповідачем 11 жовтня 2006 року було
укладено кредитний договір № 5045392, з
додатковими угодами до нього від 14
серпня 2009 року № 7924171, від 16 грудня 2009
року № 8489835, від 4 червня 2010 року № 9154384,
згідно з яким останній отримав кредит в
розмірі 21 578 доларів США, з кінцевим
строком погашення до 4 жовтня 2010 року,
під 11,9% річних. Своїх договірних
зобов'язань відповідач належним чином
не виконує, у зв'язку з чим виникла
заборгованість. Звернення з приводу
погашення заборгованості до
відповідача, були ним проігноровані. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на додані до позовної
заяви письмові докази, які
підтверджують право вимоги до
відповідача та розмір його
заборгованості. Як на підставу
задоволення вимог вказує на положення
ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 610, 611, 629, 1054 ЦК
України.

В судовому засіданні представник
позивача Лилик В.В., який діяв на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності від 29 квітня 2013 року, позов
підтримав, пояснення надав аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив
позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання 1 і 22
вересня 2014 року не з'явився, хоча
належним чином повідомлявся про час та
місце їх проведення, про причини
неявки суду не повідомив. За таких
обставин, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК
України суд вважає за можливе провести
судове засідання у його відсутності та
постановити заочне рішення на підставі
доказів, які знаходяться в матеріалах
справи, відносно чого представник
позивача не заперечив.

Заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, оцінивши в сукупності зібрані у
справі докази, вирішуючи спір в межах
заявлених позовних вимог, суд вважає,
що позов підлягає до задоволення,
виходячи з таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 11
жовтня 2006 року між сторонами було
укладено кредитний договір № 5045392, з
додатковими угодами до нього від 14
серпня 2009 року № 7924171, від 16 грудня 2009
року № 8489835, від 4 червня 2010 року № 9154384,
згідно з яким останній отримав кредит в
розмірі 21 578 доларів США, що
стверджується меморіальним ордером №
1000 від 11 жовтня 2006 року, з кінцевим
строком погашення до 4 жовтня 2010 року,
під 11,9% річних (а.с. 8-20).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків є у тому числі договори та
інші правочини. Отже, вказаний вище
договір породив певні права та
зобов'язання сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з п. 5.2 кредитного договору у
разі порушення позичальником строків
виконання зобов'язань з повернення
кредиту та/або процентів за
користування кредитом, позичальник
зобов'язаний сплатити на вимогу банка
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у відповідний період, від
прострочених виконанням зобов'язань за
кожен день прострочення.

В пункті 5.4 кредитного договору
встановлено, що за кожний випадок
порушення позичальником обов'язків
щодо поповнення дії договорів
страхування, передбачених п. 4.3.1 цього
договору, позичальник зобов'язаний
сплатити на вимогу банку на його
користь штраф у розмірі 10% від
мінімальної страхової суми, на яку на
яку згідно з вимогами зазначеного
пункту кредитного договору має бути
укладений договір страхування.

Взятих на себе зобов'язань відповідач
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим виникла заборгованість за
кредитним договором № 5045392 від 11 жовтня
2006 року в розмірі 3 917,51 доларів США, з
яких 3 467,37 доларів США заборгованість
по кредиту, 450,14 доларів США -
заборгованість по відсотках, 4 915,56
гривень - пеня, 2 460,23 гривень - штраф, 12 800
гривень - штраф, що стверджується
розрахунком заборгованості по кредиту
станом на 30 квітня 2014 року (а.с. 24-28).

Позивач звертався до відповідача з
вимогою про повернення суми кредиту та
процентів за користування кредитом, що
підтверджується копією вимоги від 3
березня 2014 року, яка останнім отримана 7
березня 2014 року, що стверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 21, 22). Однак,
відповідачем вимога проігнорована.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
чинного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд приходить до висновку
про порушення відповідачем умов
кредитного договору № 5045392 від 11 жовтня
2006 року, що призвело до неналежного
виконання взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

У зв'язку з наведеним з відповідача в
користь позивача слід стягнути
заборгованість за кредитним договором
№ 5045392 від 11 жовтня 2006 року в розмірі 3
917,51 доларів США, що на день
постановлення рішення становить в
гривневому еквіваленті, у
відповідності до встановленого
Національним банком України
офіційного курсу гривні до іноземної
валюти, 52 628,35 гривень та 20 175,79 гривень -
неустойки.

При цьому у відповідності до вимог ст. 88
ЦПК України з відповідача в користь
позивача слід стягнути сплачені
останнім судові витрати у справі, що
складаються з 648,42 гривень судового
збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в користь публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» () 3 917 (три тисячі дев'ятсот
сімнадцять) доларів США 51 цент США, що
на день постановлення рішення
становить в гривневому еквіваленті, у
відповідності до встановленого
Національним банком України
офіційного курсу гривні до іноземної
валюти, 52 628 (п'ятдесят дві тисячі
шістсот двадцять вісім) гривень 35
копійок і 20 175 (двадцять тисяч сто
сімдесят п'ять) гривень 79 копійок, а
також понесені судові витрати в
розмірі 648 (шістсот сорок вісім) гривень
42 копійки.

Рішення може бути переглянуте за
заявою відповідача, яка подається до
суду протягом десяти днів після
отримання копії рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: