Єдиний унікальний номер 247/1598/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4802/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Барсукової О.І., Канурної О.Д.

при секретарі Хохулі М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі про
відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі на
рішення Торезького міського суду
Донецької області від 25 квітня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
просить скасувати рішення Торезького
міського суду Донецької області від 25
квітня 2014 року, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Торезі на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
заподіяної йому професійним
захворюванням моральної шкоди 7500 (сім
тисяч п'ятсот) грн.

В обґрунтування апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Зокрема апелянт
звертає увагу на те, що позивач отримує
у відділенні Фонду страхові виплати в
розмірі 775,22 грн. та отримав одноразову
страхову виплату в сумі 10 640 грн. Також
апелянт зазначає, що факт заподіяння
моральної шкоди позивачу відповідно до
Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, яким
заподіяна шкода здоров'ю, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків, не
встановлений. На думку апелянта
довідка МСЕК про відсоток стійкої
втрати працездатності є підставою для
розрахунку відшкодування потерпілому
страхових виплат і не є підтвердженням
факту заподіяння моральної шкоди, а
тому судом першої інстанції
неправомірно відмовлено у задоволені
клопотання про призначення експертизи
для встановлення факту спричинення
потерпілому моральної шкоди у
відповідності до листа МОЗ від 05.03.2012 №
16.10-67. Апелянт посилається на те, що
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
моральна шкода відшкодовується
працівнику власником або
уповноваженим, а відповідно до ст. 1167 ЦК
України моральна шкода
відшкодовується особою, яка її завдала,
тобто на підприємстві вугільної
промисловості. Судом першої інстанції
не враховано те, що згідно Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування
моральної шкоди Фондом не проводиться
незалежно від часу настання страхового
випадку припиняється 1 січня 2008 року.
Апелянт вважає, що позивачем не надано
доказів, передбачених ст. 57 ЦПК України
наявності моральної шкоди.

Сторони у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно із записами у
трудовій книжці (а.с.4-5) ОСОБА_1 тривалий
час працював на підприємстві вугільної
промисловості - «Шахтоуправління
«Волинське» Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
«Торезантрацит», з повним робочим днем
під землею. Відповідно до наказу № 121/к
від 30.06.2009 року звільнений з ВП
«Шахтоуправління «Волинське» ДП
«Торезантрацит» 28.06.2009 року у зв'язку з
виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП
України.

За період роботи на підприємстві
вугільної промисловості у позивача
виникло професійне захворювання. При
обстеженні в Донецькій обласній
клінічній лікарні профзахворювань
висновком ЛЕК від 22 жовтня 2003 року № 2374
позивачу встановлено діагноз:
основний: Первинно. Професійне.
Антрако-сілікатоз, інтерстиційна форма
(І/І, t/t). Легенева недостатність
першого-другого ступеня. Захворювання
професійне (а.с.7).

На підставі повідомлення про
професійне захворювання проведено
розслідування хронічного професійного
захворювання, за результатами якого
складено акт від 23 жовтня 2003 року №77
(а.с.8-9).

Згідно з довідкою МСЕК № 059470 при
огляді 11 грудня 2003 року позивачу
визначено втрату професійної
працездатності у розмірі 25% з 04 грудня
2003 року первинно за професійним
захворюванням безстроково (а.с. 6).

Професійне захворювання, що
отримано позивачем внаслідок праці в
підземних умовах, заподіює йому
моральну шкоду, яка полягає у тому, що
він у зв'язку з отриманим професійним
захворюванням зазнає тривалий
фізичний біль, страждання та емоційні
переживання, потребує постійного
лікуванні.

Через отримані професійні
захворювання його життя повністю
змінилось. Він постійно відчуває
фізичні і моральні страждання, у нього
все частіше проявляються ознаки
придбаних захворювань, що змусило його
звільнитись з підприємства, в той час,
коли за своїм віком він ще міг би
працювати.

В теперішній час, за станом свого
здоров'я, він не може обробляти
земельну ділянку, яка була великою
підмогою для його сім'ї. В
осінньо-зимовий період, коли настає
загострення його професійних
захворювань, він не може виїхати навіть
за межі міста для проходження курсу
реабілітації чи лікування, оскільки
зміна клімату ще більше погіршує стан
його здоров'я і доставляє йому
додаткові страждання, у зв'язку із чим
він змушений проходити лікування за
місцем свого проживання, яке не дає
такого ефекту, яке б дало
санаторно-курортне лікування.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з
встановлення позивачу висновком МСЕК
25% втрати професійної працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням у
2003 році безстроково, а тому він має
право на відшкодування моральної шкоди
за нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Такі висновки суду є
правильними.

За змістом ст.ст.1, 21, 28, 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" на
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
покладено обов'язок відшкодувати
застрахованим особам моральну шкоду у
зв'язку з ушкодженням здоров'я,
заподіяну умовами виробництва, при
цьому сума страхової виплати не може
перевищувати двохсот розмірів
мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати.

Як вбачається з матеріалів
справи висновком МСЕК від 11 грудня 2003
року позивачу встановлено 25% втрати
професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням
безстроково. За таких обставин суд
дійшов правильного висновку про
наявність у позивача права вимагати
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю, за нормами Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у зв'язку з професійним
захворюванням.

Розмір моральної шкоди при
встановленні 25% втрати професійної
працездатності визначений судом з
урахуванням конкретних обставин
справи, характеру та ступеню моральних
страждань ОСОБА_1, перебування
останнього на лікуванні у зв'язку з
отриманим професійним захворюванням,
встановлення втрати професійної
працездатності безстроково і
неможливістю у зв'язку з цим
відновлення працездатності, порушення
нормального укладу життя.

Доводи апеляційної скарги про
те, що суд повинен був застосувати
Закони України „Про внесення змін до
Закону України „Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" , є безпідставними,
оскільки Закон України „Про внесення
змін до Закону України „Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" набрав чинності з 20
березня 2007 року.

За змістом ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" право на отриманні
потерпілим страхових виплат у разі
настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати за
моральну шкоду, виникає в особи з дня
встановлення йому такої стійкої втрати
працездатності вперше висновком МСЕК.
Право на відшкодування моральної шкоди
виникло у позивача ще до набрання
чинності Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" .

Згідно ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Також відповідно до ч.1,2 ст. 5
ЦК України акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

Норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачали
відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам як страхову
виплату, тому покладення на відділення
Фонду обов'язку по сплаті такої
страхової виплати не є цивільною
відповідальністю зазначеного органу.

Інші доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень вимог
процесуального чи матеріального
законів або неправильної оцінки
дослідження доказів, що призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, підстав для
скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1, 308 ч.1, 314 ч.1, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,-

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
відхилити.

Рішення Торезького міського суду
Донецької області від 25 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Судді: