Справа № 656/435/14-ц
Номер провадження 2/656/141/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
Іванівський районний суд Херсонської
області

в складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Кидрук
О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Іванівка, Херсонської
області

справу за позовом ОСОБА_1 до
Благодатненської сільської ради
Іванівського району Херсонської
області про визнання права власності
на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Благодатненської сільської ради
Іванівського району Херсонської
області про визнання права власності
на спадкове майно, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його дід ОСОБА_3,
після його смерті відкрилась спадщина,
до складу якої входить житловий
будинок АДРЕСА_1. 10 серпня 1999 року дід
ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений
виконкомом Благодатненської сільської
ради Іванівського району, за яким
заповів йому свій будинок. В серпні 2013
року він подав до Іванівської
державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини, однак отримав
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
будинок діда. Вважає, що його право на
отримання спадщини порушено, а тому за
його відновленням він змушений
звернутися до суду. Просить суд визнати
за ним право власності на спадкове
майно діда - житловий будинок АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої вимоги, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача
Благодатненської сільської ради
Іванівського району Херсонської
області в судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи в його
відсутність, позов визнав.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, про те, що заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
спадкодавець ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13); 25 листопада 1978 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб,
зареєстрований Благодатненською радою
Іванівського району, актовий запис № 11,
після укладення шлюбу дружині
присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с.12);
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_1,
батьками якого в свідоцтві про
народження зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(а.с.14); згідно заповіту, посвідченого 10
серпня 1999 року виконкомом
Благодатненської сільської ради
Іванівського району, ОСОБА_3 заповів
ОСОБА_1 на випадок своєї смерті
житловий будинок, що належить йому на
праві особистої власності та
знаходиться в с. Благодатне,
Іванівського району, Херсонської
області (а.с.15); ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3
помер в с. Благодатне, Іванівського
району, Херсонської області (а.с.16);
згідно довідки сільськогосподарського
кооперативу імені Чкалова в с.
Благодатне, Іванівського району,
Херсонської області від 02 червня 2004
року, ОСОБА_3 повністю оплатив в касу
колгоспу імені Чкалова вартість
будинку по АДРЕСА_1 і будинок перейшов у
його власність (а.с.10); згідно рішення
Благодатненської сільської ради
Іванівського району № 54 від 25 грудня 1999
року «Про приватизацію присадибних
ділянок громадян» ОСОБА_3 передано
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку площею 0,20 га для
ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (а.с.44-45);
відповідно до довідки
Благодатненської сільської ради
Іванівського району від 10 червня 2014
року № 320 у спадкодавця ОСОБА_3
знаходилася в користуванні земельна
ділянка площею 0,20 га, в тому числі: під
будівлями 0,09 га, під ріллею 0,11 га за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9); 13 червня 2014 року
Іванівська державна нотаріальна
контора Херсонської області відмовила
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на житловий
будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на це
майно (а.с.11); згідно довідки
Благодатненської сільської ради
Іванівського району № 357 від 18 вересня
2014 року в погосподарській книзі № 3
значиться за № 0255-1 об'єкт
погосподарського обліку - будинок
АДРЕСА_1, як такий, що належав ОСОБА_3
(а.с.43); відповідно до довідки
Благодатненської сільської ради
Іванівського району № 358 від 18 вересня
2014 року, ОСОБА_3 не звертався до
виконкому сільської ради із заявою про
оформлення права на житловий будинок
АДРЕСА_1, Херсонської області (а.с.42).

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України
місцем відкриття спадщини є останнє
місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України
встановлено, що право на спадкування
виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Обраний спосіб захисту - визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування позивач пояснює
існуванням перешкоди для оформлення
спадкової справи у нотаріальному
порядку та реєстрації нерухомого
майна, зокрема, відсутністю у
спадкодавця правовстановлюючого
документа на житловий будинок.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України,
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (далі - Закон
України від 1 липня 2004 року) права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону права на
нерухоме майно, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

Із матеріалів справи видно, що
спадкодавець ОСОБА_3 за життя проживав
у АДРЕСА_1, повністю оплатив вартість
будинку в касу колгоспу імені Чкалова
в червні 2004 року, після чого будинок
перейшов у власність ОСОБА_3 В цей час
державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкцією про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасовим положенням про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами), які передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК України та
Законом України від 1 липня 2004 року.

Таким чином, у разі відсутності
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, створене та
оформлене в передбаченому законом
порядку до набрання чинності Законом
України від 1 липня 2004 року, спадкоємці,
які прийняли спадщину, мають право на
оформлення спадкових прав шляхом
звернення до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину.

Із матеріалів справи видно, що
спадкоємець ОСОБА_1 звернувся до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок по
АДРЕСА_1, але йому було відмовлено в
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на це
майно (а.с.11).

Згідно правової позиції Верховного
Суду України, викладеної у рішенні від
18 грудня 2013 року по справі № 6-137цс13,
право власності на збудований житловий
будинок набувається в порядку, який
існував на час його будівництва.

У червні 2004 року питання набуття права
власності регулювалось ЦК Української
РСР 1963 року, Законом України "Про
власність", Законом України від 7 грудня
1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради
народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування", Законом
України від 25 грудня 1974 року "Про
державний нотаріат", постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку
житлового фонду в Українській РСР",
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5 (далі - Інструкція про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР), Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5 (далі -
Інструкція про порядок вчинення
нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих) та
іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 86 ЦК Української РСР
1963 року право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном.

Відповідно до ст. 88 ЦК Української РСР
1963 року особистою власністю є
власність громадян на майно,
призначене для задоволення їх
матеріальних та культурних потреб.

Згідно ч. 2 ст. 100 ЦК Української РСР 1963
року кожний громадянин може мати в
особистій власності житловий будинок
(або частину його).

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих було затверджено зразки
довідок про право власності
колгоспного (селянського) двору на
житловий будинок та про право
власності робітника чи службовця на
жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Погосподарські книги як особлива форма
статистичного обліку здійснювалась в
Україні (УРСР) із 1979 року, в яких при
визначенні року побудування
зазначався рік введення в експлуатацію
будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
Української РСР від 11 березня 1985 року №
105 у 1985 - 1988 роках сільські, селищні,
районні Ради народних депутатів мали
право ухвалити рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних Рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Таким чином, записи у погосподарських
книгах визнавались як акти органів
влади (публічні акти), що підтверджують
право приватної власності

Як видно із матеріалів справи житловий
будинок в АДРЕСА_1 належав спадкодавцю
ОСОБА_3 та був зареєстрований в
погосподарській книзі № 3 під № 0255-1
(а.с.43).

Проте, незважаючи на наявність запису у
погосподарській книзі спадкодавець
ОСОБА_3 своє право власності на
житловий будинок в бюро технічної
інвентаризації не зареєстрував (не
оформив), хоча Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31 січня
1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
України від 13 грудня 1995 року № 56 (далі -
Інструкція), передбачала обов'язкову
реєстрацію (інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Згідно матеріалів справи
спадкодавцеві на підставі рішень сесії
Благодатненської сільської ради від 29
грудня 1999 року була передана у приватну
власність земельна ділянка площею 0,20
га для ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

Суд вважає, що право власності
спадкодавця на житловий будинок по
АДРЕСА_1 узаконено записом у
погосподарській книзі та передачею у
приватну власність земельної ділянки
для ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

Оскільки право власності спадкодавця
на житловий будинок знайшло
підтвердження в судовому засіданні, то
є підстави для визнання за позивачем
права власності на це майно у порядку
спадкування за заповітом.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, ст. 1216, ст.
1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ст. 1223 ЦК
України, абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, ч.ч. 3,4 ст. 3
Закону України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 86, ст.
88, ч. 2 ст. 100 ЦК Української РСР, п. 62
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, Додатками № 32 та № 33 до
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Благодатненської
сільської ради Іванівського району
Херсонської області про визнання права
власності на спадкове майно
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності в порядку спадкування за
заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1,
власником якого був ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Благодатне,
Іванівського району, Херсонської
області.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Іванівського районного суду
Херсонської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. І. Крисанова