Справа № 137/645/14-ц Провадження №
22-ц/772/2536/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Сільченко О. В.Категорія: 27
Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Марчук В.С. Сопруна В.В.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.

з участю: представника позивача Рой
В.Л., відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» на рішення Літинського
районного суду Вінницької області від
18 липня 2014 року,

по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

02.04.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та, зменшивши
розмір позовних вимог (а.с.67-68), просив
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 16 346,
51 доларів США, що за курсом НБУ від
18.03.2014 року, еквівалентно 159 532 грн. 17
коп., з яких:

- 6 501,69 долари США - заборгованість за
кредитом;

- 9 290, 06 доларів США - заборгованість по
процентах за користування кредитом;

- 553,76 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом.

Рішенням Літинського районного18.07.2014
року в задоволенні позову відмовлено

Не погодившись з ухваленим по справі
рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалене
рішення скасувати та постановити нове,
яким заявлені позовні вимоги
задовольнити повністю. Апеляційну
скаргу мотивує тим, що суд не навів
мотивів висновку про те, що з передачею
заставного майна припинилось
зобов'язання по укладеному договору, не
врахувавши при цьому, що такої підстави
припинення зобов'язання немає, дія
договору не припинилася, кошти від
реалізації заставного майна були
зараховані в погашення заборгованості
за кредитом, однак їх виявилось
недостатньо для його повного
погашення. Окрім того, суд не послався
на жодну норму права, якою він
керувався, відмовляючи в стягненні
існуючої заборгованості за кредитом,
не надав оцінку доказам, наданих
позивачем, порушивши принцип
диспозитивності та змагальності
цивільного процесу та допустивши
неповноту в з'ясуванні обставин справи
та перевірки їх доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача Рой В.Л. подану
апеляційну скаргу підтримав з
викладених у ній підстав, відповідач
ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 проти поданої
апеляційної скарги заперечили,
зазначивши, що рішення суду є законним
та обґрунтованим та окрім цього
зазначили, що на даний час діє закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», згідно п.2 ст.1 якого в разі
недостачі грошових коштів, одержаних
від реалізації предмета застави
(іпотеки), не може бути примусово
стягнуто інше майно без згоди його
власника.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення осіб, що
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали цивільної справи,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
із такого:

Мотивувальна частина оскаржуваного
рішення не містить посилання на те, які
саме обставини встановлені судом та
які правовідносини їм відповідають, не
наведено мотивів відхилення доказів,
наданих позивачем, не зазначено, на
підставі яких норм права він дійшов
висновку про припинення між сторонами
зобов'язальних правовідносин,
обмежившись лише посиланням на
загальну норму права, якою дано
визначення поняття застави (ст.572 ЦК
України). Окрім того, суд вийшов за межі
заявлених вимог, зазначивши, що оцінка
заставного майна проведена з
порушенням вимог статті 582 ЦК України,
хоча питання про правильність оцінки
заставного майна в даному провадженні
сторонами не оскаржувалося .

Апеляційним судом встановлено
наступні факти та відповідні їм
правовідносини:

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

Підстави припинення зобов'язання
передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК
України, зокрема за статтею 599 ЦК
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Між позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" та
відповідачем ОСОБА_3 01.03.2006 року було
укладено кредитний договір № VIH0AU07740409,
згідно якого відповідач отримав кредит
в розмірі 16 531, 48 доларів США сплатою
відсотків в розмірі 2, 51 % на місяць та
зобов'язався повернути шляхом внесення
щомісячного платежу у розмірі 225, 86
доларів США (а.с. 13-16).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за даним кредитним
договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_3 було укладено договір застави
транспортного засобу : автомобіля
Chevrolet, модель Aveo, 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, на який в
зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 взятих на
себе зобов'язань було звернено
стягнення Рішенням Літинського
районного суду Вінницької області від
20.04.2011 року (набрало законної сили 04.05.2011
року), при цьому визначено розмір
заборгованості за кредитним договором
станом на 08.11.2010 року в розмірі 9 940, 78
доларів США (а.с.59-62).

Вказаний автомобіль було передано в
заклад ПАТ КБ «ПриватБанк», що
підтверджено Актом від 26.06.2012 року
(а.с.63).

В результаті реалізації заставного
майна було отримано грошові кошти в
сумі 34 000 грн., які були зараховані
погашення заборгованості за кредитним
договором ( а.с. 8-11, 69-71).

Рішення та дії з приводу оцінки та
реалізації заставного майна
відповідачем не оскаржувались.

-2-

Однак одержаної від продажу
заставленого майна суми грошових
коштів було недостатньо для повного
задоволення грошових вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» та станом на 18 березня 2014
року залишок заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором склав 16 345, 51
доларів США, що за курсом 9,76 грн. за 1
долар відповідно до службового
розпорядження НБУ від 18.03.2014 року
еквівалентно 159 532 грн. 17 коп., яка
складається з наступного:

6 501,69 доларів США - заборгованість за
кредитом;

9 290, 06 долари США - заборгованість по
процентах за користування кредитом;

553,76 долари США - заборгованість по
комісії за користування кредитом.

Відповідно до частини четвертої
статті 591 ЦК України, якщо сума,
одержана від реалізації предмета
застави, не покриває вимоги
заставодержателя, він має право
отримати суму, якої не вистачає, з
іншого майна боржника в порядку
черговості відповідно до статті 112
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 24 Закону України «Про заставу»
передбачено, що у випадках, коли суми,
вирученої від продажу предмета
застави, недостатньо для повного
задоволення вимог заставодержателя,
він має право, якщо інше не передбачено
законом чи договором, одержати суму,
якої не вистачає для повного
задоволення вимоги, з іншого майна
боржника в порядку черговості,
передбаченої законодавством України.

Отже, сам по собі факт реалізації
предмета застави, в тому числі й на
підставі рішення суду, не припиняє
грошового зобов'язання боржника в тому
разі, коли сума, одержана від продажу
предмета застави, не покриває вимоги
заставодержателя, й у такому випадку
закон передбачає право кредитора
одержати суму, якої не вистачає для
повного задоволення його вимоги, з
іншого майна боржника.

Таким чином, оскільки ПАТ КБ
«ПриватБанк» не одержав від ОСОБА_3
належного виконання зобов'язання за
кредитним договором, не покрила
грошових вимог банку й сума, виручена
від реалізації предмета застави, позов
підлягає до повного задоволення та з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню залишок суми
заборгованості за договором.

Посилання відповідача та його
представника на невідповідність
рішення суду першої інстанції пункту 2
статті 1 закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», є безпідставним,
оскільки вказаним Законом встановлено
мораторій на примусове відчуження
нерухомого житлового майна за
наявності певних умов, тоді коли в
даному випадку предметом застави
виступав автомобіль, який не
відноситься до нерухомого житлового
майна.

Враховуючи те, що позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає до задоволення,
з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути
понесені та документально
підтверджені судові витрати, понесені
позивачем, а саме: судовий збір за
подання позову 2 428грн. 67 коп. (а.с.1),
судовий збір за подачу апеляційної
скарги 797 грн. 66 коп. (а.с. 93, 106) , а всього 3
226 грн. 33 коп. .

Таким чином, розглядаючи справу за
апеляційною скаргою на оскаржуване
рішення, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду немотивоване,
суд першої інстанції невірно
визначився з характером правовідносин
та не застосував норми права, які
підлягали застосуванню, тому подана
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення суду першої
інстанції скасуванню як таке, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Літинського районного суду
Вінницької області від 18 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" заборгованість
станом на 18.03.2014 року за кредитним
договором № VIH0AU07740409 від 01.03.2006 року в
розмірі 16 345, 51 доларів США, що за
курсом 9,76 грн. за 1 долар відповідно до
службового розпорядження НБУ від 18.03.2014
року еквівалентно 159 532 грн. 17 коп.,
яка складається з наступного:

6 501,69 доларів США - заборгованість за
кредитом;

9 290, 06 долари США - заборгованість по
процентах за користування кредитом;

553,76 долари США - заборгованість по
комісії за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" 3 226 грн.
33 коп. понесених ним судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча:
Т.М.Шемета

Судді:
В.В. Сопрун

В.С.Марчук