Справа № 199/5670/14-ц
Амур-Нижньодніпровський районний суд
У складі: головуючого судді
при секретарі Грицай
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності на
домоволодіння за набувальною
Позивач звернувся до суду з даним
позовом до відповідача про визнання за
ним права власності на 30/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 за набувальною
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 12.12.2007 року
був встановлений факт придбання ОСОБА_1
права користування 30/100 частини
житлового будинку, розташованого за
Вказаним рішенням було також
встановлено, що 30/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 належали на
праві приватної власності ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 24 жовтня 1992
року, виданого Четвертою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого в реєстрі за № 2-4123.
Позивач 06 серпня 1995 року зі згоди
ОСОБА_2 вселився в належну на праві
власності йому частину вищевказаного
На підставі рішення виконкому
Амур-Нижньодніпровської районної Ради
м. Дніпропетровська № 314/2 від 20 жовтня
2006 року право власності ОСОБА_2 на 30/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1 було
анульоване, йому була надана для
проживання однокімнатна квартира, у
зв'язку з чим він виселився з житлового
Таким чином з серпня 1995 року позивач
проживає у даному будинку,
добросовісно, відкрито та безперервно
володіє домоволодінням, сплачує всі
комунальні послуги, оплачує
електроенергію, підтримує будинок в
належному стані, постійно користується
земельною ділянкою, на якій
розташований будинок, а з 17.10.2013 року є
зареєстрованим за вказаною адресою.
Позивач понад дев'ятнадцять років
відкрито користується домоволодінням,
тому вважає, що набув право власності
на вказане домоволодіння за правилами
набувальної давності, у зв'язку з чим
просив суд визнати за ним право
власності на 30/100 частини домоволодіння
Позивач у судове засідання не
з'явився, надав суду письмову заяву,
якою підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просив справу слухати у
його відсутність, проти постановлення
заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, причин неявки суду не повідомив,
тому суд зі згоди позивача вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
Дослідивши матеріали цивільної
справи, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що
рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
12.12.2007 року був встановлений факт
придбання ОСОБА_1 права користування
30/100 частини житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням було також
встановлено, що 30/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 належали на
праві приватної власності ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 24 жовтня 1992
року, виданого Четвертою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого в реєстрі за № 2-4123.

Позивач 06 серпня 1995 року зі згоди
ОСОБА_2 вселився в належну на праві
власності йому частину вищевказаного
житлового будинку.

На підставі рішення виконкому
Амур-Нижньодніпровської районної Ради
м. Дніпропетровська № 314/2 від 20 жовтня
2006 року право власності ОСОБА_2 на 30/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1 було
анульоване, йому була надана для
проживання однокімнатна квартира, у
зв'язку з чим він виселився з житлового
будинку.

Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З серпня 1995 року по теперішній час
позивач постійно проживає в
домоволодінні, відкрито та безперервно
користується будинком та
господарськими будівлями і спорудами,
сплачує всі комунальні послуги,
оплачує електроенергію, підтримує
будинок в належному стані, постійно
користується земельною ділянкою, на
якій розташований будинок. Зазначені
факти встановленні судом та
підтверджуються матеріалами справи та
письмовими заявами свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Відповідно до положень ч.1, 4 ст.344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна власність). Право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду.

Згідно положень ст.5 ЦК України про дію
закону у часі та п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
Кодексу України, відповідно до якого
правила ст. 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються на випадки, коли
володіння майном розпочалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що Цивільний Кодекс
України набрав чинності з 1 січня 2004
року (п.1. Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України)
то дії норм ст. 344 ЦК України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 1 січня 2001 року, а відтак суд
може, починаючи з 01.01.2011 року, визнати за
позивачем право власності за
набувальною давністю.

Оскільки питання про визнання права
власності за набувальною давністю
вирішується в судовому порядку, та в
судовому засіданні знайшов своє
підтвердження факт того, що ОСОБА_1
постійно, більше 10 років проживає в
домоволодінні, відкрито та безперервно
користується будинком та
господарськими будівлями і спорудами,
сплачує всі комунальні послуги,
оплачує електроенергію, що
підтверджується матеріалами справи,
тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право
власності на 30/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 212, 215 ЦПК
України, ст. 344 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право
власності на 30/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
оголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: