Справа № 667/170/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі :

головуючого - судді :
Котьо І.В.

при секретарі:
Яворській А.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2
яка дії в інтересах малолітньої
ОСОБА_3 , третя особа Управління
Держаної міграційної служби України
в Херсонській області , ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
приватною власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом посилаючись на ту обставину
що їй на праві власності належить
АДРЕСА_1. У вказаній квартирі з її
згоди проживали її син ОСОБА_4 його
дружина ОСОБА_2 та їх малолітня
дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки
сімейне життя у сина не склалось з
відповідачкою ОСОБА_2 З 20 жовтня 2012
року вона забрала свої речі а також
речі доньки та виїхала з вказаної
квартири до місця проживання її
батьків ,а саме в будинок АДРЕСА_2.

В посилання на положення ст. ст.391, 405 ЦК
України просила суд усунути
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном шляхом зняття відповідачки та
її малолітньої дитини з
реєстраційного обліку у вказаній
квартирі та зобов'язати Управління
Держаної міграційної служби України
в Херсонській області зняти їх з
реєстраційного обліку в АДРЕСА_1.

Позивач до судового засідання не
з'явилась про дату час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином в порядку ст. ст.74-76 ЦПК
України .

Представники позивача за довіреністю
- ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні
підтримали вказаний позов і просила
суд задовольнити його посилаючись на
підстави викладені в ньому.

Відповідач та її представник , за
довіреністю - ОСОБА_8 в судовому
засіданні позов не визнали і просили
суд відмовити в його задоволенні за
не обґрунтованістю , зазначаючи про те
що позивач перешкоджала відповідачці
та дитині користуватись вказаною
квартирою так як вигнала їх з
квартири та замінила замки.

Представник третьої особи , яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору від Управління
Держаної міграційної служби України
в Херсонській області та ОСОБА_4 до
судового засідання не з'явились, про
дату час та місце розгляду справи
повідомлялись відповідно до положень
ст. ст. 74-76 ЦПК України , про причини
неявки суд не повідомили.

Вислухавши сторони ,свідків,
дослідивши матеріали справи , суд
встановив , що позивач на підставі
договору купівлі - продажу від 28 липня
2001 року є власником кв. АДРЕСА_1, який
зареєстровано Херсонським ДБТІ 30
липня 2001 року .

Відповідно до довідки ПП «Жилсервіс»
від 04 червня 2013 року в даній квартирі
перебувають на реєстраційному обліку
ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
що також підтверджується посвідкою на
постійне місце проживання в Україні
громадянки Росії виданої на ім'я
ОСОБА_2 за НОМЕР_1 13 квітня 2012 року
ВГІРФО УМВС України в Херсонській
області .

Як слідує з акту складеного 04 червня
2013 року ПП «Жилсервіс» ОСОБА_2 та
неповнолітня ОСОБА_3 не проживають в
даній квартирі з жовтня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. При цьому відповідно
до ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном. За змістом
ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

З урахуванням викладених норм слідує
що , у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном власник має
право вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про:
позбавлення права власності на житлове
приміщення, позбавлення права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою та
оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: про позбавлення
права власності на житлове приміщення,
про позбавлення права користування
житловим приміщенням, про визнання
особи безвісно відсутньою, про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).

Оскільки позивач не заявляла позовних
вимог які відповідно до положень ст. 7
Закон України «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» регулює правовідносини,
пов'язані із зняттям з реєстрації місця
проживання, а суд відповідно до
положень ст. 11 ЦПК України розглядає
справи не інакше як за зверненням
фізичної особи , в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб , які беруть
участь у справі, суд вважає що позов
заявлений позивач , з підстав на які
вона посилається в його обґрунтування
є не обґрунтованим і таким що не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11 , 88, 209 ЦПК України ,
ст.ст.317,391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України
, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
, ОСОБА_2 яка дії в інтересах
малолітньої ОСОБА_3 , третя особа
Управління Держаної міграційної
служби України в Херсонській області ,
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні приватною власністю
шляхом зняття з реєстраційного обліку
відмовити за необґрунтованістю .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції, яким є
Комсомольський районний суд м. Херсона,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

З мотивованим рішенням суду сторони
мають право ознайомитись з 08 червня 2014
року .

Суддя:
І.В. Котьо