КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/662/14-ц
Провадження № 2/488/745/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.07.2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді -
Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання -
Спільній Ю.В.,

за участю представника позивача -
Шпонарського М.О.,

відповідача -
ОСОБА_3,

представника відповідачів -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» (далі
ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_5
та ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та
в інтересах своїх неповнолітніх дітей -
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про виселення, де
третьою особою по справі є Служба у
справах дітей адміністрації
Корабельного району м. Миколаєва,

В с т а н о
в и в :

У лютому 2014 року позивач - ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду із
позовом до відповідачів, в якому просив
виселити відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають у
квартирі (предмет іпотеки),
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування якого вказав, що 25.04.2008
року між Банком та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
NKIPGА00000100, згідно з яким відповідач -
ОСОБА_3, отримала у позивача кредит у
розмірі - 24 978 доларів США, зі сплатою за
користування кредитом 12% річних та
кінцевим строком повернення - 25.04.2018
року.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, 08.05.2008 року між сторонами
був укладений договір іпотеки №
NKIPGA00000100, відповідно до якого
відповідач - ОСОБА_3 передала банку в
іпотеку належну їй однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Через неналежне виконання
відповідачкою своїх зобов'язань за
кредитним договором у неї виникла
заборгованість станом на 05.03.2013 року на
загальну суму 495090,48 грн., що
еквівалентно 61 963,76 доларів США.

05.10.2010 року рішенням Корабельного
районного суду м. Миколаєва, яке
набрало законної сили 18.10.2010 р., було
стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором у сумі 189435,78 грн. та
судові витрати у розмірі 1730 грн., а
разом 191165 грн.78 коп. В задоволенні
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки- однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 та виселення із зняттям з
реєстраційного обліку відповідачів:
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка представляє
інтереси малолітніх дітей: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2
було відмовлено.

Посилаючись на те, що після рішення
суду про звернення стягнення та
передачі в іпотеку квартири АДРЕСА_1
банк пропонував відповідачам
добровільно виселитися протягом
місяця із квартири, однак вони цю
вимогу позивача проігнорували, тому
вважають що у них є всі підстави для
звернення до суду із позовом про
виселення відповідачів із спірної
квартири.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
вищевикладених підстав та просив його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник
заперечували проти задоволення позову
і просили суд відмовити у задоволенні
позову, вважаючи, що у них немає іншого
житла, а також те, що відповідач ОСОБА_5
тяжко хворий. Стверджували, що раніше
позивач вже звертався двічі до суду із
аналогічними позовами і рішеннями
Корабельного районного суду м.
Миколаєва у задоволенні вимог про
виселення було відмовлено. Крім цього
вони зазначили, що повідомлення про
виселення отримала тільки ОСОБА_3, інші
відповідачі таки вимоги не отримували.
Також зазначали, що позивач не отримав
згоду третьої особи - Служби у справах
дітей, на виселення малолітніх дітей
із квартири, що не відповідає діючому
законодавству.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка
представляє інтереси малолітніх дітей,
у судове засідання не з'явилися, про час
та місце судового засідання по справі
були повідомлені своєчасно та належним
чином, заяв про слухання справи за їх
відсутністю не надали, проте направили
представника, який позов також не
визнав, стверджував, що коли оформляли
з банком договір іпотеки, всіх
відповідачів представник банку
заставив виписатися із квартири, яка є
їх єдиним житлом..

Третя особа - Служба у справах дітей
адміністрації Корабельного району м.
Миколаєва, повідомлена своєчасно та
належним чином, проте в судове
засідання свого представника не
направила, однак не згодні з виселенням
малолітніх дітей з матір'ю.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши надані суду письмові докази
по справі, суд прийшов до висновку, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи із такого.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що
25.04.2008 року між банком та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
NKIPGА00000100, згідно з яким відповідач -
ОСОБА_3 отримала у позивача кредит у
розмірі - 24 978 доларів США, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 12% річних та кінцевим строком
повернення - 25.04.2018 року.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, 08.05.2008 року між позивачем
та ОСОБА_3 був укладений договір
іпотеки № NKIPGA00000100, відповідно до якого
відповідач - ОСОБА_3 передала в іпотеку
банку належну їй на праві приватної
власності однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором
кредиту, позивач у березні 2009 року
звернувся до Корабельного районного
суду м. Миколаєва із позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючої у своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення їх із зняттям з
реєстраційного обліку.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 05.10.2010 року вказаний
позов був задоволений частково, з
ОСОБА_3 на користь позивача була
стягнута заборгованість за кредитним
договором № NKIPGА00000100 від 25.04.2008 року та
судові витрати по справі на загальну
суму- 191 165,78 грн. В задоволенні позовних
вимог про звернення стягнення на
предмет іпотеки та про виселення зі
зняттям з реєстраційного обліку
позивачу було відмовлено.

Із мотивувальної частини даного
рішення вбачається, що на час розгляду
даної справи діяли ч. ч. 4, 5 Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України з метою подолання фінансової
кризи», зокрема, в частині введення в
дію на 2009-2010 роки мораторію на
примусове виселення із житла, у якому
зареєстрована фізична особа -
іпотекодавець, і це житло є єдиним
місцем проживання відповідачів у
складі 5 осіб, а тому ця вимога є
передчасною, а тому відмовив у
задоволенні позову.

Крім цього, суд відмовив у задоволенні
вимог позивача про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

В квітні 2013 року Банк знову
звертається до суду з позовом до
відповідачів про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом із малолітніми
дітьми - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із квартири
АДРЕСА_1.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 03.10.2013 року, який набув
законної сили 18.11.2013 року позовні
вимоги банку були задоволенні
частково, а саме звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 34,7 кв.м., житловою
площею 18,6 кв.м., яка належить ОСОБА_3 на
підставі Договору купівлі-продажу від
26.11.2001 року, укладеного на
Універсальній біржі «Номінал» за №1007-Н
та зареєстрованого в КП «Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» в реєстровій книзі №
102, шляхом її продажу ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладанням від імені
власника договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з правом отримання
витягу з Державного реєстру прав
власності, дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, із встановленням
початкової ціни для її реалізації на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом.

В задоволенні вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» про виселення ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, та малолітніх дітей
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знову було відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.9,ст..109, ст. ст. 39-40
Закону України «Про іпотеку» виселення
мешканців з житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. Як
вбачається з довідки КП «ДЕЗ «Пілот»
№1225 від 03.06.2014р. на час розгляду справи
у спірній квартирі зареєстровані п'ять
осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та її
малолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно з частинами 2, 3 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» встановлено
певний порядок дій банку після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передану в іпотеку
квартиру: всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
квартиру протягом одного місяця з дня
отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють квартиру у встановлений
строк добровільно, їх примусове
виселення проводиться на підставі
рішення суду.

Судом встановлено, що позивач одним
рекомендованим листом від 11.12.2013р.
направив відповідачам вимогу про
звільнення квартири АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які вручені
поштою 16.12. тільки одній ОСОБА_3, про що
свідчать надані три копії отриманих
ОСОБА_3 рекомендованих повідомлень від
11.12.2013р.

Крім того судом також встановлено, що
разом з ОСОБА_3 в квартирі, що є
предметом іпотеки, проживають двоє
малолітніх дітей: її онук ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та онука ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, права та інтереси яких
відповідно до вимог ст.12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей» охороняються і захищаються
державою. За змістом цього закону
неприпустимо обмеження прав та
охоронюваних законом інтересів дітей.

Суд вважає, що оскільки на час
ухвалення рішення про виселення у суду
відсутні докази про виконання банком
усіх положень Закону України «Про
іпотеку», то такі позовні вимоги не
можуть бути задоволені, а тому у
задоволенні позову потрібно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у
стягненні судового збору сплаченого
позивачем при подачі позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215, 218, 223, 294
ЦПК України суд ,

В И Р І Ш И
В :

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та
представляє інтереси малолітніх дітей
- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, про виселення з квартири
АДРЕСА_1, де третьою особою є Служба у
справах дітей адміністрації
Корабельного району Миколаївської
міської ради - відмовити.

На рішення суду може бути надана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В. Г. Циганок