АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/585/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1763/14
Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю представника відповідача
Явних О.М., Баркана А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 23 квітня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального закладу "Кременчуцький
районний центр первинної
медико-санітарної допомоги" про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вказаним позовом та просила
поновити її на роботі на посаді
завідуючої амбулаторією та
лікаря-терапевта в с. Максимівна та
стягнути заробітну плату з 1 березня 2014
року по день поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що з 9 серпня 1968 року вона
працювала на посаді головного лікаря
Недогарківської амбулаторії. В
результаті реорганізації 2 січня 2013
року була призначена завідуючою
амбулаторією в с. Максимівна
Кременчуцького району та виконувала
функції лікаря-терапевта до 1 березня
2014 року.

Про звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України
позивачка дізналася у телефонному
режимі від завідуючого кадрами. З
наказом про звільнення ознайомлена не
була.

Вважає, що в адміністрації не було
підстав для звільнення, тому що вона
відповідала фаховим вимогам та
належним чином виконувала покладену на
неї роботу. При цьому адміністрацією не
було створено належних умов для праці.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 23 квітня
2014 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному
порядку оскаржила ОСОБА_3 та просила
скасувати його та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги у повному обсязі.

Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права, а
саме, не врахування судом відсутності
належної організації медичного
обслуговування мешканців с.
Максимівна, а також факту притягнення
її до дисциплінарної відповідальності
двічі за одне й те саме порушення.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_3 працювала на
посаді завідувача та лікаря-терапевта
Максимівської сільської лікарської
амбулаторії з 2 січня 2013 року в порядку
переведення з Кременчуцької ЦРЛ згідно
наказу №2-к від 2 січня 2013 року.

Згідно наказу №22-к від 28 лютого 2014 року
Комунального закладу «Кременчуцький
районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» у зв'язку з
систематичним невиконанням без
поважних причин трудових обов'язків
ОСОБА_3 було звільнено за п.3 ст. 40 КЗпП
України.

Від ознайомлення з наказом про
звільнення та одержання трудової
книжки вона відмовилась, що
підтверджується актом №1 від 11 березня
2014 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив із наявності в діях
ОСОБА_3 систематичного невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
на неї трудовим договором, враховуючи,
що до неї раніше застосовувались
заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглядаючи справу в
межах, визначених ст. 303 ч. 1 ЦПК України,
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він
узгоджується з матеріалами справи та
нормами чинного законодавства, які
регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Місцевим судом вірно встановлено, що до
звільнення позивач двічі притягувався
до дисциплінарної відповідальності.

Так, відповідно до наказу №39 від 4
квітня 2013 року ОСОБА_3 оголошено догану
за невнесення необхідних відомостей до
журналу амбулаторного прийому за 2013
рік, що виявилось у вибірковому внесені
інформації до вказаного журналу
(а.с.31-32).

Відповідно до наказу №67 від 3 вересня
2013 року ОСОБА_3 оголошено догану за
неправильне заповнення звітної форми
039/о, що виявилося у невідповідності
даних щодо фактично прийнятих
пацієнтів за 8 місяців 2013 року та даних
внесених у звітну форму (а.с. 34).

Вказані накази про оголошення догани
позивачем не оскаржувались.

При перевірці достовірності
статистичної звітності та якості
ведення облікової медичної
документації за 9 місяців 2013 року,
відповідно до довідки від 23 жовтня 2013
року, було встановлено, що має місце
фальсифікація щодо проведення роботи
та відповідної звітності - форми 039/о,
031/о, а також ведення журналу обліку
амбулаторного прийому з порушеннями
вимог наказу МОЗ України №110 від 14
лютого 2012 року (а.с. 35-36), на підставі
чого 28 лютого 2014 року було видано наказ
№22-к про звільнення ОСОБА_3 за п.3 ст. 40
КЗпП України.

Як вбачається з аналізу вказаних
наказів, ОСОБА_3 було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності за
різні порушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про притягнення позивача до
відповідальності двічі за один і той
самий дисциплінарний проступок не
відповідають дійсності та
спростовуються матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_3 про відсутність
належних умов праці для надання
медичної допомоги, а саме відсутність
медсестри та автомобіля, не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів, адже
наявність медсестри та автомобіля не
впливає на обов'язок з належного
ведення статистичної документації.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що судом першої інстанції з'ясовано всі
обставини та надано їм належну правову
оцінку. Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення місцевого суду, судовою
колегією не встановлено.

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги про помилковість
рішення місцевого суду спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, а при її розгляді допущені
порушення норм матеріального та
процесуального права, які передбачені
ст.309 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 23 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
О.Ю. Кузнєцова

Судді
Л.М. Хіль

С.Ю. Мартєв