Справа №1807/3299/12 Головуючий у суді у 1
інстанції - Галян С. В.Номер провадження
22-ц/788/559/14 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання
-

Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 03 лютого 2014 року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства «
Державний ощадний банк України » до
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства «
Державний ощадний банк України »,
ОСОБА_6, треті особи : ОСОБА_9, ОСОБА_7 про
визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В
И Л А :

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 03 лютого 2014
року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства " Державний
ощадний банк України " ( далі - ПАТ )
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, в солідарному порядку
на користь ПАТ заборгованість в сумі
992921,25 грн. по кредитному договору №1952
від 27 листопада 2007 року, а також судові
витрати в розмірі по 820,50 грн. з кожного.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову ПАТ та про
задоволення зустрічного позову ОСОБА_4
При цьому доводить, що договір поруки
№1952/2 від 27 листопада 2009 року був
укладений під впливом обману зі
сторони ОСОБА_6, а тому, відповідно до
ст. 230 ЦК України, повинен бути визнаний
недійсним. Вказує, що для укладення
договору поруки, ОСОБА_6 надав банку
підроблені довідки про заробітну плату
апелянта.

Зазначає також, що йому згодом стало
відомо про збільшення обсягу
відповідальності перед банком у
зв'язку з укладенням додаткового
договору №1 до кредитного договору №1952
від 27 листопада 2007 року без його згоди,
а тому, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК
України, договір поруки припиняється.
Крім того вважає, що в судовому
засіданні не підтверджено розмір
заборгованості у сумі 992921,25 грн. по
кредитному договору, яку суд у
солідарному порядку стягнув в т.ч. і з
нього.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення ОСОБА_4, представника ОСОБА_9 -
ОСОБА_10, які підтримали доводи
апеляційної скарги, пояснення
представника ПАТ - Міхнової О.В., яка
проти задоволення скарги заперечує,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України,
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором
встановлений обов»язок позичальника
повернути позику частинами ( з
розстроченням ), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції
27 листопада 2007 року між ПАТ та ОСОБА_6
був укладений кредитний договір №1952,
згідно умов якого надано кредит в сумі
1000000 грн. строком на 51 місяць з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 26 лютого 2012 року із процентною
ставкою за користування кредитом 14 %
річних в порядку, на умовах та в строки,
визначені договором. ( т. 1, а.с. 5-7 ).

За умовами кредитного договору ОСОБА_6
зобов"язаний своєчасно повернути
кредит та сплатити нараховані
відсотки, а також пеню. Кінцевий строк
повернення кредиту 26 лютого 2012 року,
але ОСОБА_6 свої зобов»язання по
кредитному договору не виконав, не
погашає відсотки за користування
кредитом в повному обсязі, що
передбачено договором.

Станом на 28.02.2013 року заборгованість
ОСОБА_6 за кредитом становить :

- заборгованість по кредиту - 784429,42 грн.;

- заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 183293,78 грн.;

- пеня за порушення строків повернення
кредиту - 25198,05 грн., а всього - 992921,25 грн. (
т. 2, а.с. 232-233 ).

Відповідно до договорів поруки від 27
листопада 2007 року, поручителями
виступили ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які
відповідно до умов договорів поруки
несуть солідарну з боржником
відповідальність на всю суму
заборгованості ( т. 1, а.с. 8-13 ).

Вищевказане також підтвердили і
допитані в суді першої інстанції
свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18

Згідно до ст.ст. 553-554 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушенні зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов»язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову ( субсидіарну )
відповідальність поручителя.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною ( сторонами ) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

За змістом ст. 230 ЦК України, якщо одна
сторона правочину навмисно ввела дргу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення ( частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий
правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкоджати вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

За договором поруки №1952/2 від 27
листопада 2007 року, поручитель ОСОБА_4
зобов»язався перед кредитором
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
боржником ОСОБА_6 зобов»язань за
кредитним договором № 1952 від 27
листопада 2007 року ( т. 1, а.с. 10-11 ).

Як роз»яснено у п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06 листопада 2009 року « Про
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними »,
правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману і сам факт обману повинна довести
особа, яка діяла під впливом обману.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що укладаючи договір поруки ОСОБА_4 був
введений в оману ОСОБА_6, не
заслуговують на увагу, оскільки
відповідно до п. 6.5.6.5 договору поруки
ОСОБА_4 підтвердив, що на момент
укладення цього договору він
ознайомлений зі всіма умовами
кредитного договору.

Крім того, відповідно до п. 6.6. 6.6.
договору, сторони підтвердили, що
договір ними прочитаний, відповідає їх
намірам та досягнутим домовленостям,
що засвідчується власними підписами
сторін, що діють з повним розумінням
предмету та змісту.

Також з договору поруки вбачається, що
ОСОБА_4 підписав кожну сторінку
договору, чим підтвердив, що він
ознайомлений і погоджується з його
умовами.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За клопотанням представника ОСОБА_19
ухвалою суду по даній справі була
призначена судово-бухгалтерська
експертиза та зобов'язано ОСОБА_6 в
строк зазначений експертом оплатити
судову експертизу, але дана ухвала була
повернута без виконання, оскільки не
проведена оплата вартості експертного
дослідження ( т. 2, а.с. 199, 202-207, 213, 225-228 ).

ОСОБА_4 не надано суду належних доказів,
які б спростували розрахунок суми
заборгованості по кредитному договору,
а тому у суду немає підстав вважати
його недостовірним.

Окрім того, колегія суддів враховує
і наступні обставини.

Провадження у справі за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 03 лютого 2014
року зупинялося до набрання законної
сили рішення по цивільній справі
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області №577/1126/14-ц
провадження №2/577/354/14 за позовом ОСОБА_4
до ПАТ « Державний ощадний банк України
», ОСОБА_6 про визнання договору поруки
припиненим ( т. 2, а.с. 330 ).

Рішенням Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 12 червня 2014 року, яке було
залишено без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Сумської
області від 29.07.2014 року, ОСОБА_4 було
відмовлено за безпідставністю вимог (
т. 3, а.с. 8-9 ). При цьому, інстанційні
суди вказали на те, що умови
додаткової угоди до кредитного
договору №1952 від 27 листопада 2007 року
стосувалися лише можливості
позивальника на протязі 3 місяців
сплачувати щомісячний платіж не в
повному обсязі, а лише проценти. Згода
на це банку виключала нарахування
штрафних санкцій. При цьому, розмір
кредиту, відсотків та остаточний
термін погашення кредиту не змінилися,
а тому підстав вважати, що збільшився
обсяг відповідальності поручителя
немає.

Окрім того, суди зазначили, що
договором поруки з апелянтом
передбачено, що даний поручитель
зобов»язався перед кредитором
відповідати в повному обсязі за
виконання як кредитного договору,
так і додаткових угод, що можуть
бути укладені у майбутньому.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити і те, що при розгляді
цивільної справи Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
№577/1126/14-ц провадження №2/577/354/14 за
позовом ОСОБА_4 про визнання договору
поруки припиненим, апелянт не вів мову
про недійсність договору поруки, а
лише стверджував ( на стадії його
виконання ) про припинення договору
внаслідок збільшення обсягу
відповідальності поручителя без його
згоди.

Не може погодитися колегія суддів і з
клопотанням ОСОБА_4 у апеляційній
скарзі про необхідність відмовити
ПАТ у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, тобто і щодо інших
відповідачів, оскільки ними рішення
суду першої інстанції не
оскаржується, тобто відповідачі з
ним погодилися.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає неправильного застосування
норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права, які могли
бути підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК
України, колегія суддів -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 03 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -