АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2936/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1561/14
Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов А.В.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Карнауха П.М., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції, заінтересована особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду зі скаргою, у якій просила
визнати неправомірною та скасувати
постанову заступника начальника
відділу ДВС Кременчуцького МУЮ
Бороденко В.М. від 1 листопада 2013 року
про повернення стягувачу виконавчого
документу №2-26, виданого 12 червня 2012
року Кременчуцьким районним судом
Полтавської області, про стягнення
боргу у сумі 111 873,45 грн., зобов'язати
заступника начальника Бороденка В.М.
закінчити виконавче провадження щодо
виконання вказаного виконавчого
документа та скасувати арешт майна
боржника й оголошення заборони його
відчуження.

Також просила визнати неправомірною та
скасувати постанову заступника
начальника відділу ДВС Кременчуцького
МУЮ Бороденко В.М. від 1 листопада 2013
року про повернення стягувачу
виконавчого документу №2-26, виданого 12
червня 2012 року Кременчуцьким районним
судом Полтавської області, про
стягнення боргу у сумі 666,98 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначала,
що ухвалою Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 2 жовтня
2013 року виконавчий лист №2-26/11 від 12
червня 2012 року визнано таким, що не
підлягає виконанню, тому вважає, що
виконавче провадження повинно бути
закрито відповідно до пп. 4 п. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження».

Ухвалою Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, її
в апеляційному порядку оскаржено
ОСОБА_1, в апеляційній скарзі просить
ухвалу місцевого суду скасувати як
таку, що постановлена судом з
порушенням норм процесуального права
та невідповідності висновків суду
обставинам справи, та постановити нову
ухвалу, якою задовольнити вимоги її
скарги на дії державного виконавця.

Перевіривши матеріали позовної заяви,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що скаргу
слід відхилити.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим судом, що на
виконання рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області
від 17 травня 2011 року,
ухваленого у справі за позовом ПАТ «ОТП
Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
зобов'язанням, було видано 4 виконавчих
листи, а саме: 2 виконавчі листи про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
«Факторинг» боргу у сумі 111 873,45 грн. та
666,98 грн. та 2 виконавчі листи про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП
«Факторинг» боргу у сумі 111 873,45 грн. та
666,98 грн., відповідно.

З них, у ВДВС Кременчуцького МУЮ
перебували на виконанні 2
виконавчі листи №2-26 від 12 червня 2012
року, видані Кременчуцьким районним
судом Полтавської області, про
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь
ТОВ «ОТП «Факторинг» боргу у сумі
111 873,45 грн. та ОСОБА_1 на користь ТОВ
«ОТП «Факторинг 666,98 грн.,
відповідно.

Боржником по вказаним виконавчим
листам зазначено ОСОБА_1

Постановою заступника начальника ВДВС
Кременчуцького МУЮ Бороденком В.М. від 1
листопада 2013 року виконавчий документ
про стягнення 111 873,45 грн. боргу
повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1
ст. 47, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» у зв'язку з
наявною встановленою законом
забороною щодо звернення стягнення на
майно чи кошти, та відсутністю у
боржника іншого майна чи коштів, на які
можливо звернути стягнення.

З цих же підстав, постановою заступника
начальника ВДВС Кременчуцького МУЮ
Бороденком В.М. від 1 листопада 2013 року
повернуто стягувачу виконавчий лист
про стягнення 666,98 грн.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Підставою для визнання неправомірною
та скасування вказаних постанов
виконавчої служби про повернення
стягувачу виконавчих листів, скаржник
вказувала на те, що ухвалою
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 2 жовтня 2013
року виконавчий лист №2-26/11 від 12 червня
2012 року визнано таким, що не підлягає
виконанню, та дає підстави для закриття
виконавчого провадження.

За положеннями ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
скасування рішення суду або іншого
органу (посадової особи), на підставі
якого виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню.

Місцевим судом дійсно встановлено, що
ухвалою Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 2 жовтня 2013
року задоволено скаргу ОСОБА_3, визнано
таким, що не підлягає виконанню
виконавчий лист №2-26/11 від 12 червня 2012
року, виданий у справі за позовом ПАТ
«ОТП Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
зобов'язанням.

Між тим, з наданої скаржником копії
ухвали від 2 жовтня 2013 року встановити
відносно якого з 4 виданих
Кременчуцьким районним судом
Полтавської області виконавчих листів
постановлювалась вказана ухвала суду,
є неможливим, оскільки ні в
резолютивній частині, ні в
мотивувальній її частині не міститься
відомостей щодо особи боржника,
розміру боргу, що підлягає стягненню на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та
будь-яких даних, що давали б за можливе
ідентифікувати виконавчий лист поміж
інших.

Характерним також є те, що за заявою про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, до суду звертався
боржник ОСОБА_3

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого суду, що невчинення
заступником начальника ВДВС
Кременчуцького МУЮ Бороденком В.М. дій
щодо закриття виконавчих проваджень не
може вважатись таким, що порушує вимоги
пп. 4 п. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження».

У свою чергу, постанови виконавчої
служби про повернення стягувачу
виконавчих листів з інших підстав
скаржником не оскаржувались, підстав
вважати, що заступником начальника
ВДВС Кременчуцького МУЮ при винесенні
оскаржуваних постанов було порушено
вимоги законодавства не вбачається.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок місцевого суду щодо
відсутності підстав для задоволення
скарги на дії державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги, що
виконавчий лист пред'явлений до
виконання після закінчення річного
строку є безпідставним, оскільки
законність постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження не оскаржувалася та не
була предметом судового розгляду у
даній справі.

Твердження апелянта, що державним
виконавцем безпідставно встановлено
строк для повторного пред'явлення
виконавчих листів до виконання до 1
листопада 2014 року, не узгоджується з
положеннями ч. 5 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», у
відповідності до якої, повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

За таких обставин, ухвала суду першої
інстанції постановлена з додержанням
вимог закону, підстав для її скасування
не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 312 п. 1, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Судді:
Карнаух П.М.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.