АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/1696/14-ц 22-ц/774/1467/К/14
Справа № 214/1696/14-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22ц/774/1467/к/14
Доповідач - Соколан Н.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Соколан Н. О.,

суддів Бондар Я. М., Зубакової В. П..

при секретарі: Герасимчук Г.І.

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_2, ОСОБА_4 на рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 15 травня 2014 року за
позовом ОСОБА_2 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про порушення
прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до фізичної особи-
підприємця ОСОБА_4 про захист прав
споживача. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що 28.08.2013 року між
сторонами укладено договір підряду №
040 на виготовлення, монтаж та
налагодження автоматичних воріт.
Згідно умов договору, роботи мали бути
виконані не пізніше 17.09.2013 року, проте
відповідач до часу звернення з позовом
до суду їх не виконав в повному обсязі.
Акт прийому-передачі робіт,
передбачений договором не підписаний.
Письмові претензії відповідачем були
отриманні, однак ніякої відповіді
позивачу не надав, тому позивач
звернувся до суду. За таких обставин,
позивач просив стягнути на його
користь з відповідача 12 000 грн.
отриманого ним авансу та 55800 грн. пені
за прострочення виконання робіт за
період з 18.09.2013 року по 19.02.2014 року за 155
днів у розмірі 3% вартості робіт за
кожний день прострочення виконання
робіт.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
12 000 грн, авансу та 1860 грн. грн. пені за
прострочення виконання робіт, а всього
13860 грн. В інший частині позовних вимог -
відмовлено. Стягнуто з відповідача
судовий збір на користь держави в
розмірі 263,40 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду в частині нарахування пені з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог в частині
пені за прострочення виконання робіт. В
обґрунтування своїх вимог зазначає, що
суд не взяв до уваги ч. 5 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»
передбачає стягнення пені у розмірі 3%
вартості робіт, і має переважне право
перед умовами договору, тому
безпідставно відмовив у задоволенні
цих позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4
ставить питання про скасування рішення
суду та ухваленні нового рішення про
відмову у задоволенні позову, оскільки
судом не взято до уваги, що роботу
виконано більш як 70%, та не вирішено
питання щодо розірвання договору в
частині виконання робіт, які
залишились не виконані та щодо
повернення матеріалів, які залишись у
позивача.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг і
заявлених вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню, а апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом встановлено,
що 28 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ФОП
ОСОБА_4 було укладено договір № 040
(надалі - договір), предметом якого є на
виготовлення, монтаж та налагодження
автоматичних воріт протягом 12 робочих
днів з дня отримання передоплати у
розмірі 80% від ціни договору, що складає
12 000 гривень. Відповідно до квитанції
оплата за договором здійснена 28.08.2013
року.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
між сторонами виник з приводу надання
неякісних послуг споживачу.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, у тому числі їх права та
обов'язки, підстави й розмір
відповідальності регулюються Законом
України "Про захист прав споживачів", а
також іншими нормативними актами.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо
стягнення пені суд першої інстанції
керувався вимогами ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів» , умов
договору й виходив з факту невиконання
умов договору у встановлений 12-дений
строк з вини відповідача.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції щодо стягнення пені в
розмірі 0,1% з ФОП ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 відповідає вимогам закону -
ст.ст. 551, ч.3 ст. 549 ГК України, умовам
договору - п. 10.2; п.6.2, та матеріалам
справи.

Тому доводи апеляційної скарги
позивача ОСОБА_2 щодо безпідставності
відмови у стягненні пені у розмірі 3%
вартості не виконаних робіт колегією
суддів не може бути взято до уваги.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

На думку колегії суддів, в порушення
вищенаведених положень діючого
законодавства, позивачем не надано
належних та допустимих доказів в
підтвердження наявності істотного
недоліку товару - автоматичних воріт, а
суд першої інстанції не мотивував у
своєму рішенні, чому дійшов висновку,
що в судовому засіданні встановлено
факт наявності недоліку чи істотного
недоліку товару, придбаного позивачем.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що
позивачем не заявлялись позовної
вимоги про безплатне усунення
недоліків товару відповідно до
положень ч.1 ст. 8 Законом України "Про
захист прав споживачів", якими
передбачено, що при виявлені протягом
гарантійного строку недоліків,
споживач має право пред'явити тільки
дну із вимог: а) про безоплатне
усунення недоліку товару. Позивачем не
заявлено позовних вимог про розірвання
договору, як це передбачено ч. 1 ст. 8
цього ж Закону: у разі виявлення
істотних недоліків товару споживач має
право заміни товару або розірвання
договору та повернення сплаченої за
товар суми. Тому судом безпідставно
задоволено позовні вимоги про
стягнення 12 000 гривень авансу,
сплаченого ОСОБА_2 відповідачу ФОП
ОСОБА_4

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції в частині стягнення авансу в
розмірі 12000 гривень скасуванню на
підставі п. 2, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у
зв'язку з недоведеністю обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, порушення норм
процесуального та матеріального права
з ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2, п.4 ч.1 ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 15 травня 2014 року
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення авансу у розмірі
12 000 грн. скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: