Справа № 752/4092/14-ц
Провадження № 2/752/2899/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

21.05.2014 року Голосіївський районний
суд м. Києва у складі

головуючого судді
Шевченко Т.М.

з участю секретаря
Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради та Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

у березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася у
суд з позовом про визнання права
власності.

В обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що вона є власником
12/50 частину домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі договору дарування ,
посвідченого 03 лютого 1999 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

17/50 частин вказаного домоволодіння
належали ОСОБА_5, а 21/50 частин належали
ОСОБА_6 Рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 29 квітня 2011
року право власності ОСОБА_6 на 21/50
частин вказаного будинку та ОСОБА_5 на
17/50 частин вказаного будинку припинено.

Позивач зазначає, що вона
реконструювала вказаний житловий
будинок та на місці належної їй частини
старого будину побудувала новий
житловий будинок під літ. "Д" загальною
площею 135 кв.м, який згідно звіту про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, складеного випробовувальним
центром будівельних конструкцій
відповідає вимогам надійності і
безпечної експлуатації та можливості
його безпечної експлуатації. Крмі того,
позивач отримала довідку щодо
погодження прийняття об"єкта
будівництва в експлуатацію в КМДА.

Рішенням від 03 грудня 2013 року
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
відмовлено позивачу у державній
реєстрації права власності на
вищевказаний житловий будинок у
зв"язку з тим, що документи, подані для
проведення державної реєстрації прав,
не відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

За таких підстав, позивач просить
визнати за нею право власності на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов з
вищевказаних підстав.

Відповідач Київська міська рада в
судове засідання повторно не
забезпечила явку свого представника,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином.

Відповідач Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м. Києві
в судове засідання також повторно не
забезпечила явку свого представника,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений судом належним чином.

Вислухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником 12/50 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування, посвідченого 03 лютого 1999
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого КП "Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об"єкти
нерухомого майна" за № 3140 від 11 лютого
1999 року. (а.с. 17)

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 29 квітня 2011 року
припинено право власності ОСОБА_6 на 21/50
частин домоволодіння АДРЕСА_1 та
припинено право власності ОСОБА_5 на 17/50
частин вказаного домоволодіння. (а.с. 24)

Житловий будинок під літ. "А", "а",
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
співвласниками якого є ОСОБА_1, ОСОБА_6
та ОСОБА_5, повністю знесений, що
підтверджується даними технічного
паспорту, виготовленого станом на 2000 р.

На земельній ділянці за вищевказаною
адресою позивач здійснила будівництво
житлового будинку під літ. "Д".
Виконавчим органом Київської міської
ради (КМДА) погоджено прийняття в
експлуатацію садибного
(індивідуального) житлового будинку
(літ. Д) на АДРЕСА_1.

01 липня 2011 року позивач отримала
технічний паспорт на вказаний житловий
будинок.

Відповідно до звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
садибного/індивідуального житлового
будинку на АДРЕСА_1 за 2011 рік,
складеного випробовувальним центром
будівельних конструкцій за
результатами проведення технічного
обстеження об"єкту, житловий будинок,
позначений літ. "Д", загальною площею 134,5
кв.м, відповідає вимогам надійності і
безпечної експлуатації та можливості
його безпечної експлуатації.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зверталася до Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю з проханням прийняти житловий
будинок АДРЕСА_1 в експлуатацію.

Листом від 13 жовтня 2011 року ОСОБА_1 було
повідомлено, що Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю
повернуто їй декларацію про готовність
будинку до експлуатації у зв"язку з тим,
що до заяви не додані засвідчені в
установленому порядку копії документа,
що посвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, на
якій розміщено об"єкт.

25 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернулася
до Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) з заявою про видачу
довідки про те, що вона є
землекористувачем земельної ділянки,
площею 234 кв.м на АДРЕСА_1, а також з
заявою про перереєстрацію зазначеної
земельної ділянки на її ім"я, оскільки
вказаний житловий будинок
розташований на земельній ділянці в
межах, визначених рішенням виконавчого
комітету Київської міської ради
депутатів трудящих від 16 жовтня 1962 року
№ 1752.

На підставі заяви ОСОБА_1, а також
доповідної записки начальника відділу
землевпорядкування Голосіївського
району за дорученням Головного
управління земельних ресурсів 01 червня
2012 року КП "Київський інститут
земельних відносин" були внесені зміни
до технічного звіту про встановлення
зовнішніх меж землекористування
земельної ділянки 79:120:025, де вграфі
"землекористувач" змінено на "ОСОБА_1,
АДРЕСА_1".

Згідно з даними реєстру земельних
ділянок (черговий план) станом на 25
червня 2012 року ОСОБА_1 є
землекористувачем земельної ділянки
на АДРЕСА_1, код ділянки 79:120:025.

Відповідно до витягу № ДК-00962/2012 з
автоматичної системи ведення
земельного кадастру м. Києва станом на
12 червня 2012 року користувачем
земельної ділянки в АДРЕСА_1, за
кадастровим номером 79:120:025, площею 234
кв.м є ОСОБА_1

Як вбачається з Декларації про
готовність об"єкта до експлуатації від
04 листопада 2013 року будинок АДРЕСА_1
введений в експлуатацію, у зв"язку з чим
08 листопада 2013 року був отриманий новий
технічний паспорт.

Також з матеріалів справи вбачається,
що у листопаді 2013 року ОСОБА_1
зверталася з заявою до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві з заявою про реєстрацію
вказаного житлового будинку.

03 грудня 2013 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Каравай
Н.В. було прийнято рішення про відмову
ОСОБА_1 у державній реєстрації права
власності на вказаний житловий
будинок, у зв"язку з тим, що документи,
які подані для проведення державної
реєсрації прав, не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично
позбавлена можливості реалізувати
свої права на вищевказаний житловий
будинок, у зв"язку з чим змушена
звернутися до суду за захистом своїх
прав.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України, на яку
посилається позивач, як на правову
підставу для задоволення позову, на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Разом з тим, вказана норма реалізується
за умови, що будівництво велося з
додержанням вимог, як про це йдеться в
ч. 3 ст. 375 ЦК України. Зокрема, право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Законом України «Про планування та
забудову територій», зокрема, статтями
24, 28 визначений порядок вирішення
питання забудови земельної ділянки.

Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
встановлений ст. 30-1 зазначеного Закону.

Постановою Кабінету міністрів України
від 08 жовтня 2008 року № 923 «Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів незалежно від
джерел фінансування їх будівництва.

Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів здійснюється
комісією і полягає у підтвердженні нею
готовності до експлуатації об'єктів
нового будівництва.

Положення про порядок оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна в
місті Києві затверджено
Розпорядженням КМДА від 27 жовтня 2009
року № 1227.

Враховуючи, що будівля являє собою
нерухоме майно, пов'язане фундаментом
із землею і створене з відповідних
будівельних матеріалів, поєднаних між
собою в певній технологічній
послідовності, визначеній проектною
документацією, державними
будівельними стандартами, нормами і
правилами, суду повинні бути надані
докази, які підтверджують, що будівля
відповідає державним будівельним
стандартам, нормам і правилам;
відповідність матеріалів, виробів і
конструкцій, які використані при
самочинному будівництві нерухомого
майна, державним стандартам, технічним
умовам та технологічним регламентам;
забезпечення у створеній будівлі,
споруді необхідної міцності, стійкості
та експлуатаційної надійності.

Звернення до суду з позовом про
визнання права власності на самочинне
будівництво повинно мати місце при
наявності даних про те, що порушене
питання було предметом розгляду
компетентного державного органу.

Судом встановлено, що позивач
зверталася з заявою у компетентні
органи про введення житла в
експлуатацію та їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності.

Частина третя статті 18 Закону України
«Про основи містобудування» забороняє
експлуатацію об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію у встановленому законом
порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Наведе свідчить про те, що позивач на
виконання встановленого законом
порядку отримання дозволів на
збудовані об'єкти нерухомого майна
дотрималася архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, проте їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 182, 331, 375, 376 ЦК
України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, --

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 134,5
кв.м, житловою площею 46,9 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: