АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/7906101/14
Справа № 645/697/14-ц
Головуючий1 інстанції -
Категорія: забезпечення позовної заяви
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м.Харків

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - Яцина В.Б.,

суддів: - Кругової С.С.,
Хорошевського О.М.,

при секретарі -Костюченко
В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Фрунзенського районного суду м.Харкова
від 24 липня 2014 року по заяві ОСОБА_5 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про
поділ спільного майна подружжя, та за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ
спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

27.01.2014 року позивач ОСОБА_6 звернувся з
позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного
майна подружжя.

17.02.2014 року ОСОБА_5 звернулась з позовом
про поділ майна подружжя. ОСОБА_5
звернулась до суду із заявою, в якій
просить забезпечити позов шляхом
накладення арешту на майно, яке вона
просить поділити між сторонами, як
майно подружжя, а саме: накласти
заборону відчуження майна на житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами літ. «А-2» житловою площею 249,0
кв. м., загальною плошею 363,7 кв. м. з
сараєм літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1.

Свою заяву ОСОБА_5 мотивувавала тим, що
ОСОБА_6, проживає в зазначеному будинку,
після розірвання шлюбу він перешкоджає
доступу ОСОБА_5 в цей будинок та
неодноразово повідомляв її про те, що
має намір відчужити його, що і
підтвердилось у суді. Таким чином,
позивачка за зустрічним позовом
вважає, що існує дуже висока
ймовірність того, що відповідач або
його рідний син - ОСОБА_4, може відчужити
майно, щодо якого існує спір по
вищезазначеній справі, що може значно
утруднити або взагалі зробити
неможливим виконання рішення суду.

22 липня 2011 року розірвано шлюб між
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, відповідно до
відмітки на свідоцтві про шлюб (а.с.105)

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 28 березня 2014 року
вищевказані позови об'єднані в одне
провадження. (а.с.131)

Ухвалою Фрунзенським районним судом м.
Харкова від 24 липня 2014 року було
задоволено заяву ОСОБА_5 про
забезпечення позову і було накладено
арешт на шляхом заборони відчуження
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами літ. «А-2»
житловою площею 249,0 кв.м., загальною
площею 363,7 кв.м з сараєм літ. «б» за
адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з такою ухвалою ОСОБА_4
подав апеляційгу скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу районного суду, у
зв'язку з тим, що було накладено арешт
на будинок, який належить йому на праві
власності та зареєстроване за ним, суд
вже другий раз вирішив це питання, що не
передбачено ЦПК України. Окрім цього
згідно до рішень апеляційного суду
Харківської області його право
власності на цей будинок, який
збудований внаслідок самочинного
будівництва, і тому накладення на нього
заборони відчуження є безпредметним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
допускається заборона відчуження
спірного майно, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, як однин з видів
забезпечення позову.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» Пленум
Верховного Суду України звернув увагу
на те, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, юкрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
труднення виконання можливого рішення
суду про задоволення позовних вимог;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Суд правильно встановив, що право
власності на спірний будинок АДРЕСА_1
належало на підставі рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 08 .06.2010 року ОСОБА_6

Після цього відповідно до рішення
Фрунзенського районного суду м.Харкова
від 26 жовтня 2011 року про визнання за
ОСОБА_4 права власності на житловий
будинок літ. „А-2" житловою площею 249,0
кв. м, загальною площею 363,7 кв. м. з
сараєм літ. „Б" за адресою : АДРЕСА_1
ОСОБА_4 зареєстрував за собою це право
власності на вказаний будинок.

Однак рішенням апеляційного суду
Харківської області від 28.05.2014 року
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від в 26 жовтня 2011 року було
скасовано, після чого рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 09 липня 2014 року було скасоване й
вищевказане рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 08.06.2010
року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 03.07.2014 року був
накладений арешт на цей будинок, шляхом
заборони відчуження.

Однак, рішенням №14582279 від 21.07.2014 року
державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_7 було відмовлено
в державній реєстрації арешту в зв'язку
з тим, що житловий будинок
зареєстрований за іншим власником -
ОСОБА_4.

Таким чином, оскільки рішення
апеляційного суду Харківської області
від 28.05.2014 року не було виконано і дані
про скасування права власності за
ОСОБА_4 не були внесені до державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень, що призвело до
невиконання судового рішення, у
районного суду були підстави для
повторного вирішення цього питання.

На цей час в провадженні суду перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про поділ спільного майна
подружжя і за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про полділ спільного
майна подружжя, де предметом спору
зазначений вищевказаний житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами літ. «А-2» житловою площею 249,0
кв. м., загальною площею 363,7 кв. м. з
сараєм літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з вказаних рішень
апеляційного суду Харківської області
від 28 травня 2014 року самочинне
будівництво велося протягом 2009 року,
під час перебування сторін у спільному
шлюбі. Оскільки незавершений внаслідок
відсутності належної легалізації
закінчення будівництва будинок, який є
предметом спору і складається з
відповідних будівельних матеріалів, у
даному випадку може бути й предметом
забезпечення позову і тому судова
колегія відхиляє доводи скарги про
безпредметність такого судового
рішення.

Оскільки таким чином ухвала районного
суду відповідає наведеним нормам
цивільного процесуального права, тому
з передбачених п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
підстав судова колегія відхиляє скаргу
і залишає ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 313, 315,317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного
суду м.Харкова від 24 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає, як така, що не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя

Судді колегії: