УХВАЛА

іменем України

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої
І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Київжитлосвіт», Департаменту
міського благоустрою та збереження
природного середовища виконавчого
органу Київського міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), третя особа -
Комунальне підприємство «Керуюча
дирекція Шевченківського району», про
відшкодування майнових збитків та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київжитлосвіт» на
рішення апеляційного суду м. Києва від
23 січня 2014 року, за участю ОСОБА_3 та
його представника ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який уточнив у ході
розгляду справи шляхом збільшення
позовних вимог, а в наступному - кола
відповідачів (заміна відповідача) та
залучення третьої особи, з викладенням
позовної заяви у новій редакції.

У остаточних позовних вимогах просив
стягнути солідарно в рівних частинах з
ТОВ «Київжитлосвіт» та Департаменту
міського благоустрою та збереження
природного середовища виконавчого
органу КМР (КМДА) 10 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди; 25 493 грн
42 коп. матеріальних збитків; 600 грн
витрат у зв'язку із складанням звіту
про вартість збитку, нанесеного
власнику КТЗ; 229 грн 41 коп. та 280 грн 94
коп. витрат на оплату судового збору та
2 тис. грн витрат на оплату правової
допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 11
грудня 2012 року в м. Києві по вул.
Ольжича, 14 керував автомобілем ВМW 525і,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Під час
здійснення паркування на автомобіль
впало дерево, що призвело до
пошкодження транспортного засобу та
завдання збитків, розмір яких (вартість
відновлювального ремонту) згідно із
звітом від 08 лютого 2013 року № 15/02/13 про
можливу вартість збитку, нанесеного
власнику пошкодженого колісного
транспортного засобу, становить 25 493
грн 42 коп. Моральну шкоду обґрунтовував
душевними стражданнями у зв'язку із
стресовою ситуацією, пов'язаною із
пошкодженням автомобіля.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 вересня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
23 січня 2014 року зазначене судове
рішення скасовано. Ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково. Стягнуто із ТОВ
«Київжитлосвіт» на користь ОСОБА_3 25 493
грн 42 коп. на відшкодування майнових
збитків, 1 500 грн на відшкодування
моральної шкоди та судові витрати,
всього 27 963 грн 05 коп.

У решті позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ
«Київжитлосвіт» просить рішення
апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

З матеріалів справи убачається та
встановлено судом першої інстанції, що
11 грудня 2012 року в м. Києві по вул.
Ольжича біля будинку № 14 під час
паркування позивачем автомобіля ВМW
525і, реєстраційний номер НОМЕР_1, на
автомобіль впало дерево, що призвело до
пошкодження транспортного засобу та
завдання збитків у розмірі 25 493 грн 42
коп., що визначено даними звіту від 08
лютого 2013 року № 15/02/13 про можливу
вартість збитку, нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу. Вартість складання звіту
становить 600 грн.

Балансоутримувачем прибудинкової
території, на якій сталося пошкодження
автомобіля, є КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району».

01 лютого 2012 року між КП «Керуюча
дирекція Шевченківського району» та
ТОВ «Київжитлосвіт» укладено договір
№ 13 про закупівлю послуг з
традиційного прибирання
(санітарно-технічного обслуговування
будинків і прибудинкових територій) за
комунальні кошти, згідно з яким останнє
взяло на себе обов'язок, зокрема,
здійснювати діяльність з догляду,
обстеження, видалення зелених
насаджень, а у випадку невиконання
таких робіт нести відповідальність,
передбачену законодавством України, за
заподіяну життю, здоров'ю або майну
шкоду (пп. 3.2.4, 3.2.18).

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, виходив із того, що позивачем в
порядку ст. 60 ЦІІК України не надано
доказів, що саме він є власником
пошкодженого транспортного засобу, та
не доведено вину відповідачів у
заподіянні йому шкоди внаслідок
падіння дерева у зв'язку з неналежним
утриманням прибудинкової території.
Крім того, на думку суду, позивач сам
умисно підвищив ризик настання таких
негативних для нього наслідків,
оскільки всупереч вимогам Правил
дорожнього руху залишив автомобіль у
місці, в якому їх паркування заборонено
(п. 15.10).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду перешої інстанції, виходив із
того, що відповідач ТОВ
«Київжитлосвіт» належним чином
зобов'язання за договором від 01 лютого
2012 року № 13 із КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району» не виконував,
не організовував проведення оглядів
зелених насаджень з отриманням
відповідних актів обстеження у
порядку, установленому Правилами
утримання зелених насаджень у
населених пунктах України,
затвердженими наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 10 квітня 2006 року № 105, які
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 27 липня 2006 року за № 880/12754.

З такими висновками апеляційного суду
погодитися не можна з таких підстав.

Спір між сторонами виник з приводу
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої пошкодженням майна
позивача та за відсутності договірних
зобов'язань між позивачем та
відповідачами.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду в межах
позадоговірних (деліктних) зобов'язань
визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно
до якої майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала;
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування
такого виду відповідальності є
вчинення особою правопорушення.
Юридичною підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, елементами якого є
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою і
протиправною поведінкою, вина.
Відсутність хоча б одного з цих же
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за
наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення
майнових чи немайнових благ, що
охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
майнових прав та інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент
цивільного правопорушення виражає
зв'язок протиправної поведінки і шкоди,
що настала, при якому протиправність є
причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах
саме на позивача покладається
обов'язок довести наявність шкоди та її
розмір, протиправність поведінки
заподіювача шкоди та причинний зв'язок
такої поведінки із заподіяною шкодою.

Наведеного апеляційний суд в повній
мірі не врахував, зазначаючи, що ТОВ
«Київжитлосвіт» неналежним чином
виконувало зобов'язання за договором
від 01 лютого 2012 року № 13 із КП «Керуюча
дирекція Шевченківського району» та не
організовував проведення оглядів
зелених насаджень, не звернув уваги на
те, що за актом від 19 січня 2012 року
необхідності у видаленні дерев біля
будинку 14 по вул. Ольжича в м. Києві не
було встановлено, не врахував, що 11
грудня 2012 року внаслідок впливу
сильних снігопадів ситуація в Києві
була визначена як «Надзвичайна
ситуація природного характеру», що є
загальновідомим фактом, а доказів
падіння дерева через його
незадовільних стан (аварійність,
трухлявість, сухостійкість тощо)
матеріли справи не містять.

Відхиляючи доводи відповідачів щодо
відсутності доказів належності
пошкодженого автомобіля позивача,
апеляційний суд не врахував, що
наявність у особи, яка не є власником
майна (але володіє майном на праві
господарського відання, оперативного
управління або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором),
права вимагати відшкодування шкоди,
завданої такому майну відповідно до ст.
ст. 386, 395, 396 ЦК України, не звільняє
особу, що вимагає такого відшкодування
довести не тільки факт пошкодження
майна, а й факт спричинення шкоди саме
цій особі.

Прийнявши в підтвердження розміру
спричиненої позивачу майнової шкоди
звіт № 15/02/13 про можливу вартість
збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу від 08 лютого 2013 року,
апеляційний суд наведеного не
врахував, наявності шкоди, спричиненої
саме позивачу, не встановив та
задовольнив позов безпідставно.

Оскільки допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального та
процесуального права призвели до
помилкового скасування законного і
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції, рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Київжитлосвіт» задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
23 січня 2014 року скасувати, рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 вересня 2013 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко