Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух
О.А.

суддів - Фазикош
Г.В.,Чужі Ю.Г.,

при секретарі - Марчишак
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хустського районного суду від 04 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в
якому просила зобов'язати відповідачів
усунути перешкоди у користуванні її
власністю - будівлею АДРЕСА_1 - шляхом
знесення з під стін будівлі дворової
вбиральні, та видалення від стін
будівлі фруктових дерев на відстань 5
метрів, а кущів, будівельних матеріалів
та господарського приладдя - на
відстань 1,5 м. Позов мотивовано тим, що
їй на праві власності належить будівля
в АДРЕСА_1. Проте, відповідачами впритул
до даної будівлі встановлено дворову
вбиральню, висаджено фруктові дерева
та кущі, складовано будівельні та
господарські матеріали. 19.06.2013 комісією
виконавчого комітету Хустської
міської ради складено акт, яким
встановлено порушення відповідачами
державних будівельних норм та
рекомендовано в термін до 19.07.2013 року
демонтувати дворову вбиральню, забрати
будівельні матеріали та господарські
приладдя, пересадити фруктові дерева.
Однак станом на 22.07.2013 року
рекомендації комісії відповідачами
виконані не були.

Рішенням Хустського районного суду від
04 червня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивачкою на таке рішення суду подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати це рішення та ухвалити нове,
яким її позов задовольнити в повному
обсязі. Вважає, що рішення суду
прийняте з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, неповним з'ясуванням обставин та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідачів просить
апеляційну скаргу відхилити.

Апелянт та її представник в судове
засідання не з'явились повторно, про
час і місце розгляду справи
повідомлялась належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень (а.с. 92,93, 103,104).
Клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило. Зважаючи на те, що
позиція ОСОБА_1 апеляційному суду
відома, оскільки викладена у позовній
заяві та в апеляційній скарзі, судова
колегія, відповідно до положень ч. 2 ст.
305 ЦПК України, розглянула справу за
відсутності апелянта та її
представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки та її представника,
дослідивши матеріали справи та
матеріали інвентаризаційної справи на
павільйон по АДРЕСА_1, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого у справі рішення,
колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем в судовому засіданні не
надано жодного доказу, який
підтверджував би наявність у позивача
право власності на будівлю, яка
розташована в АДРЕСА_1.

Однак позивачем до апеляційної
скарги було додано Витяг про
реєстрацію за нею права на павільйон
по АДРЕСА_1 (а.с.81).

Як вбачається з матеріалів
судової справи та матеріалів
інвентаризаційної справи, згідно
рішення Хустської міської ради № 627 від
31.07.2008, будівлі павільйону по АДРЕСА_1
присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1, та
визначено Хустському ДБТІ
зареєструвати цю будівлю, власник - ТОВ
«Коштан» (а.с 106). 8 вересня 2008 року ТОВ
«Каштан» було видано Свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
(а.с.107). 10 вересня 2009 року ТОВ «Каштан»
було видано Державний акт серії ЯЕ
№140919 на право власності на земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 площею
0,0028 га, на якій і розташований даний
павільйон. Цільове призначення
земельної ділянки - для комерційного
використання. Суміжними
землекористувачами по межі від „Б" до
„В" є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.63). Згідно
договору купівлі-продажу від 11.09.2009
(зареєстрованого в реєстрі за № 3221)
позивачка ОСОБА_1 придбала у ТОВ
«Каштан» цю земельну ділянку (а.с.51), а
згідно договору купівлі - продажу,
укладеного 11 вересня 2009 року
(зареєстрованого в реєстрі за № 3220)
позивачка ОСОБА_1 придбала у ТОВ
«Каштан» розташований на цій земельній
ділянці павільйон (а.с.108). право
власності на павільйон було
зареєстровано за ОСОБА_1 14 вересня 2009
року (а.с. 81).

В той же час, відповідачі є власниками
1/2 частини будинку по АДРЕСА_2, яку ними
було придбано за договором
купівлі-продажу, укладеним 6 червня 1978
року (колишня адреса - АДРЕСА_3) (а.с.59-60).
У зведеному акті вартості будівель і
споруд, складеному 24.06.1986 р. серед інших
будівель зазначено дві вбиральні
(а.с.61).

24 січня 2001 року відповідачам був
виданий державний акт на право
власності на землю серії ІІІ-ЗК № 029622,
який зареєстрований в книзі запису
державних актів на право приватної
власності на землю за № 4625, відповідно
до якого їм передано у власність 0,0306 га.
(а.с.62). По межі від «Б» до «В» - землі
громадського призначення - це на даний
час межа із земельною ділянкою, що
належить ОСОБА_1

Таким чином, відповідачам, відповідно
до ст. 381 ЦК УКраїни ч. 1, належить садиба
- земельна ділянка разом з
розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними
насадженнями. На земельній ділянці, яка
є власністю відповідачів, розташована
вбиральня, яка відноситься до будинку
відповідачів, та ростуть дерева, які
там існували задовго до реєстрації за
ТОВ „Каштан" права власності на
земельну ділянку та розташований на
ній павільйон.

Актом комісії виконкому
Хустської міської ради від 19.06.2013 в діях
ОСОБА_2, ОСОБА_3 виявлено порушення
вимог та норм державних будівельних
правил та рекомендовано демонтувати
дворову вбиральню, забрати будівельні
матеріали та господарські приладдя,
пересадити фруктові дерева відповідно
до ДБН 360-92** в термін до 19.07.2013. (а.с.5).

Проте як вбиральня, так і насаджені
дерева були розташовані на земельній
ділянці відповідачів уже задовго до
придбання позивачкою земельної
ділянки та розташованого на ній
павільйону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

В той же час за позовом громадянина
рішення про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні майном
може бути ухвалене на підставі ст. 391 ЦК
України в разі доведеності ним,
відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, факту створення йому перешкод
у здійсненні такого права.

Позивачем не доведено, що вбиральню
було споруджено відповідачами уже
після придбання позивачкою павільйону,
а також що дерева та кущі були
висаджені там після 2009 року. Акт
комісії виконкому Хустської міської
ради від 19.06.2013 також не підтверджує, що
такі дії були вчинені відповідачами
після 2009 року.

Також позивачем не було надано
доказів того, будівельні матеріали та
господарські придання, про які йшлося у
акті від 19.06.2013, знадились там і на час
ухвалення судом рішення - через рік
після складання такого акту.

Таким чином позивачем, в порушення ст. 10
ЦПК України, не було доведено того, що
після придбання нею будівлі павільйону
відповідачами було вчинено ті дії, про
які вона зазначала у позовній заяві, а
отже підстав для задоволення позову
немає.

В той же час при ухваленні рішення
судом першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи - не з'ясовано обставин,
якими обґрунтовувалися вимоги
позивачки, а отже порушено норми
процесуального права, неправильно
застосовано норми матеріального права
та відмовлено у задоволенні позову з
неправильним правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2008
року N 12 „Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку" якщо помилки у рішенні суду
першої інстанції стосуються фактичної
сторони справи чи правового
обґрунтування рішення, то їх усунення
необхідно вважати зміною рішення.

Зважаючи на встановлені обставини, у
задоволенні позову слід відмовити
через недоведеність
матеріально-правової вимоги -
порушення свого права позивач не
довела.

Відповідно до ст. 309 п. 1, 4 ЦПК України
рішення суду першої інстанції слід
змінити в частині правового
обґрунтування, не змінюючи суть
рішення.

Керуючись ст. 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.п.1, 4 ч. 1
ст. 309, ст. ст. 313,314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від
04 червня 2014 року - змінити в частині
правового обґрунтування.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча

Судді: