У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді - доповідача: Джуги С.Д.

суддів: Готри Т.Ю., Кеміня М.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Великоберезнянського районного суду
від 14 серпня 2014 року по справі за
поданням відділу ДВС
Великоберезнянського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Великоберезнянського
районного суду від 14 серпня 2014 року
подання відділу ДВС
Великоберезнянського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_1 - задоволено, відмовлено
тимчасово у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 до виконання ним
виконавчого листа №298/1462/13-ц, виданого 13
лютого 2014року Великоберезнянським
районним судом Закарпатської області.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав
на неї апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати дану ухвалу,
оскільки вважає її такою, що
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні подання. Зокрема, вказує
на те, що суд першої інстанції дійшов
необґрунтованих висновків щодо його
ухиляння від виконання судового
рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши і дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області дійшла висновку,
що скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що постановою державного
виконавця відділу ДВС
Великоберезнянського районного
управління юстиції від 06.03.2014 року
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом №298/1462/13-ц, від 13.02.2014
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 боргу в розмірі 15113,10 грн.,
1800грн. за надання правової допомоги,
229,41 судового збору (а.с.4).

По даному виконавчому провадженні
державним виконавцем винесено
постанову від 17.04.2014 року про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його відчуження
(а.с.6).

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив того, що виконавчий документ
боржником добровільно не виконується,
останній без поважних причин не
з'являється до відділу ДВС, незважаючи
на виклики державного виконавця,
відсутнє у боржника майно, на яке можна
звернути стягнення, а також, що боржник
може виїхати за межі України та
ухилитися від виконання рішення суду.

Однак з такими висновками колегія
суддів не може погодитись, оскільки
вони ґрунтується на неповно з'ясованих
обставинах справи і невідповідають
нормам матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що
саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Як у поданні державного виконавця так і
в ухвалі суду не наведено будь - яких
посилань на ухилення боржника від
виконання рішення суду.

В поданні зазначено, що боржник не
з'являвся до відділу ДВС, однак з
матеріалів подання вбачається, що
державний виконавець надсилав
боржнику лише один виклик про явку до
відділу ДВС на 13.03.2014 року, і в
матеріалах відсутні дані про отримання
такого виклику боржником.

Інших даних які б свідчили про ухилення
боржника від покладених на нього
зобов'язань не наведено.

В ухвалі судом не зазначено фактів та
конкретних доказів, які б
підтверджували про те, що боржник
дійсно ухилявся від зобов'язання,
покладеного на нього судовим рішенням.
Наведені судом в ухвалі висновки суду
ґрунтуються на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що у суду першої
інстанції не було належних і
допустимих доказів, які б
підтверджували ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, та правових
підстав для задоволення подання
державного виконавця, а тому ухвала
суду підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні подання з
вищенаведених підстав.

Керуючись 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Великоберезнянського районного
суду від 14 серпня 2014 року - скасувати.

У поданні відділу ДВС
Великоберезнянського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:

Судді :