Справа №461/2538/13-ц
Провадження № 2/461/188/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді - Мисько Х.М.

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ
«Фольксбанк» - Федорюка І.І.,

представника третьої особи органу
опіки та піклування Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради - Петришина О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Фольксбанк», ОСОБА_5, треті особи:
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Орган опіки та піклування
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради про визнання
недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із
позовом до ПАТ «Фольксбанк», ОСОБА_5,
треті особи: приватний нотаріус ЛМНО
ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просить суд
визнати недійсним іпотечний договір
від 25 квітня 2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за № 2300,
укладений між ПАТ «Фольксбанк» та
ОСОБА_5

Протокольною ухвалою судового
засіданні від 08 травня 2013 року,
постановленою без виходу до нарадчої
кімнати, Орган опіки та піклування
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради був залучений
до розгляду справи в якості третьої
особи.

11 липня 2013 року позивач подав заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
просить суд визнати недійсним Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5,
посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО
ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №
2278 від 25 квітня 2008 року в частині
набувача, зазначивши такими ОСОБА_4 та
ОСОБА_5; визнати недійсним Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6,
посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО
ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №
2273 від 25 квітня 2008 року в частині
набувача, зазначивши такими ОСОБА_4 та
ОСОБА_5; визнати недійсним Іпотечний
договір від 25 квітня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО
ОСОБА_6, укладений між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК»
та ОСОБА_5, згідно якого в іпотеку банку
передано квартиру АДРЕСА_5; визнати
недійсним Іпотечний договір від 25
квітня 2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6, укладений між
ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та ОСОБА_5, згідно
якого в іпотеку банку передано
квартиру АДРЕСА_6.

28 травня 2014 року позивач повторно
уточнив позовні вимоги, в яких просить
визнати недійсним Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5,
посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО
ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №
2278 від 25 квітня 2008 року в частині
набувача, зазначивши ОСОБА_4 та ОСОБА_5
набувачами спірної квартири кожним по ?
частині такої та визнати за ними право
власності; визнати недійсним Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6,
посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО
ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №
2273 від 25 квітня 2008 року в частині
набувача, зазначивши ОСОБА_4 та ОСОБА_5
набувачами спірної квартири кожним по ?
частині такої та визнати за ними право
власності; визнати недійсним Іпотечний
договір від 25 квітня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО
ОСОБА_6, укладений між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК»
та ОСОБА_5, згідно якого в іпотеку банку
передано квартиру АДРЕСА_5; визнати
недійсним Іпотечний договір від 25
квітня 2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6, укладений між
ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та ОСОБА_5, згідно
якого в іпотеку банку передано
квартиру АДРЕСА_6.

В обґрунтування внесеного позову
покликається на те, що йому на праві
приватної власності належала частка в
квартирі АДРЕСА_1. Разом із ним
співвласниками вказаної квартири була
його мати ОСОБА_5, а також ОСОБА_8 та
ОСОБА_18 У зв'язку із необхідністю
покращення житлових умов було прийнято
рішення про продаж належної їм
квартири та придбання інших. Вказує, що
народився 29 січня 1994 року та станом на
2003 рік йому було 9 років. Вказує, що
законодавством передбачено
обов'язкову умову укладення правочину
щодо нерухомого майна підопічного, а
саме наявність згоди органу опіки та
піклування, тобто на ім'я підопічного
слід придбати майно, що відповідає
тому, яке було відчужено.
Розпорядженням Сихівської районної
адміністрації від 15 вересня 2003 року №
709 його матері - ОСОБА_5, яка є
відповідачем по даній справі, - було
надано дозвіл на укладення договору
купівлі-продажу належної йому частки в
квартирі АДРЕСА_1. Вказаним
розпорядженням було зобов'язано ОСОБА_5
придбати на його ім'я частку в іншій
квартирі, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_7. Однак, ОСОБА_5, не придбала на
його ім'я частку ні в квартирі, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_7, ні в
будь-якій іншій квартирі. Як йому стало
відомо, відповідачка придбала квартири
АДРЕСА_7 на підставі договорів
купівлі-продажу, посвідчених приватним
нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6 25 квітня 2008
року. Однак, вказує, що він не є
набувачем жодної із зазначених
квартир. Просить визнати недійсними
договори купівлі-продажу спірних
квартир в частині набувача, зазначивши
такими його та ОСОБА_5 Крім того, як йому
стало відомо в подальшому квартири
АДРЕСА_7 були передані в іпотеку в
якості заставного майна, що
підтверджується іпотечним договором
від 25 квітня 2008 року. Вказує, що для
укладення договорів іпотеки слід було
отримати його згоду та згоду органу
опіки та піклування, чого зроблено не
було, а відтак просить позов задоволити
та визнати недійсним іпотечний договір
від 25 квітня 2008 року.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав повністю, надав пояснення,
аналогічні до викладених у позовній
заяві та просив таку задоволити.

Представник відповідача - ПАТ
«Фольксбанк» в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечив,
надав письмові заперечення, в яких
вказує, що доводи позивача
спростовуються тим, що підставою для
визнання недійсним правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ст.203 ЦК України.
Однак, при укладенні оспорюваних
договорів були дотримані всі вимоги
вищезазначеної статті, оскільки при їх
державній реєстрації та нотаріальному
посвідченню не вбачалось жодних
порушень інтересів ОСОБА_4 Зазначає, що
позивач обрав не правильний спосіб
захисту свого порушеного права,
оскільки органи опіки та піклування
зобов'язані здійснювати контроль за
додержанням батьками або особами, які
їх замінюють, майнових та житлових прав
дітей при відчуженні жилих приміщень
та купівлі нового майна. Вказує, що
житлова квартира АДРЕСА_8 була
відчужена 21 червня 2007 року, хоча в
розпорядженні Сихівської районної
адміністрації № 709 від 15 вересня 2003
року чітко зазначена вимога щодо
надання ОСОБА_5 до органу опіки та
піклування в термін до 01 квітня 2003 року
договору купівлі-продажу житлової
квартири АДРЕСА_2. А відтак, вважає, що
можна ставити питання про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
21 червня 2007 року, який був укладений на
підставі вищевказаного розпорядження.
Крім цього, вказує, що подання даного
позову свідчить про намагання
уникнення звернення стягнення на
предмети іпотеки по кредитному
договору, укладеному між нею та ПАТ
"ФОЛЬКСБАНК" (ПАТ "ВіЕс Банк"),
іпотекодержателем яких являється ПАТ
«ФОЛЬКСБАНК». Також покликається на те,
що враховуючи площу квартири АДРЕСА_8,
позивач може вимагати від ОСОБА_5 право
на частку в будь-якій житловій квартирі
в розмірі не менше 21 кв.м. житлової
площі. При цьому вказує, що незрозуміло,
чим обґрунтована позовна вимога
позивача щодо визнання його набувачем
в житлових квартирах АДРЕСА_7,
враховуючи їх житлову площу. 29 вересня
2014 року представником відповідача були
подані додаткові заперечення, яких він
покликається на те, що квартиру у
АДРЕСА_9, частка якої належала
неповнолітньому ОСОБА_4, було продано 21
червня 2007 року. Тобто на момент продажу
квартири розпорядження Сихівської
районної адміністрації вже були
недійсними та ОСОБА_5 не мала права
відчужувати квартиру, частка якої
належала малолітньому.

Відповідач ОСОБА_5, (явка якої була
визнана судом обов'язковою), в судове
засідання не з'явилася, хоча належним
чином була повідомлена про час та місце
розгляду справи, а тому суд вважає за
можливе розглядати справу у її
відсутності, на підставі наявних у
справі доказів.

Третя особа - приватний нотаріус ЛМНО
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився,
подав заяву, в якій вказує, що ним 25
квітня 2008 року за реєстровими №№ 2273,
2278, було посвідчено договори
купівлі-продажу квартир АДРЕСА_10 та
іпотечний договір зазначених квартир
за реєстровим № 2300. При укладенні
вищевказаних договорів покупцем була
ОСОБА_5, яка не повідомляла та не
подавала розпорядження районної
адміністрації щодо залучення
неповнолітнього ОСОБА_4, як сторони
договору купівлі-продажу квартири для
забезпечення його належними житловими
умовами. Посвідчення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3
здійснювалось іншим нотаріусом, тому
йому невідомо про розпорядження
Сихівської районної адміністрації № 709
від 15 вересня 2003 року. Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, яка
зазначена в даному розпорядженні
Сихівської районної адміністрації, він
не оформляв.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, а тому суд вважає за можливе
розглядати справу у її відсутності, на
підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши дійсні обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2003 року
Сихівською районною адміністрацією
було винесене розпорядження, яким
дозволено ОСОБА_5 укласти договір
купівлі-продажу належної
неповнолітньому ОСОБА_4 частки в
приватизованій квартирі АДРЕСА_3 у
встановленому законом порядку, у
зв'язку із купівлею квартири АДРЕСА_4.
Вищевказаним розпорядженням також
було зобов'язано відповідачку ОСОБА_5
забезпечити неповнолітнього ОСОБА_4
житлом в квартирі, придбаній за новим
місцем проживання, у рівних частинах з
іншими співвласниками квартири та
представити секретарю опікунської
ради копію договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_3 в термін до 01 січня 2004
року (а.с.22).

25 лютого 2004 року Сихівською районною
адміністрацією винесено розпорядження
№ 107 «Про внесення змін до
розпорядження голови районної
адміністрації від 15 вересня 2003 року №
709», якою вирішено внести зміни до п.п.2.2.
вищевказаного розпорядження, а саме:
цифри « 01 січня 2004 року» замінити
цифрами « 01 липня 2004 року» (а.с.87).

Розпорядженням Сихівської районної
адміністрації № 938 від 29 жовтня 2004 року
«Про внесення змін до розпоряджень
голови районної адміністрації від 15
вересня 2003 року № 709 та від 25 лютого 2004
року № 107», було вирішено внести зміни
до вищевказаних розпоряджень, а саме:
від 15 вересня 2003 року № 709 «Про надання
дозволу на укладення договору
купівлі-продажу квартири ОСОБА_5», а
саме: у п.1слова «квартира АДРЕСА_4»
читати «квартири АДРЕСА_11»; від 25
лютого 2004 року № 107 «Про внесення змін
до розпорядження голови районної
адміністрації від 15 вересня 2003 року №
709», а саме: у п.2.2 цифри « 01 липня 2004
року» замінити цифрами « 01 квітня 2005
року» (а.с.86).

Таким чином, вищевказаними
розпорядженнями Сихівської районної
адміністрації було дозволено
відповідачу ОСОБА_5 укласти договір
купівлі-продажу належної
неповнолітньому ОСОБА_4 частки в
приватизованій квартирі АДРЕСА_3 у
встановленому законом порядку, у
зв'язку із купівлею квартири АДРЕСА_11.
Вищевказаним розпорядженням також
було зобов'язано відповідачку ОСОБА_5
забезпечити неповнолітнього ОСОБА_4
житлом в квартирі, придбаній за новим
місцем проживання, у рівних частинах з
іншими співвласниками квартири та
представити секретарю опікунської
ради копію договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_3 в термін до 01 квітня
2005 року.

21 червня 2007 року між ОСОБА_8, ОСОБА_5, яка
діє від свого імені та від імені ОСОБА_12
та від імені свого малолітнього сина
ОСОБА_4 та ОСОБА_13 був укладений Договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_12 (а.с.18).

Як вбачається із наявної в матеріалах
справи Інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна № 21486868 від 12 травня 2014
року, сформованої Реєстраційною
службою ЛМУЮ, квартира за адресою:
АДРЕСА_11 належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_14 та ОСОБА_15
(а.с.133-134).

Відповідно до Інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Державного реєстру іпотек,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна № 21486525 від 12
травня 2014 року, сформованої
Реєстраційною службою ЛМУЮ, квартира
за адресою: АДРЕСА_7 належить на праві
приватної власності ОСОБА_16 (а.с.135).

Згідно з ч.3 ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства», батьки або особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки і піклування,
наданого відповідно до закону,
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та/або
державній реєстрації, відмовлятися від
належних дитині майнових прав,
здійснювати поділ, обмін, відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб чи безпритульних дітей», держава
охороняє і захищає права та інтереси
дітей під час вчинення правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустиме
зменшення або обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
будь-яких правочинів щодо жилих
приміщень. Органи опіки та піклування
здійснюють контроль за дотриманням
батьками та особами, які їх замінюють,
житлових прав і охоронюваних законом
інтересів дітей відповідно до закону.
Для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону.
Посадові особи органів опіки та
піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав та
інтересів дітей при наданні дозволу на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна, яке належить дітям.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.177 СК України, батьки
малолітньої дитини не мають права без
дозволу органу опіки та піклування
вчиняти такі правочини щодо її
майнових прав: укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, в тому
числі договори щодо поділу або обміну
житлового будинку, квартири; видавати
письмові зобов'язання від імені дитини;
відмовлятися від майнових прав дитини.
Батьки мають право дати згоду на
вчинення неповнолітньою дитиною
правочинів, передбачених частиною
другою цієї статті, лише з дозволу
органу опіки та піклування.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем ОСОБА_5 всупереч
розпоряджень Сихівської районної
адміністрації та законодавства, при
укладенні договору купівлі-продажу
квартири за адресою: АДРЕСА_12 від 21
червня 2007 року, було порушено термін
укладення такого договору, оскільки
такий був вчинений після 01 квітня 2005
року, крім того було порушено право на
житло неповнолітнього ОСОБА_17,
оскільки такого не було забезпечено
житлом в квартирі, придбаній за новим
місцем проживання, у рівних частинах з
іншими співвласниками квартири.

Відповідно до ч.9 ст.177 СК України,
неналежне виконання батьками своїх
обов'язків щодо управління майном
дитини є підставою для покладення на
них обов'язку відшкодувати завдану їй
матеріальну шкоду та повернути доходи,
одержані від управління її майном.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що позивачем обрано
неправильний спосіб захисту свого
порушеного права на житло, оскільки на
момент продажу квартири розпорядження
Сихівської районної адміністрації
Львівської вже були недійсними, ОСОБА_5
не мала права відчужувати квартиру за
адресою: АДРЕСА_12, а відтак, позивач
вправі звернутись до суду із позовом
про визнання недійсним Договору
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_12 від 21 червня 2007 року.

25 квітня 2008 року між ВАТ «ЕЛЕКТРОН
БАНК» та ОСОБА_5 був укладений
Іпотечний договір, відповідно до п.2
якого з метою повного та своєчасного
виконання основного зобов'язання
іпотекодавець передає іпотеку
іпотекодержателю нерухоме майно, разом
з усіма його від'ємними та невід'ємними
при належностями, поліпшеннями,
складовими частинами та внутрішніми
системами (газопостачання,
електропостачання, водопостачання та
водовідведення, опалення, каналізації,
тощо), що існують на момент укладення
цього договору та виникнуть у
майбутньому, а саме: квартиру АДРЕСА_3
та квартиру АДРЕСА_7 (а.с.4-7).

Статею 203 ЦК України встановлено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, а
саме: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає доводи позивача,
викладені у позовній заяві, оскільки
такі не підтверджені жодними належними
та достатніми доказами, які б
достовірно вказували на існування
обставин, що на них посилається
позивач.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд вважає вимоги позивача
безпідставними, та такими, які не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні; натомість відповідач
обґрунтовано заперечив позов, а тому в
задоволенні даного позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 79, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. 203 ЦК України, ч.3 ст.17 Закону
України «Про охорону дитинства», ст.12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб чи
безпритульних дітей», ст.177 СК України,
суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.