АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6395/14
Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 616/179/14-ц
Категорія : договірні
Головуючий 1 інст. - Нестайко Ю.В
25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
Головуючого Кукліної Н.О.
С у д д і в Черкасова
При секретарі Каплоух Н.Б.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Приватного
сільськогосподарського підприємства
"імені Шевченка" про визнання
недійсними договорів оренди земельних
по апеляційній скарзі представника
позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 -
на рішення Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
У березні 2014 року ОСОБА_3. ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 через свого
представника ОСОБА_8 звернулися з
позовами в суд до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Імені Шевченка» , які при відкритті
провадження у справах об'єднані в одне
провадження, про визнання недійсними
договорів оренди земельних ділянок від
1 листопада 2007 року:
площею 6,4561 га. Кадастровий номер
ПСП «Імені Шевченка» строком на 10
площею 5,5618 га , кадастровий номер
ПСП «Імені Шевченка» строком на 10
площею 6,8658 га, кадастровий номер
ПСІ1 «Імені Шевченка» строком на 10
площею 5,5613 га, кадастровий номер
ПСП «Імені Шевченка» строком на 10
площею 6,2156 га, кадастровий номер
ПСП «Імені Шевченка» строком на 10
В обґрунтування позовів зазначали,
що лише 3 березня 2014 року вони дізналися
з листа відділу Держземагенства у
Великобурлуцькому районі Харківської
області за № 01-17/289 про те, що свої
земельні ділянки вони надали в оренду
ПСП «Імені Шевченка» терміном на 10
років і реєстрація цих договорів
оренди земельних ділянок (далі -
Договори) відбулася щодо ОСОБА_3 - 09.12.2011
року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 -19.02.2009 року,
ОСОБА_5 - 30.03.2009 року, ОСОБА_7 - 16.03.2009 року,
про що у Державному реєстрі земель
вчинені реєстраційні записи .
Реєстрація договорів оренди з
позивачами проведена з порушенням п. 5
Постанови Кабінету Міністрів України
від 25.12.1998 року № 2073 , згідно якому для
державної реєстрації договорів оренди
юридична або фізична особа (заявник)
подає особисто або надсилає поштою до
відповідного державного органу
земельних ресурсів: заяву про державну
реєстрацію договору оренди; договір
оренди (у трьох примірниках), план
(схему) земельної ділянки, яка
надається в оренду (у трьох
примірниках), копію державного акта на
право власності на землю, що перебуває
у власності фізичних або юридичних
осіб. Надані на реєстрацію Договори
оренди не містять істотних умов,
визначених ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», а саме відповідальності
орендаря за несплату орендної плати. Не
досягнення між позивачами та ПСП
«Імені Шевченка» домовленості щодо
істотних умов договору , в тому числі
про передачу в оренду належних їм
земельних ділянок на 10 років ,
підтверджується відсутністю підписів
сторін на кожному аркуші договорів. В
Договорах оренди не зазначена ціна та
точне найменування продукції, якою
передбачена виплата орендної плати,
договори не прошиті, не пронумеровані,
кожен з Договорів не скріплений в
єдиний документ підписами та печатками
сторін, що суперечить вимогам ст.ст. 207,
638 ЦК України. Крім цього, орендна плата
позивачам виплачується без урахування
індексу інфляції, грошова оцінка
орендної плати не приведена у
відповідність до вимог п. 1 Указу
Президента України від 02.02.2002 року №
92/2002 «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян - власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв)» із змінами, внесеними Указом
Президента України від 19.08.2008 року «Про
невідкладні заходи щодо захисту
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв)». Згідно з
вищезазначеним Указом та п. 43 Договорів
орендар повинен був переглянути розмір
орендної плати за згодою позивачів у
бік її збільшення. Тобто підставою
недійсності договорів оренди
земельних ділянок позивачі вважають
недотримання в момент вчинення
правочину вимог законодавства.
Відповідач ПСП «ім.. Шевченка»
проти позову заперечував, вказував, що
візування кожної сторінки договору
оренди землі не передбачено законом, а
розміщення підписів сторін на
останньому аркуші договору не
суперечить чинному законодавству ,
свідчить про досягнення між сторонами
домовленості саме при підписанні
договорів в 2007 році, складання
відповідних актів про передачу
позивачами земельних ділянок орендарю.
Договори оренди землі , укладені між
сторонами, за своїм змістом
відповідають формі Типового договору
оренди землі, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 03.03.2004
року за № 220. Умови договору сторонами
виконувалися та виконуються і до цього
часу, орендна оплата приймається
позивачами без зауважень, сторонами у
належній формі досягнуто згоди по усім
істотним умовам договору, які
відповідали діючим на час підписання
договорів оренди землі умовам. Для
проведення реєстрації цих договорів
оренди позивачами подавалися заяви
особисто або видавалися доручення,
тому вважати, що у Державному реєстрі
земель вчинені реєстраційні записи
всупереч волевиявленню позивачів
немає. (а.с. 154-157).
Також відповідачем разом із
запереченнями до суду надана заява про
застосування позовної давності, в якій
вказується, що позивачам станом на
01.11.2007 року був відомий зміст договорів
оренди земельних ділянок, оскільки
вони їх підписали, і тому сплив строку
позовної давності є підставою для
відмови у позовах (а.с. 158).
Рішенням Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
31 липня 2014 року в позовах ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
Приватного сільськогосподарського
підприємства "імені Шевченка" про
визнання недійсними договорів оренди
земельних ділянок відмовлено.

В апеляційній скарзі представника
позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухваленні судом
апеляційної інстанції нового рішення
про задоволення позову. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги представник позивачів
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що
оспорювані договори оренди земельних
ділянок, які стали підставою для їх
реєстрації і виникнення права
користування цією ділянкою у
відповідача , містять підписи сторін
лише на останній сторінці правочину, і
то вчинені від імені, а не самими
позивачами. Договори оренди не прошиті,
не пронумеровані, не скріплені в єдиний
документ підписами та печатками
сторін. Через такі порушення договори
оренди не мають форми єдиного
документу і за вимогами наведених вище
норм цивільного кодексу мають містити
підписи сторін на кожному аркуші
договору, які вважаються невід'ємною
частиною договору. Відсутність
підписів позивачів на усіх аркушах
договору унеможливлює встановлення
дійсну редакцію договорів, підписаних
в 2007 році на останньому аркуші.
Допущені порушення доводять факт, що в
укладених Договорах оренди не
відображено дійсне волевиявлення
позивачів, вони не містять досягнення
домовленості з усіх істотних умов
договору, визначених ст. 15 закону
України «Про оренду землі», наслідного
чого є визнання укладених з позивачами
договорів оренди недійсними.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
наведені в скарзі доводи та
заперечення, перевіривши матеріали
справи знаходить апеляційну скаргу не
підлягаючою задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується матеріалами справи ,
що 1 листопада 2007 року між ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
Приватного сільськогосподарського
підприємства «імені Шевченка»
укладено Договори оренди земельних
ділянок, об'єктом яких є земельні
ділянки, які знаходяться на території
Гнилицької сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області, належить орендодавцям на
підставі Державних актів на право
власності на земельні ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельні ділянки передані в оплатне
користування строком на десять років,
складені акти прийому-передачі
земельної ділянки, які є додатком до
Договорів оренди земельні ділянки , та
Акти визначення меж земельної ділянки
в натурі , які підписані орендодавцями 1
листопада 2007 року . Договори
зареєстровані у відділі Держкомзему у
Великобурлуцькому районі Харківської
області у 2009 та 2011 роках. По кожному з
поданих для проведення реєстрації
договорів оренди земельних ділянок
оформлені окремі реєстраційні справи ,
в яких містяться висновки відділу
Держкомзему у Великобурлуцькому
районі Харківської області з надання
земельної ділянки в оренду , складу,
повноти формування реєстраційної
справи, та можливості передачі на
державну реєстрацію. ( а.с.30-86)

Відповідно до ст.ст. 93,124
Земельного кодексу України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Передача в оренду земельних ділянок ,
що перебувають у власності громадян,
здійснюється за договором оренди
земельної ділянки між власником
земельної ділянки і орендарем.

Згідно до ст. 1,6, 13,14,16,17 Закону
України « Про оренду землі» право
оренди земельної ділянки підлягає
державній реєстрації відповідно до
закону. Договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Договір
оренди землі укладається у письмовій
формі і за бажанням однієї із сторін
може бути посвідчений нотаріально.
Типова форма договору оренди землі
затверджується Кабінетом Міністрів
України . Укладення договору оренди
земельної ділянки із земель
приватної власності здійснюється за
згодою орендодавця та особи, яка згідно
із законом вправі набувати право
оренди на таку земельну ділянку.
Передача об'єкта оренди орендарю
здійснюється орендодавцем у строки та
на умовах, що визначені у договорі
оренди землі, за актом
приймання-передачі.

Істотні умови договору оренди
землі визначені статтею 15 Закону
України« Про оренду землі», якими є
об'єкт оренди (кадастровий номер,
місце розташування та розмір
земельної ділянки, (в редакції Закону N
3613-VI ( 3613-17 ) від 07.07.2011), строк дії
договору оренди, орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю, умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві, існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки, визначення сторони,
яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди чи його частини,
відповідальність сторін, умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки Відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов. передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону. За згодою сторін
у договорі оренди землі можуть
зазначатися інші умови, зокрема
якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін,
порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на
здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.
Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в
оренду,кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів, акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), акт
приймання-передачі об'єкта оренди,
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

Правочин , різновидом якого є і
договір оренди земельної ділянки, може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом. Відповідно до
частини першої статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК
України, саме на момент вчинення
правочину.

Оцінюючи встановлені у справі
обставини, на які сторони посилались,
як на підставу своїх вимог та
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд першої
інстанції виходив із доведеності, що
укладені між сторонами письмові
договори оренди земельних ділянок
ґрунтуються на волевиявленні сторін,
підписані орендодавцями та орендарем,
зміст договорів не суперечить нормам
чинного цивільного та земельного
законодавства , містить всі істотні
умови, визначені статтею 15 Закону
України « Про оренду землі».

Висновки суду першої інстанції про
недоведеність позивачами фактів
порушення їх прав при укладанні
договорів оренди та недодержання в
момент укладання договорів оренди
земельних ділянок вимог
законодавства , що спричиняє
недійсність договорів оренди
земельної ділянки з моменту їх
вчинення, доводами апеляційної скарги
не спростовуються.

При вирішенні спору та ухваленні
рішення суд першої інстанції виходив
відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК
України із повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Твердження представника
позивачів, що ними договори оренди
землі від 01 листопада 2007 року взагалі
не підписувалися, укладені договори є
недійсними через відсутність
волевиявлення позивачів на їх
підписання на висновки суду першої
інстанції не впливають, бо з цих
підстав позовні вимоги орендодавцями
не заявлялися і судом першої інстанції
не вирішувалися.

Згідно ст.. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено
таких порушень норм процесуального та
матеріального права, які могли стати
підставою відповідно до вимог ст.. 309
ЦПК України для перегляду рішення суду
першої інстанції та ухваленні нового
про задоволення позовів.

Колегія суддів , перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, визнає , що
рішення судом першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323,
324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
31 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :