Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/2124/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до територіальної
громади в особі Іванівської сільської
ради Житомирського району
Житомирської області про визнання
права власності на земельну ділянку, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 04 липня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з даним позовом.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_2 Відповідно до договору
дарування від 26.12.2006 року ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 0,18
га, яка розташована в АДРЕСА_1, на яку
після його смерті відкрилася спадщина.
Однак вона не може оформити свої
спадкові права на вказане нерухоме
майно, оскільки за життя ОСОБА_2 не
встиг отримати державний акт на
зазначену земельну ділянку.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просила
постановити рішення суду, яким визнати
за нею право власності на земельну
ділянку площею 0,18 га в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_2

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 04 липня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу. Посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог.

Зокрема зазначає, що суд не врахував
всіх обставин справи, дав неправильну
оцінку доказам по справі. А саме не
врахував, що умови для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину відсутні по причині
не одержання спадкодавцем державного
акта на право власності на землю та не
проведення державної реєстрації в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно за ним. Також вважає
безпідставним посилання суду про
відсутність в матеріалах справи
технічної документації на земельну
ділянку, оскільки в додатках до
позовної заяви міститься копія плану
розташування земельної ділянки та
витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку даної
земельної ділянки. У витязі чітко
зазначено, що площа земельної ділянки
складає 0,18 га, а власником є ОСОБА_2.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності
на земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають із
моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, а також
право власності на земельну ділянку,
набуту у власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною у порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і
ч. 2 ст. 126 ЗК).

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2
згідно договору дарування від 26 грудня
2006 року являвся власником земельної
ділянки площею 0,18 га, позначена на
плані ділянка № 1, за цільовим
призначенням для обслуговування
жилого будинку та ведення особистого
підсобного господарства, що
розташована за адресою належної йому
частини будинку, тобто АДРЕСА_1. Договір
дарування земельної ділянки
зареєстрований в реєстрі за №2-2745 (а.с.13
- 15, 16 - 24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, не отримавши
Державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку (а.с.12).

Дружина ОСОБА_2, ОСОБА_3 та позивачка
ОСОБА_1 являються спадкоємцями першої
черги відповідно до ст. 1261 ЦК України.

15 квітня 2013 року дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3
в установленому законом порядку
відмовилася від прийняття спадщини
після смерті свого чоловіка (а.с.26)

Відтак, після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина на земельну ділянку площею 0,18
га, позначена на плані ділянка № 1, що
розташована на території с. Іванівка
Житомирського району Житомирської
області, спадкоємцем якої є його донька
ОСОБА_1, яка прийняла спадщину (а.с.6, 50).

Отримати свідоцтво про право власності
на спадкове майно - земельну ділянку
ОСОБА_1 не є можливим через відсутність
Державного акта на право власності на
земельну ділянку на ім'я спадкодавця та
не проведення державної реєстрації в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно за ним, що стверджується листом -
повідомленням нотаріуса (а.с.50).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 „Про
судову практику у справах про
спадкування", зокрема пунктом 23
роз'яснено, що свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Оскільки умови для одержання
позивачкою ОСОБА_1 в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину відсутні, то остання
обґрунтовано звернулася до суду з цим
позовом.

Враховуючи наведене та те, що ОСОБА_1
після смерті батька ОСОБА_2 прийняла
спадщину, яка складається, зокрема із
земельної ділянки площею 0,18 га,
позначена на плані ділянка № 1, за
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку та
ведення особистого підсобного
господарства, що розташована за
адресою с. Іванівка Житомирського
району Житомирської області по
вул.Островського, 17, то вона має право
власності на цю земельну ділянку в
порядку спадкування за законом.

За таких обставин колегія суддів
визнає, що висновок суду першої
інстанції про безпідставність позову
не ґрунтується на обставинах справи та
нормах закону, що регулюють дані спірні
правовідносини.

Тому судове рішення належить скасувати
в порядку ч.1 ст.309 ЦПК України і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 04 липня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,18 га,
позначену на плані ділянка № 1, що
розташована по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті її
батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в
м. Житомирі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: