МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Справа №521/4857/14-ц
Номер провадження №2/521/4339/14
22 вересня 2014 року
Малиновський районний суд міста Одеси
головуючого судді - Жуган Л.В.
при секретарі - Іськовій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
Позивач ОСОБА_2 04.04.2014 року звернулась
до Малиновського районного суду м.
Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, зазначаючи, що 22.11.2011 року
Приморським районним судом м. Одеси
було винесено постанову по
кримінальній справі №1-649/2011 якою
встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до
туристичної фірми «Юная Тур Лтд» з
наміром отримати послуги у сфері
туризму, а ОСОБА_3 реалізуючи злочинний
умисел, діючи з корисливих мотивів,
знаходячись в приміщенні вищевказаної
турфірми, назвавшись комерційним
Отриманими коштами ОСОБА_3
розпорядилась за власним розсудом, чим
завдала ОСОБА_2 матеріальні збитки на
Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_2
вказує, що своїми протиправними діями
відповідач ОСОБА_3 спричинила їй значну
матеріальну шкоду та порушила її права
як споживача, заподіяла моральну шкоду.
У зв'язку із чим ОСОБА_2 звернулась до
суду із даним позовом та просить суд:
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
грошові кошти в якості відшкодування
який складається із суми основного
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь в
Представник позивача ОСОБА_2 за ордером
та витягом з угоди про надання правової
допомоги - ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити, про
що подав відповідну заяву, згідно якої
просив розглянути справу за його
відсутності, не заперечував проти
ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, повідомлялась судом про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином, про причини своєї
неявки суд не сповістила.
У зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомлення про поважні причини
такої неявки, суд, зі згоди
представника позивача, ухвалив
провести розгляд справи в заочному
порядку та постановити заочне рішення,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку поданим доказам, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що
22.11.2011 року Приморським районним судом
м. Одеси було винесено Постанову по
кримінальній справі №1-649/2011 за
обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні
злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК
України, за ознаками: «заволодіння
чужим майном шляхом обману,
(шахрайство)», ч.2 ст. 190 КК України, за
ознаками: «заволодіння чужим майном
шляхом обману, (шахрайство), вчинене
Зазначеною Постановою судом було
встановлено, що 04.11.2009 року ОСОБА_2
звернулась до туристичної фірми «Юная
Тур Лтд», розташованої за адресою: м.
Одеса, вул. Толстого, 10, кв. 10, з наміром
відправитись в туристичну подорож.
ОСОБА_3, реалізуючи свій злочинний
намір, спрямований на заволодіння
шляхом обману грошовими коштами
ОСОБА_2, діючи з корисливих мотивів,
перебуваючи в приміщенні «Юная Тур
Лтд», повідомила, що є комерційним
директором зазначеної туристичної
фірми, хоча такою не була. Після чого
запевнила ОСОБА_2 у тому, що вона
організує для останньої туристичну
поїздку до Єгипту, яка мала відбутися
Будучи впевненою в тому, що ОСОБА_3
організує зазначену туристичну
поїздку, ОСОБА_2 передала останній
оплати за туристичну путівку до Єгипту.
При цьому ОСОБА_3 не мала наміру
оформлювати туристичну путівку до
Єгипту, та договір між фірмою «Юная Тур
Лтд» та ОСОБА_2 про надання туристичних
послуг не укладала і документи,
необхідні для туристичної подорожі до
Єгипту, ОСОБА_2 не надала.
Отриманими грошовими коштами від
розпорядилась на власний розсуд, чим
заподіяла потерпілій матеріальну
шкоду на зазначену суму.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.
З урахуванням вищезазначеної
Постанови, суд вважає, що вина
відповідача ОСОБА_3 у заподіянні шкоди
позивачу ОСОБА_2 є преюдиціальним
фактом, та не підлягає доказуванню.
Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі», визначено, що
розглядаючи позов, який випливає з
кримінальної справи чи зі справи про
адміністративне правопорушення, суд не
вправі обговорювати вину відповідача,
а може вирішувати питання лише про
розмір відшкодування.
Згідно постанови Приморського
районного суду м. Одеси від 22.11.2011 року
вбачається, що відповідач ОСОБА_3 з
метою реалізації свого злочинного
самим заподіявши ОСОБА_2 матеріальну
шкоду у зазначеному розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що
шкода, завдана фізичній особі, яка
потерпіла від кримінального
правопорушення, відшкодовується
відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

На підставі вищенаведеного, суд вбачає
вину відповідача, причинний зв'язок між
діями ОСОБА_3 та заподіяною ОСОБА_2
майновою шкодою, яка підлягає
відшкодуванню у розмірі 51150 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що винними діями відповідача, які
полягали в скоєнні кримінального
правопорушення, заподіяна матеріальна
шкода ОСОБА_2 в сумі 51150 грн., яка
підлягає стягненню на користь
позивача.

Досліджуючи вимогу ОСОБА_2 про
стягнення на її користь зазначеної
суми з урахуванням трьох відсотків
річних, суд вважає, що така вимога не
підлягає задоволенню, оскільки закон
передбачає обов'язок боржник на вимогу
кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням трьох відсотків річних від
простроченої суми та встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, тільки у разі
прострочення виконання грошового
зобов'язання, що передбачено ст. 625 ЦК
України.

Як вбачається з матеріалів справи
виниклі між сторонами правовідносини
не є грошовим зобов'язанням, а є
правовідносинами з приводу заподіяння
шкоди, внаслідок невиконання
договірних умов, тому вимоги позивача в
цій частині є не обґрунтованими.

Посилання ОСОБА_2 на те, що відповідачем
порушені її права як споживача при
отриманні послуг в галузі туризму, та
її посилання на положення Закону
України «Про захист прав споживачів», є
безпідставними, оскільки виниклі між
сторонами правовідносини не
стосуються захисту прав споживача, так
як шкода заподіяна ОСОБА_2 саме
внаслідок кримінального
правопорушення, скоєного особисто
ОСОБА_3, яка ніколи не була
співробітником туристичної фірми
«Юная Тур Лтд» і не надавала послуги у
галузі туризму і не мала відповідного
дозволу цим займатися.

Оцінюючи вимоги про відшкодування
моральної шкоди суд виходить з того, що
відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Оскільки вину відповідача ОСОБА_3 у
заподіянні шкоди позивачу встановлено,
та враховуючи те, що проти ОСОБА_2 було
вчинено кримінальне правопорушення,
вона перенесла стрес, душевні
страждання у зв'язку із самим фактом її
обману та втрати грошових коштів, суд
визнає, що позивачу неправомірною
поведінкою відповідача ОСОБА_3 дійсно
заподіяно певну моральну шкоду.

Однак, керуючись принципом
виваженості, розумності та
справедливості, суд вважає можливим
стягнути з ОСОБА_3 - на користь позивача
ОСОБА_2 суму компенсації заподіяної
моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

За ст. 79 ЦПК України, судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивач сплатила
судовий збір у загальному розмірі 243,60
грн. за подання заяв про забезпечення
доказів і забезпечення позову, що
підтверджується квитанціями, наявними
в матеріалах справи.

Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» позивачі - за
подання позовів про відшкодування
матеріальних збитків, завданих
внаслідок вчинення кримінального
правопорушення - звільнені від оплати
судового збору.

На підставі викладеного, судовий збір:
за майновими вимогами - у розмірі 511
гривень 50 коп. та за вимогами
немайнового характеру (стягнення
моральної шкоди) - 121 гривні 80 коп. -
підлягає стягненню з відповідача на
користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 51150 (п'ятдесят одна тисяча сто
п'ятдесят) гривень, компенсацію
моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять
тисяч) гривень та судові витрати у
загальному розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у загальному розмірі 633
(шістсот тридцять три) гривні 30 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган