АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Роман О.А.
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Подільського районного суду
м. Києва від 11 червня 2014 року про
відмову у відкритті провадження в
справі за позовом ОСОБА_1 до судді
Оболонського районного суду м.Києва
Белоконної Інни Вікторівни, третя
особа: Державна казначейська служба
України, про відшкодування шкоди,
заподіяної бездіяльністю та
протиправними діями суду,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 11 червня 2014 року відмовлено у
відкритті провадження в справі за
позовом ОСОБА_1 до судді Оболонського
районного суду м. Києва Белоконної І.В.,
третя особа: Державна казначейська
служба України, про відшкодування
шкоди, заподіяної бездіяльністю та
протиправними діями суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказану ухвалу суду скасувати, не
допустити безпідставної відмови у
прийнятті позову для його судового
розгляду у порядку позовного
провадження; прийняти до розгляду
зазначений позов та відкрити
провадження в справі; за результатами
судового розгляду відшкодувати їй
заподіяну бездіяльністю та
протиправними діями суду моральну
шкоду у розмірі 16 000,00 грн., що
еквівалентно 1000,00 євро, як справедливу
компенсацію за незаконні дії
відповідача з урахуванням судової
практики Європейського суду з прав
людини, а також усі майнові витрати, які
виникнуть при розгляді цієї справи. На
думку апелянта, суд першої інстанції
дійшов безпідставного висновку про
відмову у відкритті провадження в
справі, а також порушив положення
Європейської Конвенції «Про захист
прав людини та основоположних свобод»,
Конституції України, постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 01
листопада 1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 02
червня 2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», ЦК та ЦПК
України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася,
повідомлена про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у відсутність апелянта.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в
травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до судді Оболонського
районного суду м. Києва Белоконної І.В.,
третя особа: Державна казначейська
служба України, про відшкодування
шкоди, заподіяної бездіяльністю та
протиправними діями суду у розмірі 16
000,00 грн., що еквівалентно 1000,00 євро (а. с.
5-6).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 04 червня 2014 року було визначено
підсудність справи Подільському
районному суду м. Києва (а. с. 3).

11 червня 2014 року Подільським районним
судом м. Києва було відмовлено у
відкритті провадження в справі за
позовом ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, ч. 1 ст. 15 ЦПК України передбачено,
що суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які викладені
у п. 10 постанови Пленуму від 13 червня 2007
року № 8 «Про незалежність судової
влади» виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається.

Відповідно до положень ст. ст. 62, 126, 129
Конституції України матеріальна та
моральна шкода, заподіяна при
здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до цього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі. Проте, в зазначених вище
випадках між позивачами та суддями
(відповідачами) такі правовідносини не
виникають, тому такі справи не можуть
бути підсудні судам загальної
юрисдикції.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
визначено, що суддя відмовляє у
відкритті провадження в справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у відкритті провадження в
справі за позовом ОСОБА_1, враховуючи,
що чинним законодавством України не
передбачено право особи на
відшкодування за рахунок держави
шкоди, завданої внаслідок вчинення
процесуальних дій, у зв'язку з
розглядом справи та при ухваленні
судових рішень у справах цивільної
юрисдикції.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
процесуального права та підстав для
скасування оскаржуваної ухвали.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 11 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді