У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора
Шевченківського району м. Львова в
інтересах держави в особі Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України, Вищого професійного училища
№ 29 м. Львова (далі - ВПУ № 29 м.
Львова) до товариства з обмеженою
відповідальністю «Облнафтобуд Альянс»
(далі - ТзОВ «Облнафтобуд Альянс»),
ОСОБА_3, обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО»), третя особа - приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
скасування рішення третейського суду,
визнання реєстрацію права власності
недійсною та її скасування, визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
зобов'язати вчинити дії, за касаційними
скаргами прокурора Львівської області
та Вищого професійного училища № 29 м.
Львова на рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 16 січня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 21 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року прокурор
Шевченківського району м. Львова
звернувся до суду із указаним позовом в
інтересах держави в особі Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України, ВПУ № 29 м. Львова, у якому
просив:

скасувати рішення постійного діючого
Третейського суду Українського
національного комітету Міжнародної
торгівельної палати від 19 березня 2009
року по справі № 10-49/09 за позовом ТзОВ
«Облнафтобуд Альянс» до ПП «Новий
Шлях» за участі третьої особи ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» про розірвання договору та
визнання права власності;

визнати недійсною реєстрацію право
власності № 27860404 від 23 липня 2000
року у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за ТзОВ
«Облнафтобуд Альянс» на підставі
рішення постійно діючого Третейського
суду Українського національного
комітету Міжнародної торгівельної
палати від 19 березня 2009 року по
справі № 10-49/09 на нежитлову будівлю
їдальні під літ. «А1-1»,
площею 512,2 кв. м, що розташована по
АДРЕСА_1;

визнати недійсним договір
купівлі-продажу ВМІ № 383369 будівлі
їдальні під літ. «А1-1» площею 512,2 кв. м,
розташованої по АДРЕСА_1, укладений 30
липня 2000 року між ТзОВ «Облнафтобуд
Альянс» та ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4;

скасувати реєстрацію права власності в
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» (номер витягу №
23460944, реєстраційний № 27860404) від 31 липня
2009 року, зареєстрованого за ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу
будівлі їдальні під літерою «А1-1»,
розташованої по АДРЕСА_1, від 30 липня 2009
року № 1732;

зобов'язати ОСОБА_3 повернути ВПУ № 29 м.
Львова об'єкт нерухомості - нежитлову
будівлю їдальні під літерою «А1-1»,
площею 512,2 кв. м, яка розташована
за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування заявленого позову
вказав, що їдальня в АДРЕСА_1, загальною
площею 829 кв. м, знаходиться на балансі
училища, згідно акту прийому-передачі
від 22 березня 1985 року. Рішенням
постійно діючого Третейського суду від
19 березня 2009 року №
10-49/09 визнано право власності за ТзОВ
«Облнафтобуд Альянс» на об'єкт
нерухомості - нежитлову будівлю
їдальні літ. «А1-1», загальною площею 512,2
кв. м, яка розташована в АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
зареєструвати право приватної
власності за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс»
на об'єкт нерухомості - нежитлову
будівлю їдальні літ. «А1-1», загальною
площею 512,2 кв. м, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» видати витяг про реєстрацію
права власності на спірне майно за
товариством.

30 липня 2009 року ТзОВ «Облнафтобуд
Альянс» продав, а ОСОБА_3 купила
будівлі їдальні під літ. «А1-1»,
загальною площею 512,2 кв. м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, і
зареєструвала набуте право.

Вважаючи, що спірне майно вибуло із
власності Вищого професійного училища
№ 29 поза його волею, просив скасувати
рішення постійно діючого Третейського
суду від 19 березня 2009 року і договір
купівлі-продажу спірного майна,
витребувати нежитлову будівлю їдальні
під літ. «А1-1» загальною площею 512,2 кв. м
в АДРЕСА_1 з чужого незаконного
володіння і скасувати реєстрацію права
власності відповідачів.

Рішенням Шевченківського районного
суду від 16 січня 2012 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 21 жовтня
2013 року, у задоволенні позову прокурора
Шевченківського району м. Львова в
інтересах держави в особі Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України, ВПУ № 29 відмовлено.

У касаційній скарзі Вище професійне
училище № 29 м. Львова, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі.

У касаційній скарзі прокурор
Львівської області, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, а провадження в
частині позовних вимог про скасування
рішення постійного діючого
Третейського суду Українського
національного комітету Міжнародної
торгівельної палати від 19 березня 2009
року та про визнання недійсною
реєстрацію права власності № 27860404 від
23 липня 2000 року у ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» -
закрити.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що ТзОВ
«Облнафтобуд-Альянс» набуло право
власності на нежитлову будівлю їдальні
на законних підставах і суду не
доказано наявність у Вищого
професійного училища № 29 права
власності на спірне майно.

Проте повністю погодитися із такими
висновками не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судами установлено, що рішенням
постійно діючого Третейського суду
Українського національного комітету
Міжнародної торгівельної палати від 19
березня 2009 року № 10-49/09 визнано право
власності за ТзОВ
«Облнафтобуд Альянс» на об'єкт
нерухомості - нежитлову будівлю
їдальні, загальною площею 512,2 кв. м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. На
підставі вищеуказаного рішення за
ТзОВ «Облнафтобуд Альянс»
зареєстровано в ОК ЛОР «БТІ та ЕО»
право власності (витяг з
реєстраційного посвідчення № 27860404 від
23 липня 2009 року) на зазначену
нежитлову будівлю їдальні. 30 липня 2009
року між ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» та
ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу спірної будівлі
їдальні, який посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
Зареєстровано право власності на
об'єкт нерухомості за ОСОБА_3 в ОК ЛОР
«БТІ та ЕО» (номер витягу № 23460944,
реєстраційний № 27860404 ) від 31 липня
2009 року.

Згідно п. 1.5 наказу Міністерства
юстиції від 28 січня 2003 року № 6/5
«Про внесення змін та доповнень до
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно» обов'язковій реєстрації прав
підлягає право власності на нерухоме
майно фізичних та юридичних осіб, у
тому числі іноземців та осіб без
громадянства, іноземних юридичних
осіб, міжнародних організацій,
іноземних держав, а також
територіальних громад в особі органів
місцевого самоврядування та держави в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном.

Ухвалюючи рішення у справі суди
виходили з того, що на час
постановлення рішення третейським
судом право власності на спірну
нежитлову будівлю за ВПУ № 29 м. Львова
чи за Міністерством освіти і науки
України не було зареєстровано у
встановленому законом порядку. Проте, у
доводах апеляційної скарги позивачі
зазначали, що спірна нежитлова будівля
їдальні перебувала на балансі та у
користуванні ВПУ № 29 з 1985 року,
на підтвердження чого були надані
письмові докази.

Розглядаючи по суті спір, який був
предметом розгляду третейським судом,
рішення за результатами розгляду якого
оскаржується, суд першої інстанції не
врахував особливості, встановлені для
розгляду справ про оскарження рішень
третейських судів.

Статтею 51 Закону України «Про
третейські суди» передбачено, що
рішення третейського суду може бути
оскаржене сторонами, третіми особами, а
також особами, які не брали участь у
справі, в разі якщо третейський суд
вирішив питання про їх права і
обов'язки, у випадках, передбачених цим
Законом, до компетентного суду
відповідно до встановлених законом
підвідомчості та підсудності справ.

Частиною 2 вищевказаної статті
визначено перелік підстав, з яких
рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване компетентним
судом, зокрема, якщо третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участь у справі.

Судами попередніх інстанцій не
враховано, що своїм рішенням від 19
березня 2009 року третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
ВПУ № 29 м. Львова, яке не брало участі у
справі, що відповідно до п. 5 ч. 3
ст. 51 Закону України «Про третейські
суди», п. 5 ч. 1 ст. 389-5 ЦПК України є
підставою для скасування рішення
третейського суду.

Окрім наведеного, суд апеляційної
інстанції зобов'язаний дати відповідь
на всі доводи апеляційної скарги. В
іншому випадку буде порушено ст. 6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом, який має право
за певних обставин дослідження нових
доказів та їх переоцінки.

Апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, належним чином доводів
апеляційної скарги не перевірив, не
спростував доводи про передачу будівлі
їдальні на баланс ВПУ № 29 згідно акту
прийому-передачі від 22 березня
1985 року, не дослідив та не надав оцінку
письмовим доказам позивача, зокрема,
таким як: рішення № 573 виконавчого
комітету Львівської міської ради
депутатів трудящих «Про відвід
земельної ділянки Львівському заводу
автонавантажувачів під будівництво
9-ти поверхового гуртожитку на 632
місця по вул. Пелехатого ріг вул.
Золотої для профтехучилища», рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради депутатів трудящих від
6 березня 1975 року № 184 «Про
розширення території земельної
ділянки під будівництво 9-ти
поверхового гуртожитку Львівському
заводу автонавантажувачів по вул.
Пелехатого ріг вул. Золотої»,
лист-погодження ВПО «Союзавтобуспром»
від 13 лютого 1985 року про надання
дозволу ВО «Автонавантажувач»
передати на баланс Львівському
середньому профучилищу № 29 будівлі
гуртожитку та їдальні, рішення
господарського суду Львівської
області від 29 березня 2006 року тощо.
Натомість суд обмежився лише фразою, що
ВПУ № 29 не є власником зазначеної вище
нежитлової будівлі, оскільки його
право власності на неї не
зареєстроване у реєстрі прав власності
у відповідності до чинного на даний час
законодавства.

За правилами ч. 4 ст. 10 ЦПК суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадах, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у своїй ухвалі від 10
квітня 2013 року зазначив про
необхідність перевірки доводів ВПУ № 29
про його право власності на спірне
майно, яке було набуто ще у 1985 році на
підставі чинного на той час
законодавства, на що апеляційний суд в
порушення вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України
уваги не звернув.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, характер
правовідносин, що виник між сторонами,
та правова норма, яка підлягає до
застосування для їх вирішення не
встановлені, судові рішення законними
і обґрунтованими визнати не можна, тому
вони підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора Львівської
області та Вищого професійного училища
№ 29 м. Львова задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 16 січня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 21 жовтня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А.
Черненко