Справа 431/1002/13-ц
Провадження № 2/431/373/2014 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

16 травня 2014 року
Старобільський районний суд
Луганської області

у складі головуючого судді
Форощука О.В.

при секретарі
Бахтин Н.І.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) в розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочки,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) в
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочки.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1
посилається на те, що 09 березня 1999 року
Старобільським районним судом
Луганської області було ухвалене
рішення № АЕ-20 від 09 березня 1999 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх
видів заробітку на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виконавчий лист позивачем ОСОБА_1 було
передано до відділу державної
виконавчої служби Старобільського
районного управління юстиції для
примусового виконання, так як
відповідач ОСОБА_3 в добровільному
порядку рішення суду не виконував.

ІНФОРМАЦІЯ_6 доньці - ОСОБА_4
виповнилось 18 років, і відповідно до
рішення суду нарахування аліментів на
утримання доньки припинилось, але
заборгованість по аліментам
залишилась несплаченою. Згідно довідки
відділу державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції, заборгованість по сплаті
аліментів за період з 01.01.2006 року по
ІНФОРМАЦІЯ_6 за виконавчим листом №
АЕ-20 Старобільського районного суду
від 09 березня 1999 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у
розмірі 1/4 частини від усіх видів
заробітку на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, складає 15 727 грн. 81 коп.

Частиною 1 статті 196 Сімейного Кодексу
України передбачена відповідальність
за прострочення сплати аліментів. «При
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення».

Таким чином, неустойка (пеня) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення
становить 111 502 грн. 06 коп. сума
заборгованості по аліментам разом з
неустойкою (пенею) складає 127 229 грн. 87
коп. (15727,81грн. + 111502,06грн.)

Пунктом 22 Постанови № 3 Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками, в
інших випадках, стягується неустойка
за весь час прострочення сплати
аліментів.

Позивач вказує також на те, що
відповідач ОСОБА_3 займається
підприємницькою діяльністю, а саме
надає послуги з перевезення пасажирів
через фірму таксі «Астра». Тобто він
постійно мав можливість виконувати
рішення суду та сплачувати аліменти,
маючи постійний доход від
підприємницької діяльності, та має
таку можливість і на теперішній час.

На даний час Старобільським РВ УМВС
України в Луганській області відкрито
кримінальне провадження у відношенні
ОСОБА_3 по факту злісного ухилення від
сплати аліментів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала у повному обсязі свої
позовні вимоги та просила суд стягнути
з відповідача на її користь
заборгованість по аліментам
нарахованим, але несплаченим, по
виконанню рішення Старобільського
районного суду Луганської області №
АЕ-20 від 09 березня 1999 року в розмірі 15727
грн. 81 коп.; неустойку (пеню) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочки, по
виконанню рішення Старобільського
районного суду № АЕ-20 від 09 березня1999
року в розмірі 111 502 грн. 06 коп.; витрати
на отримання правової допомоги
адвоката в розмірі 3000 грн. та судовий
збір в розмірі 1272 грн. 30 коп. Також
пояснив, що вони з відповідачем хотіли
укласти мирову угоду, однак останній
відмовився.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги визнав частково та
пояснив, що заборгованість по
аліментам в розмірі 15 727,81 грн. він
визнає, однак не погоджується з
розміром пені, оскільки вважає, що його
потрібно було повідомити що є
заборгованість по сплаті аліментів та
буде накладено пеню. Аліменти він
платив по можливості, оскільки в нього
було тяжке матеріальне становище. Про
рішення суду про стягнення аліментів
він знав, оскільки декілька разів він
сплачував аліменти та квитанції
надавав в ВДВС. Однак в нього був
договір з позивачем, за яким він іноді
давав їй гроші особисто в руки. Суму
пені не визнає взагалі та просить суд
її зменшити на половину.

Розглянувши позовні вимоги, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши докази по
справі, суд вважає позові вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні
факти.

Позовні вимоги позивача про
стягнення заборгованості по аліментам
в сумі 15727 грн. 81 коп. були предметом
судового розгляду (справа № 2/431/474/2013).
За результатами розгляду в цій частині
рішенням Старобільського районного
суду від 01.08.2013 року за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
по аліментам, неустойки (пені) в розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочки
було відмовлено, вищезазначене рішення
суду набрало законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК
України, при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

У п. 22 постанови Пленуму
Верховного суду України від 15.05.2006 року
№ 3 «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що передбачена ст.. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментами.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України,
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Під час розгляду справи суд
повинен встановити обставини, з якими
закон пов'язує звільнення від
відповідальності платника аліментів з
прострочення їх сплати або зменшення
розміру неустойки.

Відповідач надав суду
докази про наявність у нього тривалий
час тяжкого матеріального стану.

Згідно довідки Старобільської
ЦРП, мати відповідача ОСОБА_5
знаходилася на обліку у
лікаря-онколога поліклініки
Старобільської РТМО з 05.02.2006 року по
ІНФОРМАЦІЯ_7 з діагнозом злоякісне
новоутворення правої молочної залози з
метастазами у хребет та печінку. Хвора
потребувала постійного догляду та
постійного симптоматичного лікування.

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Крім цього, 11 березня 2005 року
відповідач ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_6,
про що в книзі реєстрації актів про
одруження відділу РАГС
Старобільського районного управління
юстиції зроблений запис за № 25. Від
шлюбу з ОСОБА_6, відповідач має
неповнолітнього сина ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_3
від 12 червня 2008 року.

Згідно витягу з історії хвороби, період
вагітності ОСОБА_6, перебігав з
ускладненнями, що підтверджується
діагнозом: друга вагітність, обтяжений
соматичний анамнез (гемофілія),
обтяжене протікання вагітності
(загроза передчасних родів). Діагноз
при виписці: пологі перші термінові,
ускладнені. Вранішній вилив
навколоплідних вод, обтяжене
протікання вагітності, обтяжений
соматичний анамнез.

Згідно із довідки ЦРП КУ
«Старобільське РТМО», батько
відповідача ОСОБА_8 1950 року народження,
був взятий на облік лікарем
кардіологом 09.07.2008 року після
перенесеного гострого інфаркту
міокарда (16.06.2008 року). Діагноз: ішемічна
хвороба серця, післяінфарктний стан
(16.06.2008 рік), атеросклеротичний
кардіосклероз, СН І, ФК ІІ.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 помер.

Згідно виписного епікризу
Старобільській РТМО, 11 лютого 2011 року
син відповідача ОСОБА_7, 2008 року
народження отримав травму, після чого
він був госпіталізований у
Старобільську РТМО у край тяжкому
стані з діагнозом: відкрита проникаюча
черепно-мозкова травма тяжкого
ступеня. Гостра епидуральна гематома
базальних відділів лівої вісочної
області. Забій головного мозку ІІІ
ступеня. Перелом основи черепа з
переходом на чешую вісочних кісток з
обох боків. Епидуральний крововилив в
правої вісочної області.
Риноотогемоликворея. Правосторонній
гемипарез. Йому була зроблена операція
видалення гострої епидуральної
гематоми базальних відділів лівої
вісочної області.

Згідно з довідкою Старобільської МДПІ
від 10.01.2013 року, ОСОБА_3 за період з 01.01.2012
року по 31.12.2012 року доходу не мав.

Згідно із довідкою Старобільської МДПІ
від 09.04.2014 року, ОСОБА_3 за період з 01.01.2013
року по 31.12.2013 року отримав дохід у сумі
0 грн.

Згідно з довідкою про доходи № 10 від
08.04.2014 року, ОСОБА_3 за період з вересня
2013 року по лютий 2014 року отримав
загальний дохід в сумі 5294,00 грн.

З наданих суду письмових доказів, суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_3 знаходиться тривалий час в
тяжкому матеріальному становищі, а
тому в цій частині позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
частково стягнути з відповідача ОСОБА_3
судові витрати.

На підставі викладеного та
керуючись ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196 СК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення неустойки (пені) в розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочки -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт
НОМЕР_4, виданий 24 липня 1998 року
Старобільським РВ УМВС України в
Луганській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_5, виданий 23 квітня 2004 року
Старобільським РВ УМВС України в
Луганській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, неустойку (пеню) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочки, по
виконанню рішення Старобільського
районного суду № АЕ - 320 від 09.03.1999 року в
розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт
НОМЕР_4, виданий 24 липня 1998 року
Старобільським РВ УМВС України в
Луганській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_5, виданий 23 квітня 2004 року
Старобільським РВ УМВС України в
Луганській області, витрати на сплату
судового збору в розмірі 168 (сто
шістдесят вісім) гривень 52 копійки.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення складено та
підписано в нарад чий кімнаті 21 травня
2014 року.

Суддя
О.В. Форощук