Провадження по справі № 2/260/493/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого судді:
Хмельницької Л.І.

при секретарі:
Богоявленської А.С.

за участю відповідача:
ОСОБА_1

за участю представника відповідача:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецьку
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа Ленінський районний
сектор громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Донецького
міського управління УМВС України в
Донецькій області про зняття з
реєстраційного обліку в квартирі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та
зняття його з реєстраційного обліку. В
обгрунтування вимог позивач зазначив,
що 06.09.2011 року він придбав квартиру
АДРЕСА_1 в ОСОБА_4. У договорі було
зазначено, що в квартирі
зареєстрований як колишній член
родини продавця ОСОБА_1, який за умовами
договору зобов'язується знятися з
обліку до 06 жовтня 2011 року. Але на час
подання позову відповідач
залишається зареєстрованим в квартирі,
чим порушує його права як власника.
Крім того, він вимушений нести
додаткові витрати по сплаті за
комунальні платежі. Відповідач в
квартирі не проживає, особистих речей
його в квартирі немає. Просив визнати
позивача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
спірній квартирі та зняти його з
реєстраційного обліку.

Позивач до судового засідання не
з'явився, надіслав на адресу суду заяву
з проханням слухати справу у його
відсутність, підтримав позовні вимоги
та просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні не
визнав позовні вимоги та зазначив, що
на цей час ОСОБА_3, у відповідності до
рішення суду від 24.12.2013 року, вже не є
власником спірної квартири, тому не
може звертатися до нього з позовом про
визнання таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
квартирі. Крім того, на цей час у
відповідності до рішення суду
відновлено його право на спірну
квартиру. Просив відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримав пояснення
відповідача, просив відмовити позивачу
в задоволенні позову.

Представник 3-ї особи по справі
Ленінського районного сектору
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Донецького міського
управління УМВС України в Донецькій
області про зняття з реєстраційного
обліку в квартир до судового засідання
не з'явився,про дату та час судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Суд, вислухавши відповідача,
представника відповідача та вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.. 61
цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 12.07.1995 року на сім*ю ОСОБА_1, яка
складалась з 4-х чоловік- ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 була виділена 3-х
кімнатна квартира АДРЕСА_1. У квітні 1996
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були
припинені шлюбні відносини, вони
постійно перебували у конфлікті, тому
за рішенням Ленінського районного суду
м. Донецька від 30.07.1996 року був змінений
договір найму житлового приміщення та
розділені особисті рахунки. Позивачу
була виділена в користування в
квартирі житлова кімната площею 9,9
кв.м. ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7 дві інших
житлові кімнати. З 2003 року ОСОБА_1 був
вимушений доглядати за своєю матір'ю
похилого віку та проживав з нею за її
місцем мешкання. В його кімнаті
проживала за домовленістю, дочка
ОСОБА_6

12.04.2006 року за рішенням Виконкому
Ленінської районної в м. Донецьку Ради
були об'єднані лицеві рахунки спірної
квартири та заочним рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька
від 29.05.2009 року ОСОБА_1 був визнаний
таким що втратив право користування
житловим приміщенням в спірній
квартирі.

30.07.2009 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
приватизували квартиру та за
розпорядженням Донецької міської ради
№ 2022 від 30.07.2009 року про приватизацію
квартири було визнане право власності
та видано свідоцтво на право власності
за яким ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було
засвідчено право власності на 1/3
частину квартири за кожним.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до
Ленінського районного суду м. Донецька
і ухвалою суду від 04.08.2009 року було
скасоване заочне рішення суду від
29.05.2009 року. У відповідності до рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 15.02.2010 року було відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання ОСОБА_1 таким, що
втратив право користування житлом в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с.54).

Постановою Ленінського районного суду
м. Донецька від 06.05.2011 року було
скасоване рішення Виконкому
Ленінської районної в м. Донецьку Ради
від 12.04.2006 року за № 161/3 про об'єднання
особових рахунків в спірній квартирі
та визнання ОСОБА_5 основним
квартиронаймачем квартири (а.с.32). За
постановою Ленінського районного
суду м. Донецька від 13.07.2011 року визнано
недійсним розпорядження Донецької
міської ради № 2022 від 30.07.2009 року пр.
приватизацію квартири та свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 за яким було засвідчено право
власності на квартиру за ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7. 17.12.2010 року ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підставі договору
купівлі-продажу , засвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
продали спірну квартиру ОСОБА_4, яка в
свою чергу 06.09.2011 року продала спірну
квартиру ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу, засвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_9
(а.с.2).

Вказані обставини встановлені
рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 15.02.2010 року, постановою
Ленінського районного суду м. Донецька
від 06.05.2011 року та постановою
Ленінського районного суду м. Донецька
від 13.07.2011 року, які набули чинності,
тому встановлені в них обставини не
потребують повторного доказування при
розгляді даної справи.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 24.12.2013 року визнаний
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4,
засвідчений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_8

Цим же рішенням встановлено що після
укладення недійсного договору
купівлі-продажу від 17.12.2010 року ОСОБА_4
відчужила спірну квартиру ОСОБА_3,
уклавши із ним договір
купівлі-продажу від 06.09.2011 року,
засвідчений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_9 06.09.2011 року за реєстром №
1653.

Судом також встановлено, що на момент
відчуження спірної квартири ОСОБА_1
мав право на користування нею та не
давав згоду на її відчуження, спірна
квартира вибула з його володіння не з
його волі.

Правочини купівлі-продажу квартири
могли були укладені тільки власником
майна, якими на час відчуження ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, а в подальшому ОСОБА_4
фактично не були, оскільки вони
володіли спірною квартирою без
законних підстав.

Рішенням суду від 24.12.2013 року було
встановлено, що ОСОБА_1 як на момент
укладання спірних правочинів так і на
цей час має право користування спірною
квартирою, тому спірну квартиру було
витребувано з чужого незаконного права
ОСОБА_3, чим відновлено право
відповідача ОСОБА_1 на спірну
квартиру.

Рішення суду від 24.12.2013 року було
залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 15.04.2014 року та набрало законною
чинності.

За викладених обставин, суд вважає, що
позивач ОСОБА_3 не має правових підстав
для звернення до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про визнання його
таким, що втратив право користування на
житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1,
тому в задоволенні позовних вимог
необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання таким,
що втратив право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного
обліку- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
його проголошення .

Суддя:
Л.І.Хмельницька