АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________
Справа № 631/2218/13.
Головуючий І інст. - Покальчук Ю.М.
Провадження №22-ц/790/3860/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: житлові.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського
В.В., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: -
Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення
Нововодолазького районного суду
Харківської області від 10 квітня 2014
року по справі за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_6, 3-особа: служба
у справах дітей Нововодолазької
районної державної адміністрації
Харківської області - про виселення з
житлового будинку та зняття з
реєстраційного обліку,

в с т
а н о в и л а:

У грудні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося в суд із
вказаним позовом, який уточнило у
березні 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог
зазначало, що 12 березня 2008 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали
кредитний договір №HAD0GK01270088, згідно з
яким банк надав ОСОБА_6 кредит в розмірі
33 930 доларів США на строк до 10 березня 2028
року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 12,0 %
річних.

На забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором 12
березня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6 уклали договір іпотеки
№HAD0GK01270088, згідно з яким ОСОБА_6
передала у іпотеку банку належний їй на
праві власності житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1

ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало свої
зобов'язання за кредитним договором,
надавши позичальнику кредитні кошти.

В той же час, ОСОБА_6 ухилялася від
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором.

Рішенням Нововодолазького
районного суду Харківської області від
17 травня 2012 року частково задоволено
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором №HAD0GK01270088 від 12
березня 2008 року в розмірі 41 394,50 доларів
США, що за курсом НБУ 7,94 грн.
встановленого розпорядження №417/50 від 9
лютого 2011 року складало 328 672 грн. 36 коп.,
звернуто стягнення на будинок
загальною площею 75,40 кв. м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_6 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Нововодолазького РНО Харківської
області ОСОБА_7 12 березня 2008 року за р.
№504, та є предметом іпотеки на підставі
договору іпотеки №HAD0GK01270088 від 12
березня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6, з наданням ПАТ
КБ «ПриватБанк» права здійснювати всі
дії, вчинення яких необхідно для
укладення договору купівлі-продажу від
імені ОСОБА_6, в тому числі отримання в
КП «ХРБТІ» витягу з Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно для
укладання договору купівлі-продажу
будинку загальною площею 75,40 кв. м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
будь-яким способом з іншою особою
покупцем.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
щодо виселення та зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_6 та всіх
інших осіб з будинку АДРЕСА_1
Нововодолазького району, Харківської
області залишені без розгляду, як
заявлені передчасно.

У вересні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» направило на адресу
ОСОБА_6 вимогу про добровільне
звільнення спірного житлового
будинку, яка була отримана
відповідачкою 17 вересня 2013 року, однак
остання будинок не звільнила, що
спонукало банк звернутися з позовом до
суду.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст.
109 ЖК України, ПАТ КБ «ПриватБанк»
просило суд виселити ОСОБА_6 та її
малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
з житлового будинку АДРЕСА_1
Нововодолазького району, Харківської
області зі зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби України,
до повноважень якої входить питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаного житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» понесені ним судові
витрати.

Відповідачка ОСОБА_6, позов не
визнала.

При цьому посилалася на те, що у
спірному житловому будинку вона
проживає разом з малолітнім сином
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та на даний час у
неї відсутнє будь-яке інше житло.

Представник служби у справах дітей
Нововодолазької районної державної
адміністрації Харківської області
позов не визнав, посилаючись на його
безпідставність.

Рішенням Нововодолазького
районного суду Харківської області від
10 квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов банку.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з підстав,
передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про задоволення позову з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що задоволення
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»
може призвести до погіршення
соціально-побутових умов проживання
малолітньої дитини, що в свою чергу
завдасть шкоди її моральному та
фізичному розвитку, негативно вплине
на умови, що необхідні для належного,
повноцінного навчання.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених
у п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» №5 від 30 березня 2012
року, при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною 4 ст. 9, ст. 109 ЖК
України, ст. ст. 30-40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається, що 12
березня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6 уклали кредитний договір
№HAD0GK01270088, згідно з яким банк надав
ОСОБА_6 кредит у вигляді не
поновлювальної лінії в розмірі 33 930
доларів США на строк до 10 березня 2028
року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 12,0 %
річних (а. с. 5-7).

На забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором 12
березня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6 уклали договір іпотеки
№HAD0GK01270088, згідно з яким ОСОБА_6
передала у іпотеку банку належний їй на
праві власності житловий будинок
АДРЕСА_1

На час укладання договору іпотеки
малолітній син позивачки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловому будинку
АДРЕСА_1 Харківської області не
проживав, права власності на вказане
нерухоме майно не мав, у зв'язку з чим
згоди органу опіки та піклування на
укладення договору іпотеки вказаного
житлового будинку не вимагалося (а.
с.44-46, 82-85).

Свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_6 не виконувала.

Рішенням Нововодолазького
районного суду Харківської області від
17 травня 2012 року частково задоволено
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№HAD0GK01270088 від 12 березня 2008 року в
розмірі 41 394,50 доларів США, що за курсом
7,94 грн. відповідно до службового
розпорядження НБУ №417/50 від 9 лютого 2011
року складало 328 672 грн. 36 коп., звернуто
стягнення на будинок загальною площею
75,40 кв. м., який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_6 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Нововодолазького
РНО Харківської області ОСОБА_7 12
березня 2008 року за р.№504, та є предметом
іпотеки на підставі договору іпотеки
№HAD0GK01270088 від 12 березня 2008 року,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк»
права здійснювати всі дії, вчинення
яких необхідно для укладення договору
купівлі-продажу від імені ОСОБА_6, в
тому числі отримання в КП «ХРБТІ»
витягу з Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно для
укладання договору купівлі-продажу
будинку загальною площею 75,40 кв. м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
будь-яким способом з іншою особою
покупцем.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1700
грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн., а всього 1 820 грн.

Цим же рішення відмовлено у
задоволенні позову щодо звернення
стягнення на земельну ділянку
розташовану за адресою: Харківська
область, Нововодолазький район,
АДРЕСА_1

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
щодо виселення та зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_6 та всіх
інших осіб з будинку АДРЕСА_1
Нововодолазького району, Харківської
області, залишені без розгляду, як
заявлені передчасно (а. с.11-12).

Вказане рішення суду набрало
законної сили та не оскаржене ОСОБА_6 в
апеляційному порядку.

2 вересня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
направило на адресу ОСОБА_6 письмову
вимогу про добровільне виселення з
спірного житлового будинку, який є
предметом іпотеки, яка була отримана
ОСОБА_6 через пошту 17 вересня 2013 року
(а.с.13, 17).

Вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про
добровільне звільнення житлового
будинку АДРЕСА_1 Нововодолазького
району, Харківської області
відповідачкою не виконана.

Оскільки ОСОБА_6 разом зі своїм
малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя
добровільно не звільнили житловий
будинок АДРЕСА_1 Нововодолазького
району, Харківської області, на який
судом звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, суд першої інстанції
помилково дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
про виселення відповідачки та членів
її сім'ї зі спірного житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

За змістом вказаної норми зняття з
реєстрації здійснюється на підставі
рішення суду виключно щодо:
позбавлення права власності на житлове
приміщення; позбавлення права
користування житловим приміщенням;
визнання особи безвісно відсутньою;
визнання фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, що
пов'язані зі зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
вказаного Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном власник має
право вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом із тим одну з таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що на час укладення
договору іпотеки ОСОБА_6 та її
малолітній син в житловому будинку
АДРЕСА_1 Нововодолазького району,
Харківської області не проживали,
зареєстровані в будинку не були.

Відповідачка та її син
зареєструвалися в спірному будинку 26
червня 2008 року.

Згоди на реєстрацію малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловому
будинку АДРЕСА_1 Нововодолазького
району, Харківської області ПАТ КБ
«ПриватБанк» не надавало.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд вважав, що задоволення позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» може
призвести до погіршення
соціально-побутових умов проживання
малолітньої дитини, що в свою чергу
завдасть шкоди її моральному та
фізичному розвитку, негативно вплине
на умови, що необхідні для належного,
повноцінного навчання.

При цьому, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що ОСОБА_6 та її
малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
року, на час укладання договору іпотеки
в будинку не проживали, вселилися до
нього після його укладення договору
іпотеки та без згоди іпотекодержателя,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

З огляду на викладене, судова
колегія вважає за необхідне скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_6, 3-особа: служба у справах
дітей Нововодолазької районної
державної адміністрації Харківської
області про виселення з житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України крім
того, стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

При зверненні з позовом до суду ПАТ
КБ «ПриватБанк» сплачено на користь
держави судовий збір в розмірі 114 грн.
70 коп., що стверджується платіжним
дорученням від 15 жовтня 2013 року а також
за подання апеляційної скарги на
рішення суду сплачено на користь
держави судовий збір в розмірі 121 грн.
80 коп., що стверджується платіжним
дорученням від 18 квітня 2014 року, а
всього 236 грн. 50 коп. (а. с. 1, 75),

У зв'язку з цим, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
понесені судові витрати в розмірі 236
грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307,
п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни - задовольнити.

Рішення Нововодолазького районного
суду Харківської області від 10 квітня
2014 року - скасувати.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6,
3-особа: служба у справах дітей
Нововодолазької районної державної
адміністрації Харківської області про
виселення з житлового будинку та
зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_6 та її малолітнього
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового
будинку АДРЕСА_1 зі зняттям їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Стягнути з ОСОБА_6
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий
збір в розмірі 236 (двісті тридцять
шість) грн. 50 (п'ятдесят) коп.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: