Справа № 761/6835/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/8907/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Волокітіна
Н.Б.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:
головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,

при
секретарі:Пікало К.В.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача -
ОСОБА_4

представника відповідача -
Кар’єваА.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Діагностичні системи -Україна» на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 20 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Діагностичні системи - Україна» про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди та
зобов'язання видати дублікат трудової
книжки,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Діагностичні системи - Україна» про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди та
зобов'язання видати дублікат трудової
книжки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 11
квітня 2005 року її було прийнято на
роботу на посаду лікаря -імунолога до
ТОВ «Діагностичні системи - Україна».
Згідно умов праці, визначених у наказі,
позивач була представником ТОВ
«Діагностичні системи - Україна» у
Дніпропетровській та Запорізькій
областях і виконувала у повному обсязі
завдання керівництва. У березня 2011 року
у товаристві змінилось керівництво,
яке її не визнало за співробітника,
пославшись на те, що всі підтверджуючі
документи перебувають у колишнього
директора, який утримує їх незаконно. У
зв'язку з чим її до сьогоднішнього дня
не звільнено, не проведено остаточні
розрахунки та не повернута трудова
книжка.

Позивач просила стягнути з відповідача
на її користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 45 570 грн. 60
коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
та зобов'язати відповідача видати
трудову книжку або її дублікат з
зазначенням дати її звільнення за
власним бажанням днем видачі трудової
книжки.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 20 травня 2014 року
задоволені частково позовні вимоги
ОСОБА_3до товариства з обмеженою
відповідальністю «Діагностичні
системи - Україна» про стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди та
зобов'язання видати дублікат трудової
книжки.

Зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю «Діагностичні
системи - Україна» видати ОСОБА_3
дублікат трудової книжки.

Решту позовних вимог залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
відповідач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Діагностичні
системи -Україна» подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
першої інстанції скасувати в частині
задоволених позовних вимог про
зобов'язання видати позивачу дублікат
трудової книжки, та в цій частині
ухвалити нове про відмову у
задоволенні таких позовних вимог. Свою
апеляційну скаргу обґрунтовував тим,
що судом першої інстанції недоведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими,
та неправильно застосовані норми
матеріального права.

В судовому засіданні представник ТОВ
«Діагностичні системи - Україна»
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник проти доводів
апеляційної скарги заперечували і
просили рішення в частині зобов'язання
видати дублікат трудової книжки
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач працювала в товаристві, але її
трудова книжка після зміни керівництва
виявлена не була, у зв'язку з чим вважав
за необхідне зобов'язати ТОВ
«Діагностичні системи - Україна»
видати дублікат трудової книжки з
метою реалізації права позивача на
працю.

Проте з таким висновком суду колегія
суддів не погоджується з огляду на
таке.

Як установлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_3 11 квітня 2005 року була прийнята
на роботу в товариство з обмеженою
відповідальністю «Діагностичні
системи - Україна» на посаду лікаря
імунолога, що підтверджується запитом
в трудові книжці ( а.с.6).

За інформацією управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області, згідно даних Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування
ОСОБА_3 за період з квітня 2005 року по
лютий 2011 року перебувала у трудових
відносинах з ТОВ «Діагностичні системи
- Україні» (а.с.101-103).

Позивач ОСОБА_3 з роботи в ТОВ
«Діагностичні системи - Україна»
звільнена не була, з заявою про своє
звільнення за власним бажанням до
керівництва не зверталася.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_3
в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
суд першої інстанції виходив саме з тих
обставин, що позивач не була звільнена
з роботи і питання про поновлення її на
роботі позивачем не ставиться. Крім
того, суд першої інстанції вважав
необґрунтованими вимоги позивача щодо
видачі дубліката трудової книжки із
зазначенням дати звільнення, оскільки
така відмітка може бути зазначена в
трудовій книжці лише після видачі її
дубліката при наявності заяви про
звільнення, а такої заяви ОСОБА_3 не
подавала.

В цій частині рішення суду не
оскаржується, а тому апеляційним судом
не переглядається.

Отже, судом першої інстанції
достовірно встановлено, з чим
погоджується і колегія суддів, ОСОБА_3
на час звернення до суду з позовом
перебувала в трудових відносинах з ТОВ
«Діагностичні системи - Україна»,
укладений між сторонами 11 квітня 2005
року трудовий договір в установленому
законом порядку не розірваний.

Посилання представника відповідача на
відсутність на підприємстві наказу №
39 від 11 квітня 2005 року про прийняття
ОСОБА_3 на роботу, що на думку апелянта
свідчить про відсутність між сторонами
трудового договору, колегією суддів не
приймається, оскільки такі
спростовуються наявними у справі
документами, зокрема даними Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
відомості до якого подаються
роботодавцем.

Зі змісту статті 48 КЗпП України слідує,
що на працівника, який працює на
підприємстві, ведуться трудові книжки .

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку.

Згідно Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників»,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України, Міністерства праці
України, Міністерства соціального
захисту населення України № 59 від 29
липня 1993 року трудові книжки видаються
працівникам в день їх звільнення.
Питання, пов2язані з порядком ведення
трудових книжок, їх зберігання,
виготовлення, постачання і обліку,
регулюються постановою Кабінету
Міністрів України від 27 квітня 1993 року
№ 301 «Про трудові книжки працівників».

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 квітня 1993 року
№ 301 «Про трудові книжки працівників»
трудові книжки зберігаються на
підприємствах, в установах і
організаціях, а при звільненні
працівника трудова книжка видається
йому під розписку в журналі обліку.

Аналізуючи наведені норми трудового
законодавства, колегія суддів вважає,
що видача трудової книжки або її
дубліката (за певних обставин) можлива
лишу у випадку звільнення працівника з
підприємства.

Колегія суддів вважає невірним
посилання суду першої інстанції в
своєму рішення на п.5.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, як на підставу для
задоволення вимог ОСОБА_3 про
зобов'язання видати дублікат трудової
книжки, оскільки цим пунктом
регулюються питання видачі дубліката
трудової книжки особі, яка загубила
трудову книжку (вкладиш до неї).

Зі змісту позовної заяви вбачається.
що ОСОБА_3 на такі обставини, як втрата
нею трудової книжки та відмову
відповідача у видачі їй дубліката в
обґрунтування своїх вимог не
посилається.

Отже, виходячи з положень статей 47,48
КЗпП України та за встановлених
обставин, а саме не припинення в
установленому законом порядку до цього
часу між сторонами трудових відносин,
підстави задоволення вимог ОСОБА_3 про
зобов'язання ТОВ «Діагностичні системи
- Україна» видати позивачу на руки
трудову книжку або її дублікат з
зазначенням дати її звільнення за
власним бажанням днем видачі трудової
книжки відсутні.

Зважаючи на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
допустив неправильне застосування
норм матеріального права, висновки
суду не відповідають встановленим
судом обставинам, що в силу статті 309
ЦПК України є безумною підставою для
скасування судового рішення і
ухвалення нового про відмову у
задоволенні вимоги ОСОБА_3 про
зобов'язання ТОВ «Діагностичні системи
- Україна» видати позивачу на руки
трудову книжку або її дублікат.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Діагностичні системи -Україна»-
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 20 травня 2014 року в
частині задоволення позовних вимог про
зобов'язання товариства з обмеженою
відповідальністю «Діагностичні
системи - Україна» видати ОСОБА_3
дублікат трудової книжки скасувати та
в цій частині ухвалити нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Діагностичні
системи - Україна» про зобов'язання
видати дублікат трудової книжки
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: