Справа № 229/1189/14-ц
Провадження № 2/229/446/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 р.
Дружківський міський суд
Донецької області у складі:

головуючого судді Панової
Т.Л.

при секретарі
Костіній І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Дружківка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житлом та її виселення,

В С Т А Н О В И
В:

позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому зазначає, що
згідно договору дарування від 28 травня
2002року їй належить квартира АДРЕСА_1.

На той час вона була у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2 Від цього шлюбу
мають двох дітей: доньку
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, та сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

У лютому 2012року вона розірвала шлюбу з
відповідачем через те, що він зловживає
спиртними напоями, погано поводив себе
в сім"ї.

16 червня 2012року вона вдруге одружилася
з ОСОБА_4 Від цього шлюбу мають доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.

Добровільно відповідач не бажає
звільнити належну їй квартиру і
перереєструватися з належної їй
квартири. Вона змушена разом з
чоловіком та трьома дітьми мешкати на
квартирі, сплачувати за цю квартиру.
Відповідач не сплачує комунальні
послуги по належній їй квартирі, якою
самоуправно користується.

Просить захистити її право власності
та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що
втратив право на користування жилим
приміщенням-квартирою АДРЕСА_1 і
виселити його з цієї квартири без
надання іншого житла.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої вимоги і просить позов
задовольнити з підстав викладених в
заяві.

Відповідач в судове засідання не
з"явився. Про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Суд прийняв рішення про розгляд справи
у відсутність відповідача.

Дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1. З липня
2002року в квартирі зареєстрований і
проживає відповідач по справі ОСОБА_2
(а.с.7-8,13-14).

Судом встановлено, що відповідач був
зареєстрований в квартирі позивача, як
член сім'ї, що підтверджує в судовому
засіданні позивач.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім"ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право користування цим
житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім"ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленністю між ним і
власником житла або законом.

В судовому засіданні не встановлено, що
відповідач не проживає в квартирі
позивача понад один рік без поважних
причин, навпаки позивач підтверджує, що
відповідач проживає в її квартирі, що
виключає можливість визнати його
таким, що втратив право користування
житлом.

Обставини, які позивач зазначає в
позові і посилається на них в судовому
засіданні, суд вважає не є підствою для
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом в квартирі
позивача.

Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу
України члени сім"ї власника квартири,
які проживають разом з ним у квартирі,
що йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
квартири, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням. До членів сім"ї
власника квартири належать особи,
зазначені в частині 2 ст. 64 цього
Кодексу. Припинення сімейних відносин
з власником квартири не позбавляє їх
права користування займаним
приміщенням.

Згідно ст. 157 Житлового Кодексу України
членів сім"ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
ст. 116 цього кодексу.

Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу,
якщо члени сім"ї наймача квартири, які
проживають разом з ним, систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ним в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявилися
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб проводиться без
надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач пояснила,
що відповідач застосовував до неї та
дітей фізичне та психологічне
насильство, що робило неможливим
проживати з ним в одній квартирі.

Однак доказів, що заходи запобігання і
громадського впливу відносно
відповідача виявилися
безрезультатними суду не надано.

Крім того, із поясненнь позивача в
судовому засіданні вбачається, що вона
проживає з 2012року за іншою адресою,
оскільки в неї створилася сім"я з іншим
чоловіком.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
свої позовні вимоги обставинами, які
б свідчили про наявність передбачених
ст.157, ч.1 ст.116 ЖК підстав для припинення
права користування відповідачем
ОСОБА_2 спірною квартирою, позивач не
мотивував. Будь-яких доказів на
підтвердження наявності перешкод у
розпорядженні належною їй квартирою до
суду не надано.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215,223 ЦПК
України , суд

В И
Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житлом та її
виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Дружківський міський суд шляхом
подання в 10денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:
Т. Л. Панова