АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -ц-796- 6307 /2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Морозов М.О.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

«03» червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Прокопчук Н.О.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ПАТ
КБ «Приватбанк» на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 25.02.2014 року у справі за позовом
представника ПАТ КБ «Приватбанк» в
особі Сафір Федіра Олеговича до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 25.02.2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «Приватбанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на те, що
суд не дав належної оцінки доказам по
справі, неповно з'ясував обставини
справи.

Апеляційна скарга представника ПАТ
КБ «Приватбанк» задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2008 р. між ПАТ
КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, згідно якого
останньому видано кредит в розмірі 2698
грн. 92 коп., зі сплатою 12 процентів на
рік за користування кредитом на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Банк по умовам кредитного договору
надав кредит ОСОБА_2, а він зобов'язався
повернути кредит та плату за його
користування ( відсотками ), а також
комісію, щомісячно проводячи платежі.
Відповідач підтвердив свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», складає між ним і банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві.

За неналежне виконання умови договору
і порушення графіку повернення
кредитних коштів банк нарахував
відповідачу заборгованість по
кредитному договору від 14.08.2008 р.
станом на 29.10.2013 р. на загальну суму 18820
грн. 54 коп. (а.с.2-6).

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 Цивільного кодексу).

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України визначено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Отже, у разі, коли на момент звернення з
позовом виконання зобов'язання було
прострочено понад один рік, стягнення
неустойки (штрафу, пені) за минулий час
обмежується одним роком перед
зверненням зацікавленої особи до суду,
якщо не будуть визнані поважними
причини пропуску даного строку.

Відповідно до п.7 ч.І3 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Як роз'яснено у п. 31 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. №5, враховуючи
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку з цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовується й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової (установи).

З матеріалів справи вбачається, що
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду
з позовом про стягнення з відповідача
заборгованості поза межами загальних
строків позовної давності, враховуючи,
що початок перебігу строку позовної
давності починається у позивача з
моменту закінчення строку дії картки,
тобто з 14.08.2009 року, але з позовом до
суду позивач звернувся лише 05.11.2013 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання
при розгляді справи районним судом не
з'являвся, повідомлявся судом про час
та місце розгляду справи належним
чином за адресою, що є в матеріалах
справи, про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження у справі відповідно до
вимог ст. 77 ЦПК України не повідомив
суд, не скористався своїм правом
звернутись із заявою про застосування
позовної давності

Виходячи з вищевикладеного суд
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
«Приватбанк» відхилити, рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 25.02.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді