ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 року
справа № 174/842/14-ц

2-О/174/20/2014

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді
Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю: заявника
ОСОБА_1

представника заявника
ОСОБА_2

представника органу опіки
та піклування Левченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про встановлення факту
батьківства, заінтересовані особи у
справі: Управління Пенсійного фонду
України у м. Вільногірську,
Дніпропетровської області; відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану Вільногірського міського
управління юстиції, Дніпропетровської
області, виконавчий комітет
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, як орган
опіки та піклування,

У С Т А Н О В И В:

Згідно заяви, що надійшла до суду 28.08.2014
р., заявниця зазначила, що з 1992 року вона
проживала однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з громадянином, ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Під час спільного проживання у неї та
ОСОБА_4 народився спільний син, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, приймаючи до уваги,
що на час народження дитини, вона та
батько дитини, ОСОБА_4, не знаходилися у
зареєстрованому шлюбі, відділом
реєстрації актів громадського стану
Вільногірського міського управління
юстиції Дніпропетровської області на
підставі ч.2 ст.55 КпШС України (ч.І ст.135
СК України) був зроблений у книзі
записів актів громадського стану про
народження, запис № 63 від 04.05.20(1)1 року
про народження сина ОСОБА_5, де у графі
батько була зазначена особа за її
прізвищем «ОСОБА_4», та ім'ям «ОСОБА_4»
по батькові «ОСОБА_4» (тобто за ім'ям та
по батькові його біологічного батька).

Фактично же такої особи як ОСОБА_4, який
є батьком її сина, ОСОБА_5, не існує.

Встановлення факту батьківства
померлого ОСОБА_4 у відношенні її сина,
ОСОБА_5, необхідне їй для оформлення в
Управлянні Пенсійного фонду України в
м. Вільногірську Дніпропетровської
області пенсії на сина, ОСОБА_5, по
втраті годувальника. Згідно ч.1 ст.37
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», право на пенсію в разі
втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). При цьому дітям
пенсії призначаються незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника. Згідно ст.81 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст. 130 СК України, у
разі смерті чоловіка, який не перебував
у шлюбі з матір'ю дитини, факт його
батьківства може бути встановлений за
рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна, або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» встановлено, що у
разі смерті чоловіка, який не перебував
у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті
жінки, котра вважалася матір'ю
останньої, факт їхнього батьківства
(материнства) може бути встановлено за
рішенням суду в окремому провадженні.

Пленум Верховного Суду України в п.15
постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» вказав, що суд розглядає
заяви про встановлення факту
батьківства в разі смерті особи, яку
заявник вважає батьком дитини. Заяви
про встановлення факту визнання
батьківства щодо дитини, народженої до
1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у
випадках, коли померла особа визнавала
себе батьком дитини до цієї дати. Заяви
про встановлення фактів батьківства чи
визнання батьківства розглядаються
судом, якщо у свідоцтві про народження
певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно з п. 15 абз. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про
судову практику у справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», заяви про встановлення
фактів батьківства чи визнання
батьківства розглядаються судом, якщо
у свідоцтві про народження певна особа
не вказана батьком дитини і можуть бути
подані матір'ю, опікуном чи
піклувальником дитини чи самою дитиною
після досягнення повноліття.

В третьому абзаці п.13 вказаної
постанови, Пленум Верховного Суду
України вказав, що факт батьківства
може бути встановлено за наявності
однієї з таких обставин: 1) спільне
проживання батьків дитини і ведення
ними спільного господарства, яке не
припинилось до її зачаття; 2) спільне
виховання дитини; 3) спільне утримання
дитини; 4) докази, що з вірогідністю
підтверджують визнання відповідачем
батьківства. Пунктом 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
встановлено, що при розгляді справ про
встановлення батьківства щодо дитини,
яка народилася до 1 січня 2004 року
необхідно застосовувати відповідні
норми КпШС України, беручи до уваги всі
докази, що достовірно підтверджують
визнання відповідачем батьківства, в
їх сукупності, зокрема, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та
сім'ю України, в разі народження дитини
у батьків, які не перебувають у шлюбі,
при відсутності спільної заяви
батьків, батьківство може бути
встановлено в судовому порядку за
заявою одного з батьків або опікуна
(піклувальника) дитини, особи, на
утриманні якої знаходиться дитина, а
також самої дитини після досягнення
нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере
до уваги спільне проживання та ведення
спільного господарства матір'ю дитини
і відповідачем до народження дитини,
або спільне виховання чи утримання
ними дитини, або докази, що з
достовірністю підтверджують визнання
відповідачем батьківства.

Згідно із ст. 55 КпШС України, якщо
батьки не перебувають у шлюбі між
собою, запис про матір дитини
провадиться за заявою матері, а запис
про батька дитини - за спільною заявою
батька і матері дитини, або батько
записується згідно з рішенням суду.

При народженні дитини у матері, яка не
перебуває у шлюбі, якщо немає спільної
заяви батьків і рішення суду про
встановлення батьківства, запис про
батька дитини в книзі записів
народжень провадиться за прізвищем
матері, ім'я, по батькові та
національність батька дитини
записуються за її вказівкою.

Те, що померлий ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується
наступними доказами.

Так, відповідно до договорів найму
житлового приміщення у будинках
державного і комунального житлового
фонду від 19.03.1992 року, та від 20.04.2010 року,
покійний ОСОБА_4 був наймачем житлового
приміщення АДРЕСА_1, яке належить до
комунальної власності територіальної
громади м. Вільногірська.

У свою чергу у зазначеному житлі вона
проживала з 1992 року однією сім'єю
спільно з ОСОБА_4, і була прописана у
цьому житлі з 22.11.1996 року, а крім того, з
часу свого народження в указаної
квартирі також проживав їхній син,
ОСОБА_5, який також зареєстрований за
місцем проживання у цьому житлі.

Доказами їхнього проживання з сином
спільно з ОСОБА_4 однією сім'єю є:
відмітка про її прописку у паспорті
громадянина України, довідка про
реєстрацію за місцем проживання, акт
від 24.06.2014 року № 803, складений
депутатом Вільногірської міської ради
Мелащенко Ю.М., показання свідків:
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, частина яких є родичами
покійного ОСОБА_4 (брат, сестра, мати).

Також ці свідки можуть підтвердити той
факт, що за життя ОСОБА_4, вони вели з ним
спільне господарства, мали спільний
сімейний бюджет, при цьому ОСОБА_4
відносився до ОСОБА_5 як до своєї
дитини, і вважав його своїм сином, а
ОСОБА_5 відповідно вважав ОСОБА_4 своїм
батьком.

Крім цього, свідки можуть підтвердити
те, що ОСОБА_4 за свого життя, спільно з
нею виховував та утримував ОСОБА_5, як
їхню спільну з ним дитину. Те, що вони
були за життя ОСОБА_4 однією сім'єю,
підтверджується фотографіями, на яких
знаходяться разом: ОСОБА_4, та їхній син,
ОСОБА_5. Зазначені фотографії в якості
доказів будуть надані нею у судове
засідання.

У своєї заяві вона прохає тільки
встановити факт, що померлий ОСОБА_4 є
батьком ОСОБА_5, однак не прохає
зобов'язати третю особу, відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану Вільногірського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області внести відповідні зміни до
актового запису про народження ОСОБА_5,
приймаючи до уваги, що зобов'язання
зацікавленої особу внести відповідні
зміни до актового запису про
народження, не відноситься до
компетенції суду при вирішенні справ
окремого провадження, що
підтверджується ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05.03.2014 року, якою були
скасовані рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 07
листопада 2007 року та ухвала
апеляційного суду Запорізької області
від 06 листопада 2013 року, а справа
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України,
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи, або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав, або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Керуючись ст.ст.3,234,256 ЦПК України, ст.130
СК України, ст.ст.53,55 КпШС України,
заявниця прохає:

1. Встановити факт, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у
м. Вільногірську Дніпропетровської
області, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, запис № 63
від 04.05.2001 року у книги записів актів
громадського стану про народження
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Вільногірського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області.

2. Викликати в судове засідання та
допитати у якості свідків наступних
осіб які проживають у м. Вільногірську:
ОСОБА_9, АДРЕСА_2; ОСОБА_10, АДРЕСА_3;
ОСОБА_11, АДРЕСА_4; ОСОБА_15, АДРЕСА_5;
ОСОБА_13, АДРЕСА_6.

В судовому засіданні заявниця та її
представник вимоги та їх
обгрунтування, що викладені в заяві,
підтримали в повному обсязі.

Представник органу опіки та
піклування, ОСОБА_3, в судовому
засіданні висловила однозначну думку
про задоволення заяви.

Заінтересовані особи: Управління
Пенсійного фонду України у м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, та відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Вільногірського міського управління
юстиції, Дніпропетровської області, в
судове засідання своїх представників
не направили.

Із показань допрошених в судовому
засіданні в якості свідків: ОСОБА_13, яка
доводиться померлому ОСОБА_4 рідною
сестрою; ОСОБА_15, яка доводиться
померлому ОСОБА_4 матір'ю; ОСОБА_9, який
доводиться померлому ОСОБА_4
двоюрідним братом; ОСОБА_11, ОСОБА_10, які
доводяться заявниці сусідами; ОСОБА_16,
який є хрещеним батьком малолітнього
ОСОБА_5, - витікає, що заявниця та ОСОБА_4
спільно проживали з 1992 р. однією сім'єю
без реєстрації шлюбу; ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народився син ОСОБА_5, в актовому
записі про народження якого відомості
про батька були зроблені за вказівкою
матері; заявниця та дитина були
зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1,
наймачем та користувачем якою до цього
був ОСОБА_4; дружину та дитину з
пологового будинку забирав додому
ОСОБА_4, при цьому були присутні його
батьки; після народження дитини ОСОБА_4
продовжував жити спільно однією сім'єю
з заявницею, вести спільне
господарство, та проявляв до дитини
свої батьківські почуття, займався
його утриманням та вихованням; жодних
сумнівів в тому, що це його дитина,
ОСОБА_4 не проявляв; всі свідки
підтвердили, що на оглянутих в судовому
засіданні сімейних фото, в кількості 6
кольорових фотокарток, є зображення
ОСОБА_4 разом з його сином ОСОБА_5 на
фоні його квартири та на фоні паркової
зони м. Вільногірська.

Вислухавши заявницю та її
представника, представника органу
опіки та піклування, дослідивши надані
докази у справі, в тому числі, письмові,
а саме: копію квитанції від 28.08.2014 р. про
сплату судового збору в сумі 121.80 грн.;
копію паспорту громадянки України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зазначена
зареєстрованою за місцем проживання в
АДРЕСА_1, з 22.11.1996 р.; копію свідоцтва про
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5,
батьками якого зазначені ОСОБА_4 та
ОСОБА_1; копію свідоцтва про смерть,
згідно якого ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
у віці 50 років; копію акту від 24.06.2014 р.,
складеного депутатом Вільногірської
міської ради з участю двох свідків,
згідно якого заявниця, ОСОБА_1, та
ОСОБА_4 спільно проживали однією сім'єю
з 1992 року в квартирі АДРЕСА_1, вони мають
спільну дитину сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає в цій же
квартирі; копію договору № 3496 від 20.04.2010
р. найму житла в будинках державного і
комунального житлового фонду, згідно
якого КП «Жилсервіс» і ОСОБА_4 уклали
договір про надання наймачу і членам
його сім1ї у безстрокове користування
житла за адресою: АДРЕСА_1; довідку від
28.08.2014 р. про склад сім'ї ОСОБА_1, - та
оцінивши зазначені докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, керуючись
законом, суд дійшов висновку що заява
ОСОБА_1 обґрунтована, не суперечить
закону, не порушує прав та охоронюваних
законом інтересів інших осіб, тому
підлягає повному задоволенню з
наступних підстав.

Суд вважає, що вимоги заявниці виникли
внаслідок того, що в органі державної
реєстрації народження її дитини,
ОСОБА_5, відомості про батька дитина
були внесені до актового запису за
вказівкою матері дитини, оскільки мати
дитини не перебувала в зареєстрованому
шлюбі з батьком дитини, ОСОБА_4.

Згідно ст. 130 Сімейного Кодексу України
(СК України), у разі смерті чоловіка,
який не перебував у шлюбі з матір'ю
дитини, факт його батьківства може бути
встановлений за рішенням суду; заява
про встановлення факту батьківства
приймається судом, якщо запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до
частини першої ст.135 цього Кодексу;
заява про встановлення факту
батьківства може бути подана особами,
зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу.

З врахуванням положень ст. 130 СК України
та ч.3 ст. 128 СК України, з заявою про
встановлення факту батьківства може
звернутися до суду мати, опікун,
піклувальник дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому
порядку можуть бути встановлені факти,
від яких залежить виникнення, зміна,
або припинення особистих чи майнових
прав фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Суд вважає, що до відносин з
установлення факту батьківства, до
відносин, які мали місце між заявницею
та ОСОБА_4, за час його життя, та до факту
народження їх спільної дитини слід
також застосувати і правові норми
Кодексу про шлюб та сім'ю України (КпШС
України), що діяв до 01.01.2004 року.

Згідно ст. 53 КпШС України: Походження
дитини від батьків, які не перебувають
між собою в шлюбі, встановлюється
шляхом подачі спільної заяви батьком і
матір'ю дитини в державні органи
реєстрації актів громадянського стану.
В разі народження дитини у батьків, які
не перебувають у шлюбі, при відсутності
спільної заяви батьків батьківство
може бути встановлене в судовому
порядку за заявою одного з батьків або
опікуна (піклувальника) дитини, особи,
на утриманні якої знаходиться дитина, а
також самої дитини після досягнення
нею повноліття. При встановленні
батьківства суд бере до уваги спільне
проживання та ведення спільного
господарства матір'ю дитини і
відповідачем до народження дитини, або
спільне виховання чи утримання ними
дитини, або докази, що з достовірністю
підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

Згідно 55 КпШС України: Якщо батьки не
перебувають у шлюбі між собою, запис
про матір дитини провадиться за заявою
матері, а запис про батька дитини - за
спільною заявою батька і матері дитини,
або батько записується згідно з
рішенням суду. При народженні дитини
у матері, яка не перебуває в шлюбі,
якщо немає спільної заяви батьків і
рішення суду про встановлення
батьківства, запис про батька дитини
в книзі записів народжень провадиться
за прізвищем матері, ім'я, по
батькові та національність батька
дитини записуються за її вказівкою.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновків: що досліджені докази в їх
сукупності та взаємозв'язку надають
безспірні підстави для встановлення
факту батьківства ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, по відношенню до дитини -
ОСОБА_5, що народився у заявниці
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки заявниця довела
спільне проживання її та батька дитини,
ОСОБА_4, та ведення ними спільного
господарства до і після народження
дитини, довела факт спільного
виховання та утримання дитини, надала
докази, які безсумнівно підтверджують
визнання ОСОБА_4, за його життя, свого
батьківства по відношенню до дитини,
сина ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 213-215, 222,223, 234,235,
256-259, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
батьківства, - задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Вільногірська, Дніпропетровської
області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
відносно дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, актовий
запис про народження № 63 від 04.05.2001 р.
відділу РАГС Вільногірського МУЮ,
Дніпропетровської області, матір'ю
якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка
с. Золотоношка, Драбівського району,
Черкаської області, ІПН № НОМЕР_1,
зареєстрована за місцем проживання по
АДРЕСА_1.

Внести зміни до відповідного актового
запису про реєстрацію народження
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, де
зазначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком
вказаної дитини.

Судові витрати у справі, в виді
судового збору - 121.80 грн., покласти на
заявницю, ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з
часу виготовлення його в повному
обсязі, надіслати рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
заявниці та заінтересованим особам.

Копію рішення, після набрання ним
законної сили, надіслати до відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Вільногірського МУЮ,
Дніпропетровської області.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.