Справа № 2 - 2280/11
Провадження № 2/522/1919/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко
Н.А.

при секретарі Довгань
Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одеса
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради, Одеської
міської ради, Виконавчому комітету
Одеської міської ради, ОСОБА_3, третя
особа без самостійних вимог щодо
предмета спору : приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень Центральної районної
адміністрації виконкому Одеської
міської ради за № 699 від 25.07.2002 року та
за № 1279 від 09.12.2002 року, про визнання
протиправним та скасування рішення
Одеської міської ради за № 434-ХХІV від
15.10.2002 року, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 27.12.2002
року за р.№ 1938, про визнання права
користування нежитловим приміщенням,
про стягнення моральної шкоди, про
зобов'язання ОСОБА_3 звільнити
нежитлове приміщення і демонтувати
самовільно прибудовану прибудову ;

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Приморської
райдміністрації Одеської міськради,
Одеської міської ради, Виконавчого
комітету Одеської міської ради, ОСОБА_3,
третя особа без самостійних вимог щодо
предмета спору : приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про визнання
протиправним та скасування рішення
Центральної райадміністрації
Виконкому Одеської міськради від 25.07.2002
р. № 699 „Про відміну розпорядження
Центральної районної адміністрації №
272 від 13.12.1996 року"; про визнання
протиправним та скасування рішення
Центральної райадміністрації
Виконкому Одеської міськради від 09.12.2002
р. № 1279 „Про затвердження протоколу №
13 від 05.11.2002 року районної оціночної
комісії та укладання угоди
купівлі-продажу нежитлових приміщень з
ОСОБА_3"; про визнання протиправним та
скасування рішення Одеської міськради
від 15.10.2002 р. № 434-ХХІV „Про затвердження
переліку об'єктів комунальної
власності територіальної громади
м.Одеси, розташованих в Центральному
районі м.Одеси, що підлягають
відчуженню у 2002 році" - в частині
відчуження підсобного приміщення,
площею 10 кв.м. АДРЕСА_2 ; про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
27.12.2002 р., посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за р.№ 1938,
зареєстрованого Одеським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості під
р.№ 437 на стор.152 в низі 21неж 04.01.2003 р., за
умовами якого Одеська міська рада
продала, а ОСОБА_3 купив нежитлове
приміщення (сарай), загальною площею 8,4
кв.м., що знаходиться в будинку під
АДРЕСА_2 та позначене на схематичному
плані двору під літ. „Л" ; про визнання
права користування на праві оренди
нежитловим приміщенням (сарай),
загальною площею 8,4 кв.м., що
розташовано в будинку АДРЕСА_2 та
позначено в технічному плані будинку
під літ. „Л"; про зобов'язання ОСОБА_3
звільнити нежитлове приміщення (сарай),
загальною площею 8,4 кв.м., що
розташовано в будинку АДРЕСА_2 та
позначено в технічному плані будинку
під літ. „Л"; про зобов'язання ОСОБА_3
демонтувати самовільно збудовану
прибудову, розташовану у дворі будинку
АДРЕСА_2, у відповідності до
розпорядження Центральної
райадміністрації Виконкому Одеської
міськради від 23.09.2002 р. № 925 „Про
знесення самовільно закритого входу до
галереї, який примикає до підсобних
приміщень гр-на ОСОБА_3 за адресою :
АДРЕСА_2"; та про стягнення з моральної
шкоди в розмірі 30000,00 грн. з Приморської
райадміністрації Одеської міськради,
Одеської міськради і ОСОБА_3 в рівних
частках з кожного (т.2, а.с.200-205, т.3
а.с.120-121).

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач
вказує, що розпорядженням колишньої
Центральної райадміністрації
Виконкому Одеської міськради
(правонаступником якої є Приморська
райадміністрація Одеської міськради)
від 13.12.1996 р. № 272 йому було надано в
користування вищевказане спірне
нежитлове приміщення (сарай), та за це
приміщення він сплачував відповідну
плату, отже фактично між ним і
колишньою Центральної
райадміністрацією Виконкому Одеської
міськради було укладено договір оренди
згаданого нежитлового приміщення
(сараю), але це розпорядження було
скасовано розпорядженням колишньої
Центральної райадміністрації
Виконкому Одеської міськради від 25.07.2002
р. № 699, без будь-яких законних підстав
та з порушенням діючого законодавства.

Також позивач зазначає, що 15.10.2002 р.
Одеською міськрадою було прийняте
рішення № 434-ХХІV „Про затвердження
переліку об'єктів комунальної
власності територіальної громади
м.Одеси, розташованих в Центральному
районі м.Одеси, що підлягають
відчуженню у 2002 році" та в Переліку
об'єктів комунальної власності,
розташованих в Приморському районі
м.Одеси, що підлягають відчуженню у 2002
р., який є Додатком до цього рішення,
було включено спірне нежитлове
приміщення, та на підставі цього
рішення і розпорядження колишньої
Центральної райадміністрації Одеської
міськради від 09.12.2002 р. № 1279, 27.12.2002 р.
Одеська міськрада відчужила спірне
нежитлове приміщення на користь ОСОБА_3
за договором купівлі-продажу за р.№ 1938,
отже цей договір купівлі-продажу
суперечить діючому законодавству,
оскільки предметом купівлі-продажу за
цим договором є нерухомість,
користування якою він був протиправно
позбавлений.

В судовому засіданні представники
позивача - ОСОБА_7 і адвокат ОСОБА_6
підтримали позов, а відповідач ОСОБА_3
не визнав позов та згодом подав
адресовану суду свою письмову заяву
про розгляд справи без його участі, яка
приєднана судом до матеріалів справи.

Приморська райадміністрація Одеської
міськради, Виконком Одеської міськради
і Одеська міськрада не повідомили суду
причини неявки своїх представників,
хоча про дату і місце розгляду справи
були повідомлені належним чином.

Приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 просила
розглянути справу без її участі, про що
подала адресовану суду свою письмову
заяву, яка приєднана судом до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи і
вислухавши пояснення сторін, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом установлено, що розпорядженням
колишньої Центральної
райадміністрації виконкому Одеської
міськради від 13.12.1996 р. № 272 нежитлове
приміщення, загальною площею 9,24 кв.м. за
адресою : АДРЕСА_2, розташоване на 1-му
поверсі противоротнього флігелю, було
передано під підсобне ОСОБА_2, який
проживає в квартирі АДРЕСА_2 (т.1, а.с.25).

Своїм розпорядженням від 25.07.2002 р. № 699
колишня Центральна райадміністрація
виконкому Одеської міськради
відмінила розпорядження № 272 від 13.12.1996
р. у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не
експлуатував згадане нежитлове
приміщення, утримував його в
антисанітарному стані, в результаті
чого це нежитлове приміщення
знаходилось в аварійному становищі (т.1,
а.с.24).

Позивач не надав суду докази на
підтвердження своїх доводів стосовно
того, що на дату винесення оспорюваного
розпорядженні колишньої Центральної
райадміністрації виконкому Одеської
міськради від 25.07.2002 р. № 699 він
експлуатував передане йому нежитлове
приміщення, загальною площею 9,24 кв.м. за
адресою : АДРЕСА_2, та утримував його в
належному технічному стані, як цього
вимагає ст.60 ЦПК України.

Суд не бере до уваги надану позивачем
копію технічного висновку, складеного
ст.майстром колишнього ЖЕД № 34 ЖЕО
Центрального району м.Одеси, у якому
зазначено, що спірне нежитлове
приміщення сараю позивач утримує у
задовільному стані, оскільки цей
висновок складено в жовтні 1996 року (т.1,
а.с.139), тоді як оспорюване
розпорядження колишньої Центральної
райадміністрації Виконкому Одеської
міськради було прийнято 25.07.2002 року.

Крім того, позивач не надав суду
доказів на підтвердження того, що ним
було укладено договір з ЖЕО району щодо
утримання нежитлового приміщення,
загальною площею 9,24 кв.м. за адресою :
АДРЕСА_2, у належному технічному,
санітарному та протипожежному стані,
та внесення плати по ПЕВ.

Також судом установлено, що 15.12.2002 р.
Одеською міською радою було прийнято
рішення № 434-ХХІV „Про затвердження
переліку об'єктів комунальної
власності територіальної громади
м.Одеси, розташованих в Центральному
районі м.Одеси, що підлягають
відчуженню", та згідно Переліку
об'єктів комунальної власності,
розташованих в Центральному районі
м.Одеси, що підлягають відчуженню у
2002р., який є Додатком до цього рішення,
до відчуження було включене підсобне
приміщення площею 10 кв.м. АДРЕСА_2 (п.25
Переліку) (т.1 а.с.170-175).

Вказане рішення Одеської міськради
було прийнято, зокрема, на підставі
рішення Одеської міськради від 17.04.2001 р.
№ 2160-ХХІІІ „Про механізм відчуження
об'єктів комунальної власності
районними адміністраціями виконавчого
комітету Одеської міської ради", яке
станом на дату судового розгляду даної
справи не визнано недійсним
(протиправним) та/або не скасоване у
встановленому законом порядку.

У відповідності до рішення Одеської
міськради від 15.12.2002 р. № 434-ХХІV, 09.12.2002
р. колишньою Центральною
райадміністрацією виконкому Одеської
міськради було винесено розпорядження
№ 1279 „Про затвердження протоколу № 13
від 05.11.2002 року районної оціночної
комісії та укладання угоди
купівлі-продажу нежитлових приміщень з
гр.ОСОБА_3" (т.1, а.с.69).

На підставі рішення Одеської міської
ради 15.12.2002 р. № 434-ХХІV, 27.12.2002 р. між
Одеською міською радою та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за р.№1938, зареєстрований
Одеським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості під р.№ 437 на стор.152 в низі
21неж 04.01.2003 р., за умовами якого Одеська
міська рада продала, а ОСОБА_3 купив
нежитлове приміщення (сарай), загальною
площею 8,4 кв.м., що знаходиться в будинку
АДРЕСА_2 та позначене на схематичному
плані двору під літ. „Л" (т.1, а.с.70).

При цьому, як вбачається з цього
договору купівлі-продажу, відчужуване
нежитлове приміщення сараю, на дату
укладання цього договору, належало
Одеській міській раді на підставі
права власності на домоволодіння,
виданого Центральною
райадміністрацією Одеською міськради
18.11.2002 р. під № 022881, зареєстрованого в
Одеському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості в книзі № 2 ог на стор.№ 20
під № 437, й суду на надано доказів на
підтвердження того, що вказане
свідоцтво про право власності на
домоволодіння визнано недійсним та/або
скасоване на дату судового розгляду
даної справи.

Як вбачається з висновку № 3176 судової
будівельно-технічної експертизи,
складеного 06.12.2013 р. судовим експертом
ОНДІСЕ, згідно наданого технічного
паспорту від 23.08.2002 р. на нежитлове
приміщення площею 8,4 кв.м., що
розташоване за адресою : АДРЕСА_2, це
нежитлове приміщення було об'єднано з
суміжним приміщенням шляхом демонтажу
перегородки між приміщеннями з
закладенням дверного пройому та
улаштуванням віконного пройому в
несучій стіні, в результаті чого площа
приміщення була збільшено до 22,79 кв.м.,
яке не є допоміжним для житлового
будинку АДРЕСА_2 (будь-які інженерні
комунікації : водопровід, каналізація,
опалення в цьому приміщенні
установлені не були), та не може бути
самостійним об'єктом, так як воно
входить до складу квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3

З огляду на наведене суд доходить
висновку, що, по-перше, раніше існуюче
нежитлове приміщення площею 8,4 кв.м. не
було допоміжним до будинку АДРЕСА_2,
тобто приміщенням, призначеним для
забезпечення експлуатації цього
будинку та побутового обслуговування
мешканців цього будинку, а було
нежитловим приміщенням, яке належить
до житлового комплексу, але не
відноситься до житлового фонду і є
самостійним об'єктом
цивільного-правових відносин,
внаслідок чого Одеська міська рада
мала право розпорядитися цим
нежитловим приміщенням ; і, по-друге,
станом на дату судового розгляду даної
справи нежитлового приміщення (сараю),
площею 8,4 кв.м., що розташоване у будинку
АДРЕСА_2 та позначене на схематичному
плані двору під літ. „Л", вже не існує як
окремо визначеного об'єкта нерухомого
майна, оскільки це нежитлове
приміщення увійшло до складу квартири
АДРЕСА_2 в результаті проведеної ОСОБА_3
реконструкції цієї квартири, що в свою
чергу виключає можливість зобов'язання
ОСОБА_3 знести самовільно закритий вхід
до галереї, який примикає до його
підсобних приміщень, у відповідності
до розпорядження колишньої
Центральної райадміністрації
виконкому Одеської міськради від 23.09.2002
р. № 925 (т.1, ас.48).

Більш того, станом на дату судового
розгляду даної справи не існує
судового рішення щодо зобов'язання
ОСОБА_3 привести самовільно
реконструйовану квартиру АДРЕСА_2
та/або самовільно реконструйованого
нежитлового приміщення (сараю), площею
8,4 кв.м., що розташоване у будинку
АДРЕСА_2 та позначене на схематичному
плані двору під літ. „Л", у первісний
стан згідно технічного плану забудови.

Вирішуючи дану справу, суд враховує, що
згідно ч.7 ст.376 ЦК України, у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил,
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Відтак позивачу ОСОБА_2 не належить
право вимоги до відповідача ОСОБА_3
щодо знесення самовільно закритого
входу до галереї, який примикає до його
підсобних приміщень та/або щодо
демонтажу самовільно збудованої
прибудови.

Таким чином, оскільки не підлягають
задоволенню позовні вимоги позивача в
частині визнання протиправними та
скасування розпоряджень Центральної
райадміністрації виконкому Одеської
міськради за № 699 від 25.07.2002 року та за №
1279 від 09.12.2002 року, визнання
протиправним та скасування рішення
Одеської міськради за № 434-ХХІV від
15.10.2002 року, визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 27.12.2002
року за р.№ 1938, визнання права
користування спірним нежитловим
приміщенням та зобов'язання ОСОБА_3
звільнити це нежитлове приміщення і
демонтувати самовільно прибудовану
прибудову, тому його позовні вимоги в
частині стягнення з відповідачів
моральної шкоди також не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради, Одеської
міської ради, Виконавчому комітету
Одеської міської ради та ОСОБА_3
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Повний тест рішення складено 26
вересня 2014 року.

Суддя
Н.А. Ільченко

25.09.2014