Справа №731/876/13-ц
Провадження №2/731/3/14
Варвинський районний суд
Чернігівської області
складі судді Семенченка О.М.,
участю секретаря Борсук А.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідачки ОСОБА_3,
представника третьої особи Міщенко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою, -
4 жовтня 2013 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою площею 0,85 га, що знаходиться в
АДРЕСА_1, шляхом демонтажу металевої
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що згідно рішення
Гнідинцівської сільської ради
Варвинського району Чернігівської
області від 23 вересня 2002 року йому було
надано дозвіл на використання
земельної ділянки і набуття права
власності - площею 0,25 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та 0,60 га для ведення особистого
селянського господарства, що
розташована в АДРЕСА_1. Однак на протязі
багатьох років порушується його право
користування земельною ділянкою,
оскільки ще покійним батьком
відповідачки ОСОБА_6 між земельними
ділянками було встановлено металеву
сітку з порушенням межі суміжного
землекористування. При цьому частина
водогону до його будинку стала
знаходитися не на його земельній
ділянці. Відповідачка ОСОБА_3,
успадкувавши земельну ділянку,
продовжує чинити йому перешкоди у
користуванні нею, установивши металеву
сітку як межу між суміжними земельними
ділянками, на 2 метри пересунувши на
належну йому земельну ділянку.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та наполягав
Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала
та пояснила, що дійсно після смерті
свого батька ОСОБА_6 прийняла спадок, в
тому числі і земельну ділянку, яка
межує з земельною ділянкою позивача
ОСОБА_1 Проте, жодних порушень меж
суміжного землекористування ані вона,
ані її батько не допускали. У 2005 році за
рішенням Варвинського районного суду
рішення Гнідинцівської сільської ради
про виділення її батькові земельних
ділянок були скасовані, а батькові були
виділені земельні ділянки у
відповідності з їх призначенням, які
він приватизував та отримав у 2006 році
державні акти на них. Саме в 2006 році на
підставі рішення суду та державних
актів, з участю спеціаліста сільської
ради була встановлена межа між
ділянками - металева сітка. Натомість з
боку позивача неодноразово
допускалося самовільне руйнування
межових знаків.

Разом з тим, ОСОБА_3 послалася на те, що
ОСОБА_1 не надає ніяких доказів на
підтвердження своїх позовних вимог. За
таких обставин вона вважає, їх
необґрунтованими, надуманими,
незаконними та безпідставними. Просить
суд в задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи
Гнідинцівської сільської ради Міщенко
Н.І. зазначила, що між сторонами на
протязі багатьох років склалися
напружені стосунки щодо використання
їх земельних ділянок. Гнідинцівська
сільська рада не вбачає порушень з боку
відповідачки ОСОБА_3

Заслухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_3,
представника третьої особи Міщенко Н.І.
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 14 Конституції України
право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
користувачем земельної ділянки в
АДРЕСА_1, а відповідачка ОСОБА_3 -
власником земельної ділянки в АДРЕСА_2.

Сторонами визнано, що межею між
зазначеними земельними ділянками
служить металева сітка.

При користуванні земельними ділянками
у позивача виникає спір з приводу
встановлення межі між земельними
ділянками, а тому з боку позивача
допускалося неодноразове руйнування
межових знаків та металевої сітки, що
встановлена між земельними ділянками
(а.с. 40-43).

Згідно п. п. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
Постанові Пленуму ВСУ «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді цивільних справ» від 16 квітня
2004 року. № 7 власник земельної ділянки
або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

Статтею 60 ЦПК України передбачено
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
та доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем не доведено порушення його
прав відповідачкою на час пред'явлення
позову та під час розгляду справи в
суді. Матеріали справи не містять
доказів того, що ОСОБА_3 порушила межі
захопивши частину земельної ділянки
ОСОБА_1

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що
рішенням Варвинського районного суду
від 24 травня 2005 року рішення виконкому
Гнідинцівської сільської ради № 16 від
16 квітня 1998 року та державний акт на
право приватної власності на землю від
30 травня 2000 року, виданого ОСОБА_6,
визнано недійсними, а тому межа між
спірними земельними ділянками повинна
проходити на відстані 2 метри в сторону
земельної ділянки ОСОБА_3 не може бути
підставою для задоволення позову,
оскільки тим рішенням суду було
зобов'язано Гнідинцівську сільську
раду прийняти рішення про передачу
ОСОБА_6 у приватну власність земельну
ділянку площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та 0,35 га для
ведення особистого селянського
господарства, які розташовані в
АДРЕСА_2. Крім того, зобов'язано
багатопрофільне науково-виробниче
підприємство «Черона-Л» м. Чернігова
після прийняття рішення
Гнідинцівською сільською радою про
передачу у приватну власність
земельних ділянок ОСОБА_6 виготовити
технічну документацію та план
зовнішніх меж згідно фактичного
користування земельною ділянкою та
встановити межові знаки відповідно до
державного акту (а.с. 15-16).

Відповідно до акту від 26 квітня 2006 року
під час обмірів земельних ділянок
сторін було виявлено, що земельна
ділянка ОСОБА_6 менша на 0,06 га, оскільки
становить 0,54 га замість 0,60 га, а
земельна ділянка ОСОБА_1 - 0,31 га, тобто
більша на 0.06 га (а.с. 38). Рішенням сесії
сільської ради від 21.04.2006 року було
вирішено привести земельні ділянки до
норми, а межові знаки встановити
повторно, оскільки вони були знищені.
Проте, як зазначила представник
Гнідинцівської сільської ради Міщенко
Н.І., межа між земельними ділянками
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не змінювалися.

Крім того, для об'єктивного розгляду
справи за клопотанням позивача судом
було залучено до участі у справі
спеціаліста ПП «Елітзем» та
зобов'язано здійснити натуральне
обстеження земельної ділянки на місці,
провести відповідні технічні заміри та
надати суду письмове роз'яснення чи
відповідає встановлена межа в натурі
між земельними ділянками ОСОБА_1
(АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (ОСОБА_6) (АДРЕСА_2)
кадастровому плану земельної ділянки,
переданої у власність гр. ОСОБА_6 11
липня 2006 року, та схемі прив'язки
земельної ділянки, що містяться в
технічній документації землеустрою.

Згідно висновку ПП «Елітзем» межі
земельної ділянки відповідають
кадастровому плану, що міститься в
технічній документації із землеустрою,
довжини ліній та відстані співпадають
з існуючими межами в натурі

За таких обставин суд приходить до
переконання, що правові підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
відсутні, а тому в задоволенні позову
слід відмовити.

Судові витрати слід віднести за
рахунок держави, оскільки позивач на
підставі Закону України «Про судовий
збір» від їх сплати звільнений.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою
відмовити.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Чернігівської
області через Варвинський
районний суд.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.М. Семенченко