Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Н И

15 вересня 2014 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого
-
судді Овсяннікова В.С.,

при секретарі судового засідання
- Гомон Р.Л.,

за участю:

позивача
- ОСОБА_1,

представника позивача
- ОСОБА_2,

відповідачів:
- ОСОБА_3,

- ОСОБА_4,

представника відповідача
- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дергачі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_7, третя особа Державне агентство
земельних ресурсів України в особі
відділу у Дергачівському районі
Харківської області про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просив визнати за ним
право власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказує, що
наприкінці листопада 2011 року від
ОСОБА_8 йому стало відомо, що батько
останнього ОСОБА_9 бажає продати
належну йому земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1.

При зустрічі на початку грудня 2011 року
ОСОБА_9 підтвердив своє бажання продати
вищезазначену земельну ділянку, але на
цю земельну ділянку не був отриманий
кадастровий номер.

Незважаючи на такі обставини, він
погодився придбати у ОСОБА_9 земельну
ділянку, а договір купівлі-продажу
укласти безпосередньо після отримання
кадастрового номеру. Приблизно на
початку лютого 2012 року ОСОБА_9 та ОСОБА_1
домовились, що він візьме на себе
витрати по отриманню кадастрового
номеру та виплатить ОСОБА_9 авансом
певну частину грошей за земельну
ділянку.

ОСОБА_9 вказав, що земельна ділянка
коштує 160 000 гривень. На той час ця сума в
національній валюті України
дорівнювала майже 20 000 (двадцять тисяч)
доларів США (курс НБУ становив 7,99 грн.
за 1 долар США).

Позивач погодився з цією пропозицією і
17 лютого 2012 року передав ОСОБА_9 через
його сина ОСОБА_8 40 000 (сорок тисяч) грн. 00
коп., про що отримав від останнього
розписку.

18.02.2012 року ОСОБА_9 оформив на його ім`я
та його жінки довіреність, якою
уповноважив їх оформити документи на
земельну ділянку та надав право
здійснити її продаж.

Письмово угоди про продаж земельної
ділянки не оформили.

У подальшому 2 та 30 березня та 27 квітня
2012 року він передавав ОСОБА_9, через
його сина ОСОБА_8 по 40 000 гривень, а
загалом - 120 000 гривень.

Таким чином, 27 квітня 2012 року він
повністю виконав свої обов'язки i щодо
сплати ОСОБА_9 160 000 гривень за земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

25.06.2012 року позивач оформив документи
на вищезазначену земельну ділянку.на iм
'я ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Після смерті ОСОБА_10 земельна ділянка
увійшла у склад спадщини. На цей час
право власності на зазначену земельну
ділянку спадкоємці не оформили.

Свою бездіяльність у цьому питанні
відповідачі пояснюють скрутним
фінансовим становищем. З тих же підстав
вони неспроможні повернути йому
сплачені кошти, які внаслідок
інфляційних процесів значною мірою
втратили свою купівельну спроможність
та продовжують знецінюватися.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_11, яка діє також як
представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 визнала, просила їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала. Пояснила, що позивач грошей за
придбання земельної ділянки, яка
належала її батьковi, не сплачував.
Ніякого договору купівлі-продажу чи
угоди щодо передання земельної ділянки
у власність ОСОБА_1 не укладалось.

Представник третьої особи відділ
Держземагенства у Дергачівському
районі Харківської області в судове
засідання не з'явився. Надав на адресу
суду заперечення, в якому проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
заперечував. В обґрунтування
заперечення зазначив, що згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії ХР №10-00-033313,
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №633 від 25.01.1996
року, земельна ділянка площею 0,12 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку розташована за
адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року
перебуває у власності ОСОБА_9 Відділ
вважає, що недотримання вимог щодо
форми укладання договору
купівлі-продажу земельної ділянки між
ОСОБА_12 та ОСОБА_1, укладення якого
потребувало обов'язкової письмової
форми та нотаріального посвідчення має
наслідком визнання такого договору
нікчемним. Оскільки право власності на
земельну ділянку не було переоформлено
на позивача відповідно до
встановленого законом порядку, то у
позивача відсутні законні підстави для
визнання за собою права власності на
вищезазначену земельну ділянку.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про
причини неявки у судове засідання. У
разі неповідомлення суду про причини
неявки вважається, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, не
з'явилися в судове засідання без
поважних причин.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників позивача, відповідача
ОСОБА_11, ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_5, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії ХР №10-00-033313,
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №633 від 25.01.1996
року, та технічної документації
земельна ділянка площею 0,12 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку розташована за
адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року
перебуває у власності ОСОБА_9 (а.с.18-35)

Як пояснила ОСОБА_11, в грудні 2011 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в усній формі
домовились про відчуження земельної
ділянки, яка належить останньому, за
адресою: АДРЕСА_1 за 160 000 гривень. При
усній домовленості між сторонами
ОСОБА_1 пообіцяв належно оформити
земельну ділянку за свої кошти, після
чого вони укладуть у письмовій формі
договір купівлі-продажу зазначеної
земельної ділянки.

Як пояснив свідок ОСОБА_8, на виконання
домовленості ОСОБА_1 передавав ОСОБА_9
через нього грошові кошти: 17.02.2012 року -
40000 гривень, 02.03.2012 року - 40000 гривень,
30.03.2012 року - 40000 гривень, 27.04.2012 року - 40000
гривен. Даний факт підтверджується
копіями розписок ОСОБА_13 про отримання
грошових коштiв для передачi їх ОСОБА_9
за відчужувану земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-17).

18.02.2012 року ОСОБА_9 оформив на ім`я
ОСОБА_1, ОСОБА_14 довіреність, якою
уповноважив їх оформити документи на
цю земельну ділянку з правом продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер (а.с.36).

Згідно відповіді Дергачівської
державної нотаріальної контори після
смерті ОСОБА_9 до Дергачівської
державної нотаріальної контори заяв
про прийняття спадщини чи відмови від
спадщини не надходило, спадкова справа
не заводилась, свідоцтво про право на
спадщину не видавалось (а.с.68).

Згідно вимог ст. 131, 132, 125 Земельного
Кодексу України, громадяни та юридичні
особи України, а також територіальні
громади та держава мають право
набувати у власність земельні ділянки
на підставі міни, ренти, дарування,
успадкування та інших
цивільно-правових угод. Укладення
таких угод здійснюється відповідно до
Цивільного кодексу України з
урахуванням вимог цього Кодексу. Угоди
про перехід права власності на
земельні ділянки укладаються в
письмовій формі та нотаріально
посвідчуються. Угоди повинні містити:

а) назву сторін (прізвище, ім'я та по
батькові громадянина, назва юридичної
особи);

б) вид угоди;

в) предмет угоди (земельна ділянка з
визначенням місця розташування, площі,
цільового призначення, складу угідь,
правового режиму тощо);

г) документ, що підтверджує право
власності на земельну ділянку;

ґ) відомості про відсутність заборон на
відчуження земельної ділянки;

д) відомості про відсутність або
наявність обмежень щодо використання
земельної ділянки за цільовим
призначенням (застава, оренда,
сервітути тощо);

е) договірну ціну;

є) права та обов'язки сторін;

ж) кадастровий номер земельної ділянки;

з) момент переходу права власності на
земельну ділянку.

Додатком до угоди, за якою здійснюється
відчуження земельної ділянки
приватної власності, є державний акт на
право власності на земельну ділянку, що
відчужується (або відчужувалась). Право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки або
іншого нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Матерiали справи свiдчать, що
безпосередньо мiж ОСОБА_15 та ОСОБА_10
взагалi нiякого договору щодо
вiдчуження земельної дiлянки за
адресою: АДРЕСА_1 не укладалося;
розписок безпосередньо вiд ОСОБА_10 про
отримання ним коштiв за цю земельну
дiлянку в матерiалах справи немає;
взaгaлi вiдсутнiй письмовий договiр про
намiр ОСОБА_10 продати саме цю земельну
дiлянку та саме за таку суму.

За таких обставин пiдстав для
задоволення позову не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 545, 657 ЦК України, ст.
ст. 125, 131, 132 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 58, 59,
60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа
Державне агентство земельних ресурсів
України в особі відділу у
Дергачівському районі Харківської
області про визнання права власності -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня ухвалення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.С. Овсянніков