АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1188/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року
м. Хмельницькийє

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Заїки В.М.,

суддів: Варвус Ю.Д., Пастощука М.М.,

при секретарі:
Кошельнику В.М.,

за участю:
представників сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 19 серпня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 у своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення
компенсації частки спільного майна.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2008 року ОСОБА_2 в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_1
звертаючись до суду з названим позовом
до ОСОБА_5 вказувала, що проживала в
зареєстрованому шлюбі з сином
відповідача до 20.03.2007 року. На підставі
договору дарування посвідченого 27.06.2002
року приватними нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 позивачці з
неповнолітнім сином ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 подарував належну
йому 2/3 частини двокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Інша 1/3 частина даної квартири
перебувала у власності відповідача.
Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 04.06.2008 року ОСОБА_1 був
позбавлений батьківських прав щодо
ОСОБА_3 через ухилення від участі у
вихованні та утримані дитини. Крім
того, позивачка, вказувала, що ОСОБА_1
проживає та зареєстрований у спірній
квартирі, а її з сином вигнав з належної
їм квартири і вже протягом трьох років
не допускає до власного житла.
Позивачка з сином змушені орендувати
житло,незважаючи на належність їм
права власності на 2/3 частини спірної
квартири. Неодноразові спроби
повернутися до квартири закінчувалися
для позивачки з сином безрезультатно. У
зв'язку з тим, що в добровільному
порядку вирішувати дане питання
відповідач не бажає, позивач просив
виділити в натурі їй з

________________________________________________________________________
_____________________

Головуючий у першій інстанції:Логінова
С.М.
Провадження № 22-ц/792/1188/14

Доповідач: Заїка В.М.
Категорія:
2,5

неповнолітнім сином ОСОБА_3 належні їм
на праві власності 2/3 частини
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 шляхом
компенсації вартості даної частки
спільного майна в грошовому виразі за
рахунок відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, до участі у
справі залучено ОСОБА_1 як
процесуального правонаступника.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 29 липня 2013 року залучено в
якості співвідповідача ОСОБА_4

В ході розгляду справи позивачка
неодноразово змінювала та уточнювала
позовні вимоги. Згідно остаточних
уточнень просила стягнути з ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості належної
їй з неповнолітнім сином ОСОБА_3 1/2
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1
пропорційно успадкованої ним частини
квартири в сумі 54 268,67 грн. та стягнути з
ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості
належної їй з неповнолітнім сином
ОСОБА_3.1/2 частину двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 в сумі 27 134,33 грн.
припинити її з сином право власності на
? частину двокімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 19 серпня 2013
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та
її неповнолітнього сина ОСОБА_3
вартість належної їм на праві
власності ? частини квартири АДРЕСА_1
пропорційно успадкованої ОСОБА_1 1/3
частки квартири, яка становить 54 268,67
грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та
її неповнолітнього сина ОСОБА_3
вартість належної їм на праві
власності ? частини квартири АДРЕСА_1
пропорційно успадкованої ОСОБА_4 1/3
частки, яка становить 27 134,33 грн.

Припинено право власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Вирішено розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким вирішенням
спору, відповідач ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати заочне рішення та ухвалити
нове, яким відмовити позивачці в
задоволені позову. Апелянт посилається
на порушення норм матеріального та
процесуального права, зокрема вказує,
що суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що позивачка, її
неповнолітній син та відповідачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 і за
неможливості спільного проживання
яких - позивач, в порядку ст.ст.358,364,365 ЦК
України, наділений правом щодо
стягнення грошової компенсації з
відповідачів за належну йому частку у
спільному майні. Водночас апелянт
вказує, що суд першої інстанції не
навів достатньої мотивації наявності
підстав передбачених ст..ст.358,364 ЦК
України. Крім того, апелянт вказує, що
суд зробив передчасний висновок про
те, що ОСОБА_1 є одним із співвласників
цієї квартири.

Заслухавши доповідача, думку учасників
процесу, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення, суд вирішує,
зокрема, такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Таким вимогам закону оскаржуване
рішення повністю не відповідає.

Так, суд першої інстанції вірно
визначився з характером правовідносин,
однак не в повній мірі з'ясував всі
обставини справи. Частково
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач, її
неповнолітній син та відповідачі є
співвласниками спірної квартир і за
неможливості спільного проживання
позивач в силу ст.358,364,365 ЦК України,
наділений правом щодо стягнення
грошової компенсації з відповідачів за
належну йому частку у спільному майні.

Судом встановлено, що 06.01.1994 року
квартира АДРЕСА_1 була приватизована
ОСОБА_5, його дружиною - ОСОБА_8 та сином
ОСОБА_1 в рівних частках, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 06.01.1994
року(а.с.152).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла, ОСОБА_5,
який був зареєстрований в означеній
квартирі, фактично прийняв спадщину
після смерті своєї дружини - ОСОБА_8, і
його частка у спадковому майні
становила 1/6 частини спірної квартири,
що встановлено рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 10.07.2009 року,
частка ОСОБА_1 також складала 1/6 частину
вказаної квартири.

15.07.2000 року першою Хмельницькою
державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_8 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 25 серпня 2010
року визнано частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, видане 15
липня 2000 рокуна ім'я ОСОБА_1 в частині 1/6
частки цього майна та визнано частково
недійсним договір дарування частини
квартири від 27 червня 2002 року,
укладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2, діючого
від свого імені та імені
неповнолітнього ОСОБА_3 та дублікат
зазначеного договору в частині
дарування ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
рівних частках 1/6 частини квартири в
будинку АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням фактично у ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 залишилося по ? означеної
квартири. На підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
відділом приватизації Хмельницької
міської адміністрації від 06 січня 1994
року, згідно розпорядження від 06 січня
1994 року за №6188 та на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого Першою Хмельницькою
державною нотаріальною конторою 28
жовтня 2010 року, зареєстрованого у
реєстрі за №4-2001. інша ? частина
залишилася у власності ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер і після його
смерті процесуальним правонаступником
є ОСОБА_1 Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 13
вересня 2012 року ОСОБА_1 отримав у
спадщину 1/3 частини квартириАДРЕСА_1.

Згідно ст.358 ЦК України, кожен із
співвласників має право надання йому у
володіння та користування тієї частини
спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. В разі
неможливості цього, він має право
вимагати від інших власників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Згідно ст.364 ЦК України співвласник має
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч.2 ст.183 ЦК
України), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших власників, якщо
частка є не значною і не може бути
виділена в натурі, річ є не подільною,
спільне володіння і користування
майном є неможливим, таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до висновку експертного
дослідження №2065/13 складеного 20.02.2013
року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
складає 162 806 грн., вартість 1 кв.м.
складає 4010 грн.

Вартість ? частини двокімнатної
квартири належної на праві власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складає 81 403 грн.

Посилання апелянта на ст.331 ЦК України
не заслуговують на увагу, оскільки
приписи даної норми регулюють
правовідносини щодо новоствореного
майна та об'єктів незавершеного
будівництва, дані правовідносини
регулюються ст..328 ЦК України,
відповідно до якої право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Позивач не надав доказів, а суд першої
інстанції не з'ясував та передчасно
визнав ОСОБА_4 власником 1/6 частини
спірної квартири. Матеріали справи не
містять доказів, які б підтверджували
право власності на 1/6 квартири за
ОСОБА_4., не здобуто таких і в судовому
засіданні. З огляду на це, колегія
суддів вважає, що позивачці в
задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_4
потрібно відмовити з підстав
недоведеності позовних вимог.

При розподілі судових витрат, суд
виходить із положень ст.88 ЦПК України,
згідно якої стороні на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції
постановлене з порушенням норм
матеріального права, через неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи ів підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст.307,309,316,319,324 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Заочне рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 19 серпня 2013
року скасувати.

Позов ОСОБА_2 в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та
її неповнолітнього сина ОСОБА_3
вартість ? частини квартири АДРЕСА_1 в
сумі 81403 ( вісімдесят одна тисяча
чотириста три) грн.

Припинити право власності ОСОБА_10 і
ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1 та
визнати за ОСОБА_1 право власності на
припинену ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 81
грн. судових витрат та в доход держави
733 грн. 03 коп. судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_2 в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення компенсації частки
спільного майна відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М.Заїка