Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/4021/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Шалота Костянтин Валерійович
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого –
судді                    Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської
Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі
судового

засідання
ОСОБА_2,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 04 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної залиттям
квартири, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом. З
урахуванням уточнених позовних вимог
просили стягнути на їх користь з
відповідачів в солідарному порядку
майнову шкоду в сумі 9 536 грн., 6000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, судові
витрати за проведення судової
будівельно-технічної експертизи у сумі
2000 грн. та витрати на правову допомогу у
сумі 2000 грн. В обґрунтування позову
зазначали, що 01.01.2013 року в квартирі
АДРЕСА_1, яка належить їм на праві
спільної власності, з вини
відповідачів, які проживають у
розміщеній поверхом вище квартирі №50,
сталося залиття квартири, внаслідок
якого були пошкоджені стіни, стеля,
електрична проводка в кімнаті, кухні,
коридорі, ванній кімнаті. Крім того,
позивачі зазначали, що внаслідок
неправомірних дій відповідачів
порушено їх звичайний порядок життя, що
спричинило моральні та душевні
страждання, які обумовлені вимушеним
переїздом на тимчасове проживання до
родичів та захворюванням малолітньої
доньки ОСОБА_4 Незручності та
дискомфорт вони переживають і до цього
часу.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 04 квітня 2014 року
позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну
шкоду, завдану внаслідок залиття
квартири, у розмірі 1589,33 грн. з кожного
та моральну шкоду у розмірі 200 грн. з
кожного. Цим же рішенням стягнуто з
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану
внаслідок залиття квартири, у розмірі
1589,33 грн. з кожного. В задоволені решти
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_4 судові витрати на загальну суму
1448,04 грн., що складаються з судового
збору у сумі 114,70 грн., витрат на
проведення судової експертизи у сумі
666,67 грн. та витрат на правову допомогу у
сумі 666,67 з кожного.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове, яким провадження у
справі закрити. На думку апелянта,
судом при ухваленні рішення порушені
норми матеріального права, висновки
суду не відповідають обставинам
справи. Вважає, що заподіяння моральної
шкоди не доведено позивачами.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК для
покладення відповідальності на
заподіювача майнової шкоди необхідна
сукупність таких обов”язкових умов:
наявність шкоди, протиправність дій
заподіювача шкоди, причинний зв”язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою, вина в заподіянні
шкоди.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
покладення на відповідачів обов”язку
відшкодувати заподіяну з їх вини шкоду
позивачам, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
01.01.2013 року квартира АДРЕСА_1 була
залита водою. Причиною залиття став
порив шланга кухонного змішувача в
квартирі №50, розміщеній поверхом вище.
В результаті залиття пошкоджено
частково стелю та стіни в житловій
кімнаті, кухні, коридорі та ванній
кімнаті. Також на дві доби було
відключено електропостачання в
залитій квартирі.

Зазначені обставини встановлені актом
від 2 січня 2013 року, складеним
працівниками КП „ВЖРЕП №3”, який
обслуговує зазначений будинок (а.с.12).
Допитані судом в якості свідків особи,
які складали зазначений акт, його зміст
підтвердили. Крім того, самі
відповідачі факту залиття не
заперечують.

Власниками пошкодженої квартири є в
рівних частках позивачки (а.с.6).

Доводи апеляційної скарги щодо
неможливості підтвердження позивачами
своїх вимог зазначеним актом через
його невідповідність встановленій
типовій формі, висновків суду не
спростовують та на їх правильність не
впливають. За приписами ч.1 ст.57 ЦПК
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ч.1 ст.58 ЦПК).

Наданий позивачами доказ вказаним
вимогам закону відповідає.

Разом з тим, в порушення вимог ч.1 ст.60
ЦПК відповідачами не надано будь-яких
інших доказів на спростування вимог
позивачів та на підтвердження своїх
заперечень.

Відповідачі в 1/3 частині кожен є
співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.42).

Відповідно до ст.322 ЦК власник
зобов”язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Тобто, утримання в належному
технічному стані системи
водопостачання, яка знаходиться в
межах квартири, є обов”язком її
власників.

Розмір заподіяної позивачам внаслідок
залиття майнової шкоди визначений
експертом і становить 9536 грн.(а.с.48-57).
Висновок експертизи відповідачами не
спростований.

Право вибору способу відновлення
порушеного права надано позивачам.

За наведених обставин суд обгрунтовано
поклав на відповідачів обов”язок в
рівних частках відшкодувати заподіяну
позивачам внаслідок залиття квартири
матеріальну шкоду.

Крім того, зобов”язуючи відповідачів
відшкодувати заподіяну позивачці
ОСОБА_4 моральну шкоду, суд
обгрунтовано виходив з того, що така
шкода заподіяна їй у зв”язку з
пошкодженням майна, необхідністю
докладання додаткових зусиль для
організації свого життя – вимушеним
тимчасовим переїздом з малолітньою
дитиною до родичів.

Визначаючи розмір відшкодування суд
врахував обставини, за яких заподіяно
шкоди – новорічні свята; тривалість
вимушених змін в житті позивачки, а
саме, проживання в пошкодженій
квартирі з січня 2013 року до цього часу,
та виходячи із засад розумності,
виваженості і справедливості
обгрунтовано стягнув зазначене
відшкодування в сумі 600 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині
незабезпечення судом права
відповідачів на надання правової
допомоги не заслуговують на увагу,
оскільки таке право сторонам судом
було роз”яснено, а обов”язку щодо
надання такої допомоги в цивільній
справі суд не несе. Крім того, за участі
в апеляційному суді представника
відповідачки будь-яких процесуальних
дій, направлених на спростування
наданих позивачами доказів, не було
вчинено, хоча таке право їм було
роз”яснено. Інші доводи апеляційної
скарги на правильність висновків суду
не впливають та їх не спростовують.

Рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, –

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: