Справа № 232/2759/12 Провадження №
22-ц/772/2805/2014Головуючий в суді першої
інстанції Вохмінова О. С.Категорія
27Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області у складі:

головуючого судді : Якименко М.М.,

суддів : Зайцева А.Ю.,
Іващука В.А.,

при секретарі:
Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі апеляційного суду
Вінницької області в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ « УніверсалБанк » про визнання
договору недійсним за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.08.2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 27.08.2013
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ПАТ «УніверсалБанк » про визнання
договору недійсним було відмолено.

На вказане рішення ОСОБА_2
через свого представника подала
апеляційну скаргу, в якій порушує
питання про його скасування як такого,
що ухвалено судом з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та просить ухвалити нове, яким її
позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджені тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

28.03.2007 року між ВАТ « Банк
Універсальний», правонаступником
якого є ПАТ « УніверсалБанк » та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір №15
/04/207 k-07 ( далі Договір) , відповідно до
якого Банк надав позичальнику ОСОБА_2
кошти у тимчасове платне користування
в розмірі 10000,00 доларів США строком до
27.03.2017 року під 13,7% річних.

Порядок сплати кредиту та його
відсотків визначено п.п. 4.4-4.6 Договору.

П.4.5 Договору передбачено, що сплата
заборгованості по кредиту
здійснюється згідно графіку погашення
заборгованості ( додаток №1),який є
невід»ємною частиною Договору, а
відсотки нараховуються і сплачуються
відповідно до п.4.4 Договору.

Судом також було встановлено, що між
сторонами було укладено чотири
додаткових угоди до основного
кредитного Договору від 28.03.2007 року. На
момент укладення, як основного
Договору так і додаткових угод,
сторони досягли згоди з усіх його
істотних умов.

Суд встановив, що в заяві на отримання
кредиту від 28.03.2007 року ОСОБА_2 вказала ,
що мета її кредитування - розвиток
бізнесу. Також в тексті самого
договору була відсутня вказівка на
споживчий кредит.

Також суд зазначив, що Постанова
правління НБУ №168 від 10.05.2007 року « Про
затвердження Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту» була прийнята і зареєстрована
в Міністерстві Юстиції України 25.05.2007
року, а саме після укладення між
сторонами кредитної угоди.

Відтак висновок суду про те, що в даному
випадку до відносин, що склались між
сторонами, не можуть застосовуватись
норми Закону України « Про захист прав
споживачів» та положення Постанови
правління НБУ №168 від 10.05.2007 року « Про
затвердження Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту», є правильним.

Ст.230 ЦК України передбачено, що якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(ч.1ст.229 ЦК України), такий правочин
визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкоджати вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
вказувала на те, що обставинами , щодо
яких її введено в оману є те, що в
кредитному договорі не визначено, яким
методом повинні нараховуватись
відсотки за користування кредитними
коштами, не визначено, за якою схемою
повинно здійснюватись погашення
заборгованості по відсоткам, відсутня
сукупна вартість кредиту за кожним
платіжним періодом, що на її думку
унеможливлює визначення суми
нарахування до сплати відсотків за
користування кредитними коштами. Крім
зазначеного, позивач посилалася на
висновок експерта №7/13-21 від 27.06.2013 року,
що міститься в матеріалах справи.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що відсутність орієнтованої
сукупної вартості кредиту та методу
нарахування відсотків не є умовами чи
змістом самого кредитного договору, а
відтак не може бути правовою підставою
для визнання такого договору
недійсним.

З таким висновком суду погоджується і
судова колегія.

Судом також встановлено, що до
кредитного договору від 28.03.2007 року і
додаткової угоди №1 від 19.09.2007 року був
доданий графік погашення кредитної
заборгованості , який визначав суму
щомісячного платежу на погашення
кредиту. Також в графіку була визначена
остаточна сума кредиту - 10000,00 доларів
США( 28.03.2007 року) та 50000,00 США (19.09.2007
року).

Відмовляючи в задоволенні позову
міський суд правильно виходив з того,
що неможливість позивача самостійно
визначити щомісячну суму на погашення
відсотків не свідчить про умисел
відповідача ввести ОСОБА_2 в оману і не
може бути підставою для визнання
правочину недійсним.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не
було доведено ті обставини, на які вона
посилалась, як на підставу своїх вимог,
висновок суду про відмову в
задоволенні позову, є правильним.

Ухвалюючи рішення в даній справі, суд
правильно застосував норми цивільного
законодавства до правовідносин, що
склались між сторонами, дав їм належну
правову оцінку, а відтак доводи
апеляційної скарги безпідставні і до
уваги не приймаються.

За таких обставин, рішення суду є
законним, обґрунтованим,
постановленим з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержання норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.08.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :