Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 432/239/14-ц
Провадження № 22ц/782/2045/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області в складі:

головуючого – Фарятьєва С.О.

суддів – Іванової І.П.,
Назарової М.В.

при секретарі – Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на
рішення Стахановського міського суду
Луганської області від 14 березня 2014
року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-тя
особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів
на утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання,-

В С Т А Н
О В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому
просила стягнути з нього на її користь
аліменти на утримання їх спільного
сина – ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
частини всіх видів його заробітку
(доходу), але не менш 30% прожиткового
мінімуму доходів громадян щомісяця і
до закінчення ним навчання, але не
більше як до досягнення ним 23 років,
посилаючись на те, що з 05 серпня 2013 року
він курсантом денної форми навчання
ЛДУВС ім. Е.О.Дидоренка, в зв’язку з чим
потребує матеріальної допомоги, проте
відповідач йому її не надає, хоча має
таку можливість.

Рішенням Стахановського міського
суду Луганської області від 14 березня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_3. Ю.В. було
задоволено частково. Суд стягнув з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти у
розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку (доходів) щомісячно на
утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2,
починаючи з 1701.2014 року4 і до закінчення
навчання – 01.07.2017 року. З ОСОБА_2
стягнуто також судовий збір на користь
держави в розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції відповідач подав
на нього апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог їй
відмовити, оскільки вважає його
незаконним і необґрунтованим та таким,
що ухвалено з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а також недоведеності обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими.

Вислухавши доповідача, пояснення
позивачки, яка з’явилась до суду
апеляційної інстанції, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню за наступних
підстав.

В статті 124 ч.2 Конституції України
закріплено положення про те, що
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають в державі.

У відповідності із вимогами ст.2
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», суд, здійснюючи
правосуддя на засадах верховенства
права, забезпечує кожному право на
справедливий суд та повагу до інших
прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

В силу ст.4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об’єктивність та неупередженість,
лише створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. Згідно ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. А
відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Крім того, у відповідності із
вимогами ст.ст.213,214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин та
інше.

З матеріалів справи вбачається, що
вказані вимоги закону судом першої
інстанції, при розгляді даної справи,
виконано було не в повному обсязі.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що відповідач
по справі є батьком сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на
денному відділенні Луганського
державного університету внутрішніх
справ (ЛДВУС) ім. Е.О. Дідоренка і є
курсантом 1-го курсу. Строк навчання
закінчується у липні 2017 року (а.с.6-7).

З довідки ЛДУВС ім. Е.О.Дидоренко
від 14 січня 2013 року №5, наданій ОСОБА_4,
вбачається, що з 5 серпня 2013 року його
щомісячне грошове утримання складає 208
грн. (а.с.10).

Відповідно до довідок №291 від 20.12.2013
року і №200 від 24.12.2013 року відповідач з
07.09.2011 року працює у ПАТ «Стахановський
завод феросплавів» електромонтером і
його середньомісячна заробітна плата
складає 2472,64 грн. (а.с.11-12).

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

З аналізу вказаної статті
вбачається, що право на отримання
аліментів у зв'язку з продовженням
повнолітньою донькою чи сином навчання
не є абсолютним, а залежить від
обставин, які повинні свідчити про
наявність потреби повнолітніх в
матеріальній допомозі саме у зв'язку з
навчанням та можливістю батьків
надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно до положень ст. 179 ЦПК
України саме вказані обставини в ході
розгляду справи потребували доведення
позивачкою ОСОБА_3

Між тим, останньою, всупереч
вимогам ст.ст.11,60 ЦПК України не було
надано жодного доказу з приводу
доведення обставин, на які вона
посилалась як на підставу своїх вимог.

Фактично позивачка ОСОБА_3
обмежилась наданням суду лише копій
свідоцтв про народження сина, про
встановлення батьківства відповідача
щодо сина, довідок з місця навчання
сина, з місця проживання позивачки та
про доходи відповідача.

Як вбачається із змісту судового
рішення, судом першої інстанції також
не досліджувались обставини про
наявність у повнолітнього сина сторін,
який продовжує навчання, потреби в
матеріальній допомозі, пов'язаної саме
з таким навчанням.

Натомість, з довідки яка міститься
в матеріалах справи, вбачається, що
курсант 1-го курсу Луганського
державного університету внутрішніх
справ імені ОСОБА_6, тобто син сторін,
ОСОБА_4 знаходиться на повному
державному забезпеченні. Втім суд
першої інстанції вказаній обставині
відповідної правової оцінки не дав,
фактично залишивши вказаний факт поза
увагою.

Будь-яких інших доказів з приводу
понесених позивачкою чи їх повнолітнім
з відповідачем сином витрат на
навчання, зокрема на придбання
необхідних канцелярських виробів,
засобів зв`язку, Інтернету, витрат на
придбання продуктів харчування, оплату
вартості проїзду до навчального
закладу, зайняття спортом, позивачкою
суду не надано.

Разом з тим, відповідач має
постійне місце роботи, отримує
стабільний дохід, на утриманні інших
дітей або осіб, які потребують
матеріальної допомоги немає і ніяких
доказів з цього приводу він суду не
надав.

Статтею 200 СК України встановлено,
що суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
ст.182 цього Кодексу. При визначення
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

До відносин між батьками і дочкою,
сином щодо надання їм утримання
застосовуються норми ст.ст. 187, 189 - 192 і 194
- 197 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров`я та матеріальне
становище дитини, стан здоров`я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
осіб: дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин судова колегія
вважає, що відповідач має можливість
надавати певну допомогу на утримання
сина, який самостійних доходів, що
дозволяють забезпечити його
матеріальні потреби, немає, а тому суд
першої інстанції поспішно дійшов
висновку про стягнення з нього на
користь позивачки аліментів на
утримання сина в розмірі ? частки з усіх
видів його заробітку щомісячно, в
зв’язку з чим їх слід знизити до 1/8
частини.

Тому з огляду на вищенаведене, а
також з урахуванням положень ч.1 ст.309
ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне рішення суду першої
інстанції змінити

Керуючись ст.303, 307, п.п.2-4 ч.1 ст. 309, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Стахановського міського
суду Луганської області від 14 березня
2014 року змінити, зменшивши розмір
аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3, на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? до 1/8 частини з
усіх видів його заробітку щомісячно.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів
після його проголошення.

Головуючий:

Судді: