№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Донецьк
„21" березня
2014 року

Кіровський районний суд м. Донецька у
складі головуючого судді Сидорова Є.І.,
при секретарі Нестеренко П.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» відокремлений підрозділ
«Шахта ім. Є.Т. Абакумова» про
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
відповідача ДП «Донецька вугільна
енергетична компанія» ВП «Шахта ім. Є.Т.
Абакумова» з позовом про відшкодування
моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що з 1967 року
він працював на шахті м. Абакумова. З 01
червня 2001 року він працював
електрослюсарем підземним 5 розряду з
повним робочим днем. З 2006 року він почав
часто хворіти, неодноразово знаходився
на амбулаторному та стаціонарному
лікуванню. Йому встановлений діагноз:
попереково-крижова радікулопатія з
вираженим м'язово-тонусним з двобічним
кореневим больовим синдромом,
статико-динамічними порушеннями.

Згідно медичного висновку № 2580/2415 від 04
грудня 2012 року ОСОБА_1 встановлений
професійний характер захворювання. Він
є інвалідом 3 групи за професійним
захворюванням з втратою професійної
працездатності 45%.

19 листопада 2012 року наказом № 945 к він
був звільнений на підставі п. 2 ст. 40
КЗпП України у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника займаної
посади виконуваній роботі внаслідок
стану здоров'я, який перешкоджає
продовженню даної роботи.

На теперішній час він позбавлений
можливості працювати за фахом,
оскільки в силу стану здоров'я йому
протипоказана фізична праця у
підземних умовах, важка фізична праця,
несприятливі метеоумови.

Стан його здоров'я погіршився, він
змушений звертатися за допомогою
лікарів, постійно приймає ліки. Після
звільнення з роботи він не має
можливості у достатній мірі
забезпечувати родину, оскільки велику
частку пенсії використовує на
придбання ліків. Вказані обставини
порушують його нормальні життєві
устої, спричиняють моральні страждання
та потребують додаткових зусиль для
організації його життя.

Вважає, що з вини відповідача йому
спричинена моральна шкода, яку він
оцінює у 50000 грн.

Просить стягнути з відповідача на його
користь у рахунок відшкодування
моральної шкоди 50000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримав в повному обсязі позовні
вимоги, дав суду пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ДП «Донецька
вугільна енергетична компанія» ВП
«Шахта ім. Є.Т. Абакумова» в судове
засідання з'явилася, позов не визнала,
пояснила, що позивач ОСОБА_1 знаходився
у трудових відносинах з шахтою ім.. Є.Т.
Абакумова з 1967 року. З 01 червня 2001 року
працював у якості електрослюсаря
підземного 5 розряду з повним робочим
днем під землею. Під час роботи у
підземних умовах стан здоров'я
позивача погіршився, йому було
встановлено 45% втрати працездатності
безстроково за професійним
захворюванням та 3 групу інвалідності.
Вважає, що діями відповідача позивачу
не була спричинена моральна шкода. Крім
того, вважає, що позивач не надав
переконливих доказів спричинення йому
моральної шкоди, в тому числі діями
відповідача. Просила у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Суд, заслухав пояснення сторін, вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач ОСОБА_1 з 06.10.1967 року
знаходився у трудових відносинах з
шахтою ім.. Абакумова. 01 червня 2001 року
був прийнятий електрослюсарем
підземним 5 розряду в повним робочим
днем під землею, що підтверджується
записами у трудовій книжці (наказ № 373к
від 01.06.2001 року).

19 листопада 2012 року позивач звільнений
із займаної посади у зв'язку з
виявленою невідповідністю працівника
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
даної роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України (наказ № 945 к від 19.11.2012 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування працівнику моральної
шкоди у випадку порушення його
законних прав, що призвело до моральних
страждань, втраті нормальних життєвих
зв'язків та потребують від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, проводиться власником або
уповноваженим ним органом в порядку,
встановленому законодавством.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди (зі змінами,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року) , відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин,
зокрема виконання робіт у небезпечних
для життя і здоров'я умовах, яке
призвело до його моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
відшкодування моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
спричинена фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями або
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка його спричинила, за наявності її
вини.

Рішенням Конституційного Суду України
від 08 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008
встановлено, що застраховані
громадяни, потерпілі внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, мають право
на відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. 237-1
КЗпП України. Власник або
уповноважений ним орган, зобов'язаний
відшкодовувати моральну шкоду,
спричинену умовами виробництва всіма
потерпілим, у тому числі у випадку
встановлення тимчасової, стійкої,
повної або часткової втрати
професійної працездатності.

Робота в шахті під землею є джерелом
підвищеної небезпеки та створює
підвищену можливість спричинення
шкоди здоров'ю працівника із-за
неможливості підвищеного контролю
людини за умовами та факторами.

Внаслідок тривалих обстежень,
консультацій та лікування, а також на
підставі рішення МСЕК, де позивач був
оглянутий, йому був встановлений
діагноз: попереково-крижова
радікулопатія з вираженим
м'язово-тонусним з двобічним кореневим
больовим синдромом,
статико-динамічними порушеннями.

Згідно акту розслідування
професійного захворювання від 10.12.2012
року професійне захворювання виникло
при таких умовах: важка фізична праця:
підняття та переміщення вантажів
постійно на протязі зміни вагою до 20 кг,
при нормі до 15 кг, періодично до 40 кг,
при нормі до 30 кг. Вимушені наклони
корпуса тіла під кутом більш 30 градусів
до 150 нахилів за зміну, при нормі 100
нахилів за зміну 3. Робота в вимушеній
позі до 26% робочого часу при нормі - 25%.

16 січня 2013 року рішенням МСЕК № 2 м.
Донецька позивачу ОСОБА_1 первинно
встановлена стійка втрата професійної
працездатності на 45% та 3 група
інвалідності безстроково у зв'язку з
отриманням професійним захворюванням.

В судовому засіданні встановлено, що
внаслідок фізичного впливу
небезпечних та шкідливих умов праці
джерелом підвищеної небезпеки
внаслідок отриманого професійного
захворювання на виробництві, позивачу
ОСОБА_1 спричинена моральна шкода, яка
полягає в тому, що він визнаний
інвалідом 3 групи зі стійкою втратою
працездатності на 45% за професійним
захворюванням, має серйозні порушення
здоров'я зі стійким розладом функцій
організму, обумовленими наслідками
професійного захворювання, отриманого
внаслідок тривалої роботи у
несприятливих для здоров'я умовах на
виробництві, і, як наслідок цього,
такого, що призвело до обмеження
нормальної життєдіяльності, моральним
стражданням, втраті звичних життєвих
зв'язків, що потребує значних
додаткових зусиль для організації його
життя. Викладене є підставою для
відшкодування позивачеві моральної
шкоди відповідачем у відповідності до
ст. 237-1 КЗпП України, ст. 12 Закону
України «Про охорону праці».

У зв'язку з даним каліцтвом, змінився
його звичний образ життя, він вимушений
тривалий час витрачати на відвідування
лікувальних закладів, неодноразові
обстеження, консультації спеціалістів.

Всі ці обставини порушили звичний
спосіб життя позивача та вимагали від
нього зусиль для організації своєї
життєдіяльності, що потягло за собою
негативні переживання та спричинило
моральні страждання.

Задовольнити вимоги позивача про
стягнення з відповідача 50000 грн. в
порядку відшкодування моральної шкоди
суд не находить можливим, оскільки така
сума є завищеною та не відповідає
глибині моральних та фізичних
страждань позивача, ступеню втрати ним
професійної працездатності та групі
інвалідності.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності,
справедливості і домірності завданої
моральної шкоди, з огляду на важкі
безстрокові наслідки професійного
захворювання, постійний характер
негативних наслідків, обмеження
життєдіяльності, порушення та зміну
звичайного укладу життя і особистих
зв'язків, вважає за можливе та
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 13500 грн. в порядку
відшкодування моральної шкоди, що буде
еквівалентним завданим моральним
стражданням.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 13500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються, зокрема позивачі -
за подання позовів про відшкодування,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Суд, розглянувши справу, і частково
задовольняючи позовні вимоги, вважає
необхідним стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 268, 1167 ЦК України, ст. 153, 237-1
КЗпП України, ст.. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія» відокремлений
підрозділ «Шахта ім. Є.Т. Абакумова» про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» відокремлений підрозділ
«Шахта ім. Є.Т. Абакумова» на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 13500 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 до державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія» відокремлений
підрозділ «Шахта ім. Є.Т. Абакумова» про
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Стягнути з державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» відокремлений підрозділ
«Шахта ім. Є.Т. Абакумова» на користь
держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга про його оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя:
Є.І. Сидоров