Номер провадження: 22-ц/785/160/14
Номер справи місцевого суду: 1522/9052/12
Головуючий у першій інстанції Домусчі
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року

м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 листопада 2013 року, та на додаткове
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 14 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним патенту;
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державної
служби інтелектуальної власності
України про визнання недійсним та
скасування рішення Державного
Департаменту інтелектуальної
власності Міністерства освіти і науки
України про реєстрацію авторського
права на твір та про визнання
недійсним, скасування свідоцтва про
реєстрацію авторського права на твір
та стягнення судових витрат,

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом про
визнання недійсним патенту НОМЕР_1 на
корисну модель "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 10
серпня 2007 року, виданого на ім'я ОСОБА_2,
мотивуючи свої вимоги тими
обставинами, що 09 вересня 2005 року
Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
позивачу, як одному з співавторів твору
ІНФОРМАЦІЯ_2, було видане свідоцтво про
реєстрацію авторського права НОМЕР_2.

У 2012 році йому стало відомо про
існування деклараційного патенту
НОМЕР_1 накорисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1»
від 10 серпня 2007 року, виданого на ім'я
відповідача.

Позивач вважав, що згідно змісту опису
цієї корисної моделі, вона за описом та
способом розміщення співпадає з твором
ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку з тим, що
свідоцтво про право на твір було видано
раніше за деклараційний патент, і
останній не відповідає умові
патендопридатності «новизна», було
порушено права позивача.

ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав,
звернувся до суду із зустрічним
позовом про визнання недійсним та
скасування рішення про реєстрацію
авторського права на твір за заявкою
від 11 липня 2005 року, та свідоцтва про
реєстрацію авторського права на твір
НОМЕР_2 від 09 вересня 2005 року.

Свої вимоги відповідач обгрунтував
тим, що матеріали заявки на реєстрацію
авторського права на твір не
відповідають законодавству та
нормативним документам, що регулюють
правовідносини в сфері
інтелектуальної власності, авторських
та суміжних прав; посилався на
порушення авторами твору ІНФОРМАЦІЯ_2
авторських прав інших осіб через те, що
вказаний твір містить рекламні
зображення сторонніх осіб та
фотографію відомого артиста.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 14 листопада 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 було задоволено: визнано
недійсним патент НОМЕР_1 на корисну
модель "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 10 серпня 2007
року, виданий на ім'я ОСОБА_2; у
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Крім того, додатковим рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 листопада 2013 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 листопада 2013 року було доповнене
слідуючим пунктом:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати, пов'язані з оплатою
проведення експертизи, у розмірі 8 490, 24
грн.»

На вказані судові рішення була
принесена апеляційна скарга ОСОБА_2, в
якій ставиться питання про скасування
рішень суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення його позовних вимог у
повному обсязі, та відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 разом з співвідповідачами за
зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, є співавторами твору
ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Державним
департаментом інтелектуальної
власності Міністерства освіти і науки
України на підставі рішення про
реєстрацію авторського права на твір
за заявкою від 11 липня 2005 року, було
видано свідоцтво про реєстрацію
авторського права на твір НОМЕР_2 від 09
вересня 2005 року.

Також встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є власником деклараційного
патенту НОМЕР_1 за заявою від 11 червня
2007 р. на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
виданого Державним департаментом
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України 10
серпня 2007 року.

По справі за заявою позивача ОСОБА_3
призначалася судова експертиза, з
винесенням на неї питання щодо того, чи
відповідає запатентована корисна
модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом
НОМЕР_1, належним ОСОБА_2, умові
патентоздатності «новизна».
Проведення експертизи доручалося
Науково-дослідному центру судової
експертизи з питань інтелектуальної
власності Міністерства юстиції
України. Судом з цього приводу був
отриманий висновок №186/12 судової
експертизи у сфері інтелектуальної
власності від 20 грудня 2012 року.

Згідно цього судового висновку
вбачається, що належний пункт формули
корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
патентом НОМЕР_1 від 10 серпня 2007р.
викладено у наступній редакції «Спосіб
рекламування товарів і послуг, що
включає нанесення рекламного тексту
та/або графічного зображення на носій
реклами і розміщення цього носія на
поверхні, зручній для читання, який
відрізняється тим, що як носій реклами
використовують папір або інший
подібний матеріал, а як поверхню,
зручну для читання, використовують
чохол для сидіння в транспортному
засобі, який обладнаний рекламним
карманом з прозорого матеріалу».

Дослідження проводилось щодо
наявності сукупності ознак в
порівнянні корисної моделі за патентом
України НОМЕР_1 від 10 серпня 2007р.
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у способі рекламування
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
авторського права на твір НОМЕР_2 від 09
вересня 2005 року ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно
такої порівняльної таблиці експертом
встановлено шість ознак, за якими
ознаки в патенті НОМЕР_1 від 10 серпня
2007р. співпадають із ознаками способу
рекламування відповідно до свідоцтва
на твір НОМЕР_2 від 09 вересня 2005р.:
ІНФОРМАЦІЯ_1, що включає нанесення
рекламного тексту та/або графічного
зображення на носій реклами;
розміщення цього носія на поверхні,
зручній для читання; як носій реклами
використовують папір або інший
подібний матеріал; як поверхню, зручну
для читання, використовують чохол для
сидіння в транспортному засобі, який
обладнаний рекламним карманом з
прозорого матеріалу. Таким чином,
судовий експерт дійшов до висновку, що
корисна модель "ІНФОРМАЦІЯ_1" за
належним відповідачу деклараційним
патентом НОМЕР_1 від 10 серпня 2007 року не
відповідає умові патентоздатності
«новизна».

Представником відповідача до суду
надавалося клопотання про
забезпечення доказів щодо приєднання
до матеріалів справи рецензії фахівця
у сфері інтелектуальної власності та
призначення повторної та додаткової
експертизи по справі у сфері
інтелектуальної власності. Дане
клопотання було задоволене частково,
призначено судову експертизу у сфері
інтелектуальної власності, обов'язок
щодо оплати експертизи покладений на
відповідача ОСОБА_2. Однак, додаткова
судова експертиза проведена не була
через невиконання відповідачем
обов'язку щодо її оплати.

Згідно ст. 146 ЦПК України, у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Як передбачено статтею 433 Цивільного
кодексу України, об'єктами авторського
права є твори, а саме: літературні та
художні твори, зокрема, романи, поеми,
статті та інші письмові твори; лекції,
промови, проповіді та інші усні твори;
драматичні, музично-драматичні твори,
пантоміми, хореографічні, інші
сценічні твори; музичні твори (з
текстом або без тексту); аудіовізуальні
твори; твори живопису, архітектури,
скульптури та графіки; фотографічні
твори; твори ужиткового мистецтва;
ілюстрації, карти, плани, ескізи і
пластичні твори, що стосуються
географії, топографії, архітектури або
науки; переклади, адаптації,
аранжування та інші переробки
літературних або художніх творів;
збірники творів, якщо вони за добором
або упорядкуванням їх складових частин
є результатом інтелектуальної
діяльності; комп'ютерні програми;
компіляції даних (бази даних), якщо вони
за добором або упорядкуванням їх
складових частин є результатом
інтелектуальної діяльності; інші
твори.

Згідно ст. 460 Цивільного кодексу
України, корисна модель вважається
придатною для набуття права
інтелектуальної власності на неї, якщо
вона, відповідно до закону, є новою і
придатною для промислового
використання.

Відповідно до статті 7 Закону України
"Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі", корисна модель відповідає
умовам патентоздатності, якщо вона є
новою і промислово придатною.

Висновками №186/12 судової експертизи у
сфері інтелектуальної власності від 20
грудня 2012 року, проведеною
Науково-дослідним центром судової
експертизи з питань інтелектуальної
власності Міністерства юстиції
України на підставі порівняльного
аналізу наведеного деклараційного
патенту з твором ІНФОРМАЦІЯ_2,
співавтором якого є позивач ОСОБА_3, а
також наявним у матеріалах справи
висновком експертизи щодо умов
патентоздатності деклараційного
патенту НОМЕР_1 від 02 липня 2008 року,
проведеною державним підприємством
«Український інститут промислової
власності» Державного департаменту
інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України
вбачається, що корисна модель
"ІНФОРМАЦІЯ_1" за належним відповідачу
деклараційним патентом НОМЕР_1 від 10
серпня 2007 року, не відповідає умові
патентоздатності «новизна».

З положень ст. 1 Закону України від 15
грудня 1993 р. № 3687-ХП "Про охорону прав на
винаходи і корисні моделі) вбачається,
що: пріоритет заявки (пріоритет) -
першість у поданні заявки;

дата пріоритету - дата подання заявки
до Установи чи до відповідного органу
держави-учасниці Паризької конвенції
про охорону промислової власності, за
якою заявлено пріоритет;

винахід (корисна модель) - результат
інтелектуальної діяльності людини в
будь-якій сфері технології;

патент (патент на винахід,
деклараційний патент на винахід,
деклараційний патент на корисну
модель, патент (деклараційний патент)
на секретний винахід, деклараційний
патент на секретну корисну модель) -
охоронний документ, що засвідчує
пріоритет, авторство і право власності
на винахід (корисну модель);

Згідно ст. 459 ЦК України, ст. 7 Закону
України «Про охорону прав на винаходи
та корисні моделі», винахід відповідає
умовам патентоздатності, якщо він є
новим, має винахідницький рівень і є
промислово придатним. Винахід є новим,
якщо він не є частиною рівня техніки.
Об'єкти, що є частиною рівня техніки,
для визначення новизни винаходу
повинні враховуватися лише окремо.
Рівень техніки включає всі відомості,
які стали загальнодоступними у світі
до дати подання заявки до Установи або,
якщо заявлено пріоритет, до дати її
пріоритету.

Згідно ст. 25 Закону України "Про охорону
прав на винаходи та корисні моделі",
деклараційний патент на винахід
(корисну модель) видається під
відповідальність його власника за
відповідність винаходу (корисної
моделі) умовам патентоздатності.

Судом першої інстанції було вірно
встановлено, що дата пріоритету заявки
№14046 11 липня 2005 р. на реєстрацію
авторського права на твір ІНФОРМАЦІЯ_2,
що належить позивачу, є більш ранньою
від дати пріоритету заявки на винахід
(11 червня 2007р.) за патентом на корисну
модель України ОСОБА_2

Відповідно до п.1. Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 р. №
1756 "Про державну реєстрацію
авторського права і договорів, які
стосуються права автора на твір"
визначено, що установою, яка згідно із
Законом України "Про авторське право і
суміжні права" виконує дії, пов'язані з
державною реєстрацією прав автора на
твори науки, літератури і мистецтва, а
також з реєстрацією договорів, які
стосуються права автора на твір, є
Державна служба інтелектуальної
власності.

Згідно ч. 2 вказаної Постанови,
Державний реєстр свідоцтв про
реєстрацію авторського права на твір -
це сукупність офіційних відомостей про
реєстрацію авторського права на твір
та факт і дату оприлюднення твору (за
наявності), що постійно зберігаються на
електронному і паперовому носіях.

Згідно змісту ст. 8 Закону України «Про
авторські та суміжні права»,
передбачена цим Законом правова
охорона поширюється на форму вираження
твору. Враховуючи повне співпадіння
ознак корисної моделі за патентом
НОМЕР_1 від 10 серпня 2007 року з ознаками
способу рекламування відповідно до
свідоцтва про авторське право на твір
ІНФОРМАЦІЯ_2, суд дійшов вірного
висновку про порушення відповідачем
авторського права позивача при поданні
відповідної заявки на отримання
патенту НОМЕР_1.

Згідно ст. 52 Закону України «Про
авторські та суміжні права», за
захистом свого авторського права і
(або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України "Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі", патент може бути визнано у
судовому порядку недійсним повністю
або частково у разі: невідповідності
запатентованого винаходу (корисної
моделі) умовам патентоздатності, що
визначені статтею 7 цього Закону.

Оцінюючі усі наявні по справі докази у
їх сукупності, та приймаючи до уваги, що
корисна модель "ІНФОРМАЦІЯ_1" за
належним відповідачу деклараційним
патентом НОМЕР_1 від 10 серпня 2007 року не
відповідає умові патентоздатності
«новизна», оскільки усі її ознаки стали
відомі до подання заявки на корисну
модель та повністю співпадають з
ознаками способу рекламування
відповідно до свідоцтва про авторське
право на твір ІНФОРМАЦІЯ_2, співавтором
якого є позивач, суд першої інстанції
вірно вважав позовні вимоги за
первісним позовом ОСОБА_3 щодо визнання
недійсним належного відповідачу
патенту НОМЕР_1 на корисну модель
"спосіб рекламування товарів та
послуг" від 10 серпня 2007 року такими,
що підлягали задоволенню.

Згідно ст. 431 ЦК України, порушення
права інтелектуальної власності, в
тому числі невизнання цього права чи
посягання на нього, тягне за собою
відповідальність, встановлену цим
Кодексом, іншим законом чи договором.

Ч.1 ст. 432 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого права
інтелектуальної власності відповідно
до статті 16 цього Кодексу.

Згідно ст. 469 Цивільного кодексу
України, права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель,
промисловий зразок визнаються
недійсними з підстав та в порядку,
встановлених законом.

Щодо зустрічних позовних вимог про
визнання недійсним та скасування
рішення про реєстрацію авторського
права на твір за заявкою від 11 липня 2005
року, та свідоцтва про реєстрацію
авторського права на твір НОМЕР_2 від 09
вересня 2005 року, суд вважав їх такими,
що не підлягали задоволенню у зв'язку з
їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Що стосується ухвалення судом
додаткового рішення по справі від 14
листопада 2013 року, то, як вказувалось
вище, ухвалою суду від 10 жовтня 2012 року
була призначена судова експертиза,
оплату за проведення експертизи було
покладено на позивача ОСОБА_3 Згідно
акту № 186/12 науково-дослідного центру
судової експертизи з питань
інтелектуальної власності,
проведедення експертизи було оплачено,
сума склала 8 490, 24 грн.

В процесі розгляду справи, позивачем з
цього приводу надавались пояснення
стосовно вимоги щодо стягнення, у разі
задоволення позову, суми витрат на
оплату експертизи. В той же час,
вищезазначена позовна вимога судом
першої інстанції у рішенні не
відображена, хоча в судовому засіданні
розглядалась.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення.

Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд
ухвалює додаткове рішення після
розгляду питання в судовому засіданні
з повідомленням сторін, їх присутність
не є обов'язковою.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
необхідність ухвалення додаткового
рішення по справі, та доповнення
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 14 листопада 2013 року слідуючим
пунктом:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати, пов'язані з оплатою
проведення експертизи, у розмірі 8 490, 24
грн.».

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив
обгрунтований висновок про
задоволення позивних вимог ОСОБА_3, та
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
відсутності доказів того, що на дату
подання відповідачем заявки на
отримання патенту до Державного
департаменту інтелектуальної
власності Міністерства освіти і науки
України, твір, співавтором якого є
позивач, був загальнодоступним.

Відповідно до Правил розгляду заявки
на винахід та заявки на корисну модель,
затверджених наказом Міністерства
освіти і науки України від 15.03.2002 N 197,
винахід визнають новим, якщо він не є
частиною рівня техніки. Рівень техніки
включає всі відомості, що стали
загальнодоступними в світі до дати
подання заявки до Державної служби,
або, якщо заявлено пріоритет, до дати її
пріоритету.

При визначенні рівня техніки
загальнодоступними вважаються
відомості, що містяться в джерелах
інформації, з якими будь-яка особа може
ознайомитися.

Датою, яка визначає включення джерела
інформації до рівня техніки, зокрема,
для відомостей про технічні засоби, що
стали відомими в результаті їх
використання, -документально
підтверджена дата, від якої ці
відомості стали загальнодоступними;
для джерел інформації, що сприймаються
візуально (плакати, моделі, вироби
тощо), -документально підтверджена
дата, від якої стає можливим їх огляд.

Також відповідно до ст. 1 Закону України
"Про авторське право і суміжні права",
оприлюднення (розкриття публіці) твору
- здійснена за згодою автора чи іншого
суб'єкта авторського права і (або)
суміжних прав дія, що вперше робить
твір доступним для публіки шляхом
опублікування, публічного виконання,
публічного показу, публічної
демонстрації, публічного сповіщення
тощо;

У матеріалах справи наявна копія
ліцензійного договору №1/1 від 09 серпня
2001 року, згідно якого автори твору
надали Товариству з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельній компанії
«Ді-Лайт» право використання
прикладного проекту ІНФОРМАЦІЯ_2, а
також докази його подальшого
використання ТОВ ВТК «Ді-Лайт» шляхом
розміщення на внутрішніх поверхнях
транспортних засобів у період з 2002 року
по 2007 рік включно.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦК України, твір
вважається опублікованим (випущеним у
світ), якщо він будь-яким способом
повідомлений невизначеному колу осіб,
у тому числі виданий, публічно
виконаний, публічно показаний,
переданий по радіо чи телебаченню,
відображений у загальнодоступних
електронних системах інформації.

Так, відповідно до п.5. ст. 7 Закону
України «Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі» винахід (корисна
модель) визнається новим, якщо він не є
частиною рівня

техніки, який включає всі відомості,
які стали загальнодоступними у
світі до дати подання заявки до
Установи або, якщо заявлено пріоритет,
до дати її пріоритету.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку про те, що
рекламно-інформаційний носій
ІНФОРМАЦІЯ_2 був загальнодоступним на
час подання відповідачем заявки та
отримання патенту НОМЕР_1.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання у апеляційній скарзі
відповідача ОСОБА_2 на рецензію
фахівця з інтелектуальної власності
ОСОБА_7 від 26 січня 2013 р. , висновок
науково-правової експертизи №06/02 від 23
вересня 2013 р. Науково-дослідного
інституту НАПН України, так як висновок
№186/12 від 20 грудня 2012р. було проведено
судовим експертом, якого попереджено
про кримінальну відповідальність, на
підставі матеріалів даної цивільної
справи, а також по справі за
клопотанням представника апелянта
судом призначалась додаткова судова
експертиза, яка не була проведена з
причини ухилення заявника від своїх
обов'язків (ст.146 ЦПК України).

Судова колегія вважає, що
вищезазначений висновок експерта є
таким, що повністю узгоджується з
дослідженими в судовому засіданні
матеріалами справи та приймається
судом в якості належного доказу. До
таких висновків суд дійшов на підставі
доказів, що є у матеріалах справи.

Судова колегія також не приймає доводи
ОСОБА_2 щодо невідповідності
законодавству та вимогам нормативних
документів у сфері інтелектуальної
власності заявки на реєстрацію
авторського права на твір. Посилання
апелянта на невідповідність заявки про
реєстрацію авторського права на твір
пп. «а» п.6 розділу II Порядку держаної
реєстрації авторського права на твір і
договорів, які стосуються права автора
на твір, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1756 від 27
грудня 2001 року, не є обґрунтованим, адже
підпункт «а» п.6 розділу II Порядку
містить посилання на затверджену форму
заявки на реєстрацію авторського права
на твір, та прямо не регламентує
порядок її заповнення.

Судом не встановлено фатків порушень
Порядку державної реєстрації
авторського права при реєстрації
авторского права на твір ІНФОРМАЦІЯ_2,
який належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6

Судова колегія критично сприймає
посилання апелянта на наявність
рекламних зображень компаній «Тгіпо»
та «Велтон телеком», а також фотографії
телеведучого ОСОБА_8, які містить твір
ІНФОРМАЦІЯ_2, як на підставу
недійсності даного твору. Відповідно
до наявного у матеріалах справи опису
спірного твору вбачається, що об'єктом
авторського права є не розміщені в
ньому рекламні або фотографічні
зображення, а сам пристрій, створений
для розміщення в ньому будь-яких
зображень.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 14 листопада 2013 року та
додаткове рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 14 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ Н.В. Ісаєва