АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1373/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 55 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
28 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБородійчук В. Г.
суддівДемченко В. А. , Василенко Л. І. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 26 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до дочірного
підприємства «Лакталіс України» про
визнання порушення прав споживача.
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
18 лютого 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ДП «Лакталіс
Україна», третя особа: громадська
організація «Захист прав споживачів,
що введені в оману» про визнання
порушення прав споживача. Ухвалою суду,
занесеною до журналу судового
засідання від 26 березня 2014 року
громадську організацію «Захист прав
споживачів, що введені в оману» з числа
третіх осіб виключено.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що
його права порушено при проведенні
рекламної акції «Весняна подорож із
Дольче». Правову допомогу щодо захисту
прав споживача йому надала громадська
організація «Захист прав споживачів,
що введені в оману».
Імпортером йогурту «Дольче» на
території України є дочірнє
підприємство «Лакталіс Україна», що на
думку позивача займається анти
конкурентною діяльністю і зловживає
антимонопольним становищем на ринку
обманюючи споживачів.
Позивач придбав у магазині «АТБ»
йогурт із зазначенням на упаковці слів
- акція «Весняна подорож із Дольче»,
який він міг би взагалі і не помітити
серед величезного асортименту
подібних товарів інших
товаровиробників. Вдома позивач
дізнався про те, що не зможе взяти
участь в акції оскільки вона
закінчилася 13 травня 2013 року, а
акційний йогурт він придбав 24 червня 2013
Відповідно до п. 2.2. офіційних правил
вказаних на сайті http//www.doice-travel.com.ua щодо
строку її проведення вказано - «Строк
Акції: з 00 год. 00 сек. «01» квітня 2013 року
по 23 год. 59 хв. 59 сек. «13» травня 2013 р.»
Дослідивши пластикову упаковку самого
йогурту позивач встановив, що навіть
виробництво акційного товару
відбулось 14 червня 2013 року, сама ж акція
закінчилася 13 травня 2013 року. Крім того,
на самій упаковці товару відповідач не
зазначив термін проведення вказаної
акції, що є доказом введення в оману
окрім позивача ще невизначеного кола
споживачів, які продовжують купувати
Позивач вважає, що відповідач при
проведенні рекламної акції «Весняна
подорож із Дольче» порушив його права
споживача, вплинув на його свободу
вибору та поведінку стосовно придбання
продукції саме у нього вказавши на
етикетці написи, які запрошують
приймати участь акції та отримати
гарантовані подарунки із
замовчуванням умов їх отримання, чим
Крім того відповідач своїми діями
порушив ч. 1 ст. 15-1 ЗУ «Про захист від
недобросовісної конкуренції», яка
вказує - поширенням інформації, що
вводить в оману, є повідомлення
суб'єктом господарювання,
безпосередньо або через іншу особу
одній, кільком особам або
невизначеному колу осіб, у тому числі в
рекламі, неповних, неточних,
неправдивих відомостей, зокрема
внаслідок обраного способу їх
викладення, замовчування окремих
фактів чи нечіткості формулювань, що
вплинули або можуть вплинути на наміри
цих осіб щодо придбання (замовлення) чи
реалізації (продажу, поставки,
виконання, надання) товарів, робіт,
послуг цього суб'єкта господарювання.
Позивач вважає, що відповідач при
проведенні рекламної акції «Весняна
подорож із Дольче» навмисно поширив
інформацію, що ввела його в оману, а
також невизначене коло осіб, обравши
такий спосіб її викладення, що замовчує
окремі факти чи нечіткості
формулювань, що вплинули на його намір
придбати товар саме у відповідача, що є
порушенням його прав як споживача.
В зв'язку з цим просить постановити
рішення, яким визнати, що своїми діями
відповідач ввів його в оману та порушив
права споживача.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 березня 2014 року в
задоволення позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 26 березня
2014 року як незаконне та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені у встановленому
статтею 76 ЦПК України порядку. Причини
неявки суду не повідомлені. Колегія
суддів звертає увагу на ту обставину,
що для належного повідомлення ОСОБА_6
на адресу позивача, який є апелянтом в
суді апеляційної інстанції,
надсилалися повідомлення про розгляд
справи, які поверталися за закінченням
терміну зберігання і не отримувалися
останнім та тричі 23, 24 та 26 травня 2014
року здійснювалися виїзди
уповноважених апеляційним судом
Черкаської області осіб: секретаря с/з
Рибасюк О.С., судового розпорядника
Печиборща Ю.В. та експедитора ОСОБА_9 на
адресу ОСОБА_6 для вручення повісток
про розгляд справи, однак згідно актів
складених вказаними працівниками,
вручити повістки не вдалося через
причину відсутності апелянта вдома.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду з позовом (а.с. 1-2) в
обгрунтування своїх позовних вимог
вказував, що в магазині «АТБ» за
адресою (м. Черкаси, проспект Хіміків,
30/4) придбав йогурт із зазначенням на
упаковці слів - акція «Весняна подорож
із Дольче». Вдома позивач дізнався про
те, що не зможе взяти участі в акції,
оскільки вона закінчилася 13 травня 2013
року, а акційний йогурт він придбав 24
червня 2013 року. Вказував, що дослідивши
пластикову упаковку самого йогурту
виявив, що виробництво акційного
товару відбулося 14 червня 2013 року, сама
ж акція закінчилася 13 травня 2013 року.
Тому вважає, що його права як споживача
були порушені.

Також вважає, що ДП «Лактатіс-Україна»
на товарі йогурт ТМ «Дольче» не було
вказано терміну проведення акції
«Весняна подорож із Дольче», що на
думку позивача є введенням його в оману
стосовно наміру придбати товар саме у
відповідача, що є порушенням його прав.

Вказані обгрунтування ОСОБА_6
приводить також і в апеляційній скарзі.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції мотивував
своє рішення (а.с. 59-62) тим, що позивач не
надав належних доказів в обгрунтування
своїх позовних вимог.

Переглядаючи рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та наявних
матеріалів справи, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і
підстав для його скасування не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
законодавство про захист прав
споживачів складається з цього Закону,
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
інших нормативно-правових актів, що
містять положення про захист прав
споживачів.

Згідно із вимогами ст. 4 даного Закону,
споживачі мають право на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією, відповідно до закону.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в
п. 1 постанови № 5 від 12 квітня 1996 року
«Про практику розгляду цивільних справ
за позовами про захист прав
споживачів», із змінами і доповненнями,
при вирішенні цих справ, суди мають
виходити насамперед із положень Закону
«Про захист прав споживачів».

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено, що в матеріалах справи
відсутні письмові докази, а саме
фотокопії чи ксерокопії тієї частини
упаковки, на якій розміщено інформацію
про всі умови акції, включаючи строк її
проведення. Не було надано таких
доказів і в суді апеляційної інстанції.

На (а.с. 4) мається ксерокопія «обечайки»
з упаковки йогурта. Дослідивши даний
доказ, колегія суддів встановила, що
дія акції розповсюджувалась на
йогурти, які реалізовувались у
картонній упаковці з позначкою «3+1»,
загальною масою 480 грамів, по 120 грамів
кожний йогурт (умови акції). При цьому в
чеку (а.с. 3), який був предметом
дослідження апеляційного суду і був
наданий позивачем в суді першої
інстанції вбачається, що ОСОБА_6
придбав товар масою 290 грамів, що не
являється співмірною масою акційного
продукту. Судом встановлено, що
придбаний напій, являється напоєм
кисломочним Dаnon, оскільки в чеку в
назві молочного продукту чітко
проглядається початок слова «Dаnо».
Йогурт та напій кисломолочний є
абсолютно різними продуктами (п. 3.8, п.
6.16 ДСТУ 2212:2003). Крім того, встановлено,
що вищевказаний кисломочний продукт не
реалізовувався відповідачем.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про
відсутність підстав задоволення
позову в зв'язку з тим, що позивач був
введений в оману, як споживач, під час
купівлі продукції. Висновок суду
першої інстанції про те, що даний товар
придбаний з наміром участі у акції без
ознайомлення з детальними умовами
акції, будучи належним чином
оповіщений про умови акції, не
впевнившись, що термін акції не
закінчився, залежало виключно від волі
позивача та не було пов'язано з
введенням в оману інформацією на
товарі є правильним і належних доказів
щодо його спростування суду не надано.

Посилання апелянта в своїй апеляційній
скарзі на ті обставини, що нормами
цивільного кодексу про недійсність
правочину та на нормами ЗУ № 1023-ХІІ
передбачено, що договір визнається
недійсним з підстав укладення договору
на умовах, що обмежують права споживача
та вчинення правочину з використанням
нечесної підприємницької практики не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи в апеляційній
інстанції та трактуються колегією
суддів як надумані, оскільки не
обґрунтовуються вмотивованими
доказами.

Крім того, посилання в апеляційній
скарзі на Резолюцію Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від 09
квітня 1985 року № 39/248 (995_903), Хартію
захисту споживачів, схвалену
Резолюцією Консультативної Асамблеї
Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543 та
Директиву 2005/29/ЄС Європейського
Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року
щодо несправедливих видів
торговельної практики колегія суддів
розцінює критично, оскільки позивачем
не доведено саму підставу предмета
позовних вимог і не доведено наявність
винних дій відповідача, в зв'язку з чим
можливо було б застосувати вищевказані
норми законодавства міжнародної
практики у відповідності до склавшихся
між сторонами правовідносин.

Оскільки в задоволенні позовних вимог
було відмовлено, тому висновок
районного суду про відмову в
задоволенні відшкодування моральної
шкоди є також правильним, так як ОСОБА_6
ні в суді першої інстанції, ні під час
розгляду апеляційної скарги не довів,
що він зазнав моральних страждань
внаслідок незаконних дій відповідача
ДП «Лакталіс Україна».

Ні під час розгляду справи в суді
першої інстанції, ні під час розгляду в
суді апеляційної інстанції, позивачем
не надано ніяких обгрунтованих
доказів, які б спростували вмотивовані
висновки районного суду, а тому з
огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення з додержанням положень чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстави для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до дочірного
підприємства «Лакталіс України» про
визнання порушення прав споживача
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :