У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Максимчук З.М.,
Собіни І.М

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю позивача, представника
позивача адвоката ОСОБА_1 та
представника відповідача Заставного
А.Т., розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
„Кредобанк" на рішення Рівненського
міського суду від 28 лютого 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства „Кредобанк"
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

В С Т А Н О
В И Л А :

16 жовтня 2013 року ОСОБА_3
звернулася в Рівненський міський суд з
позовною заявою, в якій вказала, що з 05
серпня 2002 року вона безперервно
працювала в відокремлених структурних
підрозділах ПАТ „Кредобанк", а 18
вересня 2013 року наказом Правління ПАТ
„Кредобанк" №67-з від 17.09.2013 року її було
звільнено з посади спеціаліста з
операційно-касового обслуговування
Рівненського відділення Центральної
філії ПАТ „Кредобанк" на підставі п. 2
ст. 41 КЗпП України (втрата довір"я).

Вважаючи своє звільнення незаконним,
ОСОБА_3 просила суд поновити її на
роботі за останньою займаною посадою
та стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 19 вересня 2013 року до
дня поновлення на роботі.

Рішенням Рівненського міського суду
від 28 лютого 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 з
посади спеціаліста з
операційно-касового обслуговування
відділення Центральної філії ПАТ
„Кредобанк" наказом правління ПАТ
„Кредобанк" №67-з від 17.09.2013 року, на
підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

________________________________________________________________________
___________

Провадження № 22-ц/787/770/2014
Головуючий у 1 інстанції : Діонісьєва
Н.М.

Доповідач : Григоренко
М.П.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді спеціаліста
з операційно-касового обслуговування
відділення Центральної філії ПАТ
„Кредобанк" з 19 вересня 2013 року та
стягнуто з ПАТ „Кредобанк" на користь
ОСОБА_3 середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 19
вересня 2013 року по 28 лютого 2014 року в
розмірі 16731,28 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на
роботі та стягнення на користь
останньої середнього заробітку за один
місяць в розмірі 3162,73 грн. допущено до
негайного виконання.

Стягнуто з ПАТ „Кредобанк" на користь
держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ПАТ „Кредобанк" покликається на
його незаконність, через порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що при ухваленні оскаржуваного
рішення судом неправильно встановлено
обставини, які мають значення для
справи та неправильно досліджено
докази по справі.

В наступному ПАТ „Кредобанк" подало
доповнення до апеляційної скарги, в
яких вказало, що суд першої інстанції
дійшов до невірного висновку, що ОСОБА_3
не є працівником, який безпосередньо
обслуговує грошові цінності, а також
про те, що звільнення за втратою довіри
можливо лише якщо винні дії працівника
призвели до матеріальних збитків і
заподіяні ним безпосередньо.

Із цих підстав просило оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовити, зобов'язавши останню
повернути ПАТ „Кредобанк" кошти
отримані згідно оскаржуваного рішення.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач вказує, що оскаржуване рішення
вважає законним та обґрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу відхилити, а також
стягнути із відповідача на її користь
судові витрати, в розмірі 1218 грн.,
пов'язані із оплатою правової допомоги,
яку вона отримала у зв'язку із
апеляційним розглядом справи.

В ході апеляційного розгляду справи
представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Позивач та її представник просили
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до
ПАТ „Кредобанк", суд першої інстанції
виходив із того, що останнє звільнило 18
вересня 2013 року позивача з роботи, на
підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, за
відсутністю для цього законних
підстав.

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає фактичним обставинам
справи, наявним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також
не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції.

Із змісту Звіту від 11 вересня 2013 року
про результати службової перевірки за
фактом виявлення нестачі коштів в
банкоматах, які обслуговуються
Рівненським відділенням Центральної
філії ПАТ „Кредобанк" (а.с.26)
вбачається, що в результаті перевірки
було встановлено факт наявності
нестачі грошових коштів в банкоматах,
які обслуговуються Рівненським
відділенням Центральної філії ПАТ
„Кредобанк", на загальну суму 330650 грн..

При цьому, вказаною перевіркою також
було встановлено, що вказана нестача
грошових коштів виникла в грудні 2011
року із вини
матеріально-відповідальної особи
ОСОБА_4, яка зізналась у тому, що
завантаження та розвантаження
банкоматів вона здійснювала
одноосібно, а підписи інших
матеріально - відповідальних осіб
підробляла.

Інших причин виникнення нестачі
грошових коштів в банкоматах, які
обслуговуються Рівненським
відділенням Центральної філії ПАТ
„Кредобанк", в розмірі 330650 грн.,
вищевказаною перевіркою встановлено
не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

У п. 28 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року за
№ 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» судам роз'яснено, що
звільнення з підстав втрати довір'я суд
може визнати обґрунтованим, якщо
працівник, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні
цінності (зайнятий їх прийманням,
зберіганням, транспортуванням,
розподілом і т.п.) вчинив умисно або
необережно такі дії, які дають власнику
або уповноваженому ним органу підстави
для втрати до нього довір'я (зокрема,
порушення правил проведення операцій з
матеріальними цінностями). При
встановленні у передбаченому законом
порядку факту вчинення працівниками
розкрадання, хабарництва і інших
корисливих правопорушень ці
працівники можуть бути звільнені з
підстав втрати довір'я до них і у тому
випадку, коли зазначені дії не
пов'язані з їх роботою.

З огляду на те, що позивач фактично не
приймала участь у завантаженні та
розвантаженні банкоматів, тому суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що у відповідача були
відсутні підстави вважати, що остання
вчинила умисні або необережні дії, які
б давали йому привід для втрати до неї
довір'я і відповідно звільняти її з
роботи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП
України.

Та обставина, що ОСОБА_3 відповідно до
своїх посадових обов'язків з 02 квітня
2012 року була зобов'язана приймати
участь у завантаженні та розвантаженні
банкоматів, але цього не робила, як про
це вказує відповідач у своїх
запереченнях і подає відповідні докази
з даного приводу, також не давало
підстав ПАТ „Кредобанк" для звільнення
позивача з роботи відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 41 КЗпП України, так як ці її дії не
були пов'язані із безпосереднім
обслуговуванням матеріальних
цінностей.

Крім того, по справі встановлено, що
ОСОБА_4 була завідуючою касою, а тому, на
переконання колегії суддів, позивач в
силу своїх посадових обов'язків не була
уповноважена здійснювати контроль за
останньою, оскільки це входило до
повноважень інших посадових осіб,
зокрема начальника ВОКО.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення Рівненського міського суду від
28 лютого 2014 року підлягає залишенню
без змін, як ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Законом України „ Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах" встановлено, що розмір витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справа в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З огляду на те, що адвокат, який надавав
правову допомогу позивачу в ході
апеляційному розгляді справи приймав
участь у справі 30 хвилин, тому на
користь ОСОБА_3 підлягає стягненню із
публічного акціонерного товариства
„Кредобанк" 243 грн. 60 коп., в рахунок
відшкодування витрати пов'язаних із
оплатою правової допомоги.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства „Кредобанк"
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
28 лютого 2014 року залишити без змін.

Стягнути із публічного акціонерного
товариства „Кредобанк" на користь
ОСОБА_3 243 грн. 60 коп., в рахунок
відшкодування витрати пов'язаних із
оплатою правової допомоги.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
ухвалу апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Максимчук З.М.

Собіна І.М.