АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/7163/2014 Головуючий у
1 - й інстанції: Великохацька В.В.
Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача
Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» на рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 01 квітня 2014 року в цивільній
справі за позовом Комунального
підприємства «Житлосервіс «Куренівка»
до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
недійсними ордерів та виселення, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 01 квітня 2014 року
Комунальному підприємству
«Житлосервіс «Куренівка» відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про визнання недійсними
ордерів та виселення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач Комунальне підприємство
«Житлосервіс «Куренівка» звернулося
до суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення Оболонського
районного суду міста Києва від 01 квітня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду 1-ї інстанції є
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи.
Вказує на те, що будинок по вулиці
Автозаводській, АДРЕСА_2 є гуртожитком
комунальної форми власності та
призначений для тимчасового
проживання осіб, які не мають власного
житла. У 2006 році та 2008 році ОСОБА_4 було
видано ордери відповідно за №347 та №447
на право проживання в гуртожитку по
АДРЕСА_2, на підставі яких він та його
дружина ОСОБА_5 фактично займають
кімнати НОМЕР_1 та НОМЕР_2 даного
гуртожитку. Зазначає, що у вересні 2013
року позивачу стало відомо, що на
підставі свідоцтва від 12.06.2003 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної
власності належить двохкімнатна
квартира за АДРЕСА_1, загальною площею
32,6 кв.м. У зв'язку з чим, вважає, що
ОСОБА_4 обманним шляхом отримав ордери
№347 від 08.06.2006 року та №447 від 05.12.2008
року, оскільки приховав від позивача
той факт, що йому на праві приватної
власності належить двохкімнатна
квартира. Проте, суд 1-ї інстанції не
взяв до уваги даних фактів та прийшов
до необґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання
ордерів №347 від 08.06.2006 року та №447 від
05.12.2008 року недійсними. Крім того, судом
1-ї інстанції неправомірно було
застосовано до позовних вимог
Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» строки
позовної давності, оскільки інформацію
про те, що відповідачі на праві
власності мають двохкімнатну квартиру
позивачу стало відомо лише у вересні 2013
року.

В судовому засіданні представник
Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» Ларченко
Катерина Віталіївна повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_8
проти доводів апеляційної скарги
заперечувала, посилалась на те, що вони
є безпідставними, а рішення суду першої
інстанції повністю відповідає вимогам
закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь
у справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що на підставі
розпорядження голови Оболонської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 28.10.1991 року ОСОБА_4
було поставлено на квартирний облік та
включено до пільгової категорії як
працівника МВС.

27 липня 1999 року між Державною
госпрозрахунковою організацією
«Житло-інвест» (організація) та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (інвестор) було
укладено інвестиційний договір за
№173-н. Предметом даного договору є
участь інвестора у фінансуванні
будівництва жилого будинку АДРЕСА_2 із
розрахунку: 50% за кошти міського
бюджету та 50% - за кошти громадян.
Об'єктом інвестування є трьохкімнатна
квартира НОМЕР_3.

01 березня 2000 року між Державною
госпрозрахунковою організацією
«Житло-інвест» (організація) та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (інвестор) було
укладено договір про внесення змін до
інвестиційного договору за №173-н від 27
липня 1999 року. Даним договором
встановлено, що об'єктом інвестування є
двохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

12 червня 2003 року Головним управлінням
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 було видано
свідоцтво про право приватної
власності в рівних частинах на
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Розпорядженням Оболонської районної в
місті Києві державної адміністрації за
№467 від 27.09.2013 року ОСОБА_4 було знято з
квартирного обліку у зв'язку
забезпеченням жилою площею, а саме:
двохкімнатною квартирою АДРЕСА_1.

Поряд з цим, судом також встановлено, що
20 березня 2006 року Печерським ВДСО УДСО
при ГУМВС України в місті Києві на
адресу Комунального підприємства
«Служба замовника житлово-комунальних
послуг» Оболонського району у місті
Києві було напрввлено листа в якому
зазначено, що ОСОБА_4 та його сім'я з 1991
року проживають в гуртожитку по
АДРЕСА_2 та займають дві кімнати площею
28,1 кв.м. У зв'язку з чим, просили
перезаключити договір та прописати
ОСОБА_4 і його сім'ю в даному гуртожитку.

На підставі рішення Комунального
підприємства «Служба замовника
житлово-комунальних послуг»
Оболонського району у місті Києві від
08.06.2006 року ОСОБА_4 було видано ордер за
№347 серії ЛП на право зайняття з сім'єю
жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_2,
площею 28,1 кв.м.

В подальшому гуртожиток по АДРЕСА_2
Комунальним підприємством «Служба
замовника житлово-комунальних послуг»
Оболонського району у місті Києві було
передано у господарське відання
Комунальному підприємству
«Житлосервіс «Куренівка».

В зв'язку з закінченням терміну
реєстрації, 16 травня 2008 року
Управлінням Державної служби охорони
Головного управління МВС України в
місті Києві на адресу Оболонської
районної в місті Києві державної
адміністрації було направлено листа з
проханням посприяти у вирішенні
питання щодо реєстрації ОСОБА_4 і його
сім'ї в гуртожитку по АДРЕСА_2

На підставі рішення комісії по
розподілу службового житла та
профкомітету Комунальним
підприємством «Житлосервіс
«Куренівка» Оболонського району у
місті Києві ОСОБА_4 було видано ордер за
№447 від 05 грудня 2008 року на право
зайняття жилої площі в гуртожитку по
АДРЕСА_2, площею 16,2 кв.м.

Оскільки ОСОБА_4 фактично продовжував
займати дві кімнати в гуртожитку по
АДРЕСА_2, площею 28,1 кв.м., то в 2010 році
Комунальне підприємство «Житлосервіс
«Куренівка» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 про виселення.

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 12 лютого 2012 року
позовні вимоги Комунального
підприємства «Житлосервіс «Куренівка»
до ОСОБА_4 про виселення було
задоволено частково.

Виселено ОСОБА_4 з житлового приміщення
по АДРЕСА_2, площею 11,9 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 15.06.2010 року, залишеним без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21.03.2012 року,
рішення Оболонського районного суду
міста Києва від 12 лютого 2012 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову Комунальному підприємству
«Житлосервіс «Куренівка» в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
про виселення.

В подальшому, у вересні 2013 року
Комунальному підприємству
«Житлосервіс «Куренівка» стало відомо
про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на
праві власності квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку з даними обставинами, 09 січня
2014 року Комунальне підприємство
«Житлосервіс «Куренівка» звернулося
до суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання недійсними ордерів та
виселення.

Відмовляючи Комунальному підприємству
«Житлосервіс «Куренівка» в
задоволенні даних позовних вимог, суд
1-ї інстанції виходив з того, що позовні
вимоги є необґрунтованими та
безпідставними, відповідачі займають
вказане жиле приміщення на законних
підставах. Крім того, позивачем
пропущено строки позовної давності
(три роки з часу видачі ордера) для
звернення до суду з позовом про
визнання ордерів недійсними.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 8 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на повагу до свого приватного і
сімейного життя, до свого житла і
кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського
суду з прав людини у справі «Кривіцька
і Кривіцькій проти України», в
контексті вказаної Конвенції поняття
«житло» не обмежується приміщенням, в
якому проживає на законних підставах,
або яке було у законному порядку
встановлено, а залежить від фактичних
обставин, а саме існування достатніх і
тривалих зв'язків з конкретним місцем.
Втрата житла будь-якою особою є
крайньою формою втручання у права на
житло.

Частиною 4 статті 9 ЖК України
встановлено, що ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Нормами ЖК України визначено, що ордер
є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Відповідно до ст.59 ЖК України, ордер на
жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей
про потребу в поліпшені житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень.

Таким чином, однією із підстав для
визнання ордеру недійсним є надання
особою відомостей, що не відповідають
дійсності про потребу у поліпшенні
житлових умов.

З досліджених доказів достовірно
встановлено, що станом на момент
отримання ОСОБА_4 ордерів №347 від 08.06.2006
року та №447 від 05.12.2008 року, ОСОБА_4 та
його дружині ОСОБА_5 на праві приватної
власності належала двохкімнатна
квартира АДРЕСА_1. Про даний факт
відповідачем не було повідомлено ні
Комунальне підприємство «Служба
замовника житлово-комунальних послуг»
Оболонського району у місті Києві, ні
Комунальне підприємство «Житлосервіс
«Куренівка» Оболонського району у
місті Києві.

Такими чином, ОСОБА_4 було подано
відомості, що не відповідають
дійсності про потребу у поліпшенні
житлових умов, а тому колегія суддів
приходить до висновку про наявність
правових підстав для визнання ордерів
№347 від 08.06.2006 року та №447 від 05.12.2008 року
недійсними.

Статтею 117 ЖК України встановлено, що у
разі визнання ордера на жиле
приміщення недійсним внаслідок
неправомірних дій осіб, які одержали
ордер, вони підлягають виселенню без
надання іншого жилого приміщення.

З урахуванням встановлених обставин
справи, колегія суддів вважає, що
наявні правові підстави для виселення
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з кімнат НОМЕР_1,НОМЕР_2
в будинку АДРЕСА_2 без надання іншого
житлового приміщення.

Висновки суду 1-ї інстанції про те, що
позивачем пропущено строки позовної
давності (три роки з часу видачі ордера)
для звернення до суду з позовом про
визнання оре дів недійсними, колегія
суддів вважає безпідставними, з огляду
на таке.

Частиною 2 статті ст.59 ЖК України
встановлено, що вимогу про визнання
ордера недійсним може бути заявлено
протягом трьох років з дня його видачі.

Поряд з цим, відповідно до ст.256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтю 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Комунальне підприємство «Житлосервіс
«Куренівка» про своє порушене право
дізналось лише 16 вересня 2013 року після
отримання від Департаменту
будівництва та житлового забезпечення
Виконавчого органу Київської міської
ради інформації щодо права власності
відповідачів на квартиру АДРЕСА_1, з
позовом до суду звернулось в грудні 2013
року, а тому строк позовної давності
ним не пропущений.

Проте судом 1-ї інстанції не взято до
уваги дані факти та постановлено
рішення з порушенням норм
матеріального права.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті та
враховуючи, що рішення Оболонського
районного суду міста Києва від 01 квітня
2014 року про відмову Комунальному
підприємству «Житлосервіс «Куренівка»
в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про визнання недійсними
ордерів та виселення постановлене з
порушенням норм матеріального права,
колегія суддів вважає, що дане рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог та визнання недійсними
ордерів №347 від 08.06.2006 року та №447 від
05.12.2008 року і виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5
з кімнат НОМЕР_1,НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_2 без надання іншого житлового
приміщення.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають стягненню
на користь Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» витрати по
сплаті судового збору в сумі 114,70 грн. з
кожного.

Керуючись ст.ст. 59, 117 ЖК України, ст.ст.
256, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача
Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка»
задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду
міста Києва від 01 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги Комунального
підприємства «Житлосервіс «Куренівка»
до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
недійсними ордерів та виселення
задовольнити.

Визнати недійсним ордер №347 від 08.06.2006
року серія ЛП, виданий Комунальним
підприємством «Служба замовника
житлово-комунальних послуг»
Оболонського району у місті Києві
ОСОБА_4 на жилу площу в гуртожитку на
АДРЕСА_2.

Визнати недійсним ордер №447 від 05.12.2008
року, виданий Комунальним
підприємством «Житлосервіс
«Куренівка» Оболонського району у
місті Києві ОСОБА_4 на право проживання
в жилій кімнаті площею 16,2 кв.м. в
гуртожитку на АДРЕСА_2.

Виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з кімнат
НОМЕР_1,НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_2 без
надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та на
користь Комунального підприємства
«Житлосервіс «Куренівка» витрати по
сплаті судового збору в сумі 114,70 грн. з
кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: Судді: