РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 490/10465/13-ц

25 грудня 2013 року

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді -
Прохорова П.А.,

при секретарі - Крикливенко
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб
- Приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та ОСОБА_4, про визнання права власності
в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому
посилаючись на те, що ОСОБА_5 був
батьком позивача та за життя йому за
рішенням суду належала ? частина
квартири АДРЕСА_1, однак таке право
власності ОСОБА_5 не було зареєстровано
у встановленому законом порядку, а тому
позивач, прийнявши після смерті ОСОБА_5
спадщину як спадкоємець першої черги
спадкування не може належним чином
зареєструвати право власності на
вказану частку квартири через
відсутність відповідних
правовстановлюючих документів, та
вказуючи на те, що інша спадкоємиця
(відповідач) від прийняття спадщини
відмовилась, просив суд визнати за ним
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, як таке, що набуте ним в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.
Позивач звернувся до суду з заявою про
розгляд справи за його відсутності,
заявлені вимоги підтримав, відповідач
та третя особа ОСОБА_4 звернулись до
суду з заявами про розгляд справи за їх
відсутності, заявлені позивачем вимоги
визнали, проти їх задоволення не
заперечували.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі,
коли відповідач визнає пред'явлені до
нього вимоги, суд, за наявності на таке
правових підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Дослідивши надані позивачем докази суд
доходить наступних висновків щодо
фактичних та юридичних обставин
справи.

Відповідно до рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 20.10.1993
року, та технічного паспорту на
квартиру з датою виготовлення 05.09.2013
року, за ОСОБА_5 визнано право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1), та
спадкоємцями за законом після його
смерті є його діти, ОСОБА_1 (свідоцтво
про народження серії НОМЕР_3) та ОСОБА_2
(свідоцтво про народження серії
НОМЕР_2).

Відповідно до наданих суду пояснень
позивач у встановлений законом строк
звернувся до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини, в зв'язку з чим
приватним нотаріусом ОСОБА_3 було
зареєстровано у спадковому реєстрі
спадкову справу після смерті ОСОБА_5 №
54655915 та 26.09.2013 року внесено відомості
про спадкоємця першої черги за законом
що висловив бажання прийняти спадщину -
ОСОБА_1 (Витяг про реєстрацію у
спадковому реєстрі №35244816 №26.09.2013 року).

Відповідач ОСОБА_2 спадщину після
смерті ОСОБА_5 не прийняла, та згідно
наданих позивачем пояснень, що не
заперечувались відповідачем,
самоусунулась від прийняття такої
спадщини.

Згідно наданих позивачу приватним
нотаріусом ОСОБА_3 роз'яснень, видати
останньому свідоцтва про право
власності, що набуте ним в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, не вбачається можливим,
оскільки відсутні будь-які
правовстановлюючі документи на
вказане майно.

Згідно відповіді ММБТІ від 06.11.2013 року
спадкодавець був власником ? частки
спірної квартири на підставі рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 20.10.1993 року.

Відповідно до п. 23 постанови №7 від
30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику по
справах про спадкування», у випадку
відмови нотаріуса в оформленні
спадщини, особа-спадкоємець з метою
прийняття спадщини може звернутися до
суду за загальними правилами
цивільного провадження.

Згідно до п. 3.1 узагальнення судової
практики ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» виникнення
права власності на житлові будинки,
споруди до 01 липня 2004 року не залежало
від державної реєстрації цього права.

Виходячи з вищевикладеного суд
доходить висновку про те, що на час
смерті ОСОБА_5 мав майнові права на ?
частину спірної квартири, що не були
зареєстровані у встановленому законом
порядку, та після його смерті такі
майнові права в силу положень ст.1218 ЦК
України та положень ст. 1261 ЦК України
були успадковані ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 16
ЦК України кожна особа має право в
порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, та однією з
форм такого захисту є визнання права.

Виходячи з вище викладеного,
враховуючи положення ст.ст. 11, 58, 60 ЦПК
України, суд доходить висновку про
обґрунтованість позову та
необхідність його задоволення.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 11, 58, 60, 174, 208, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 16, 1218, 1261 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Приватний нотаріус Миколаївського
міського нотаріального округу - ОСОБА_3,
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, як таке, що
набуте ним в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Центральний районний суд
м. Миколаєва.

Суддя Центрального районного

суду м. Миколаєва
П.А.
Прохоров