Справа № 350/2229/13-ц
Провадження № 22-ц/779/896/2014
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М. А. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Фединяка В.Д.

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на
заочне рішення Рожнятівського
районного суду від 07 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що відповідач ОСОБА_2
зобов'язання, взяті на себе за умовами
договору не виконує, суму кредиту та
нараховані проценти за користування
кредитними коштами у встановлені
договором строки не сплачує, внаслідок
чого виникла заборгованість, яку
просив стягнути з боржника.

Заочним рішенням Рожнятівського
районного суду від 07 лютого 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
- відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Зазначає, що укладаючи договір
сторони досягли згоди з усіх істотних
умов договору і відповідач був
ознайомлений та погодився з ними та
правилами користування платіжною
карткою. Отже, в даному випадку, метою
кредитування є отримання кредитної
картки на яку Банк-позивач встановив
кредитний ліміт. Таким чином, на думку
апелянта, закон України «Про захист
прав споживачів» до даних
правовідносин не застосовується, а
тому виходячи з цього, суд першої
інстанції помилково застосував
загальну позовну давність до даних
правовідносин.

Відповідно до п. 9.12 Кредитного договору
договір діє протягом 12-ти місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін. Оскільки відповідач не надав
письмової заяви про закриття
картрахунку, як передбачено Умовами, то
строк дії карти відповідача було
продовжено на такий же строк.
Враховуючи те, що строк дії договору
було продовжено у відповідності до
п.9.12, то і строк позовної давності на
думку апелянта не є пропущеним.

З цих підстав рішення суду першої
інстанції, апелянт просив скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання сторони, будучи
належно повідомленими про розгляд
справи, не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 14.12.2005 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №б/н на суму 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку.

Згідно умов договору відповідач
зобов'язувався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в розмірі 36% річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки - до серпня 2007року (а.с.6).

Судом також встановлено, що відповідач
неналежно виконував свої зобов'язання
щодо умов договору, внаслідок чого
станом на 30.09.2013 року виникла
заборгованість за кредитом в сумі - 19035,
29 грн., з яких заборгованість за
кредитом - 2986,86 грн., заборгованість за
процентами за користування кредитом -
14666,18 грн., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) -882,65
грн.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства. Згідно зі
ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлено строк його
виконання, воно підлягає виконанню у
цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 14.12.2005 року подав заяву на
отримання кредиту у сумі 3 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку. У заяві на
отримання кредиту строк дії картки
визначено 08/07.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того що
позивачем пропущено строк позовної
давності.

Проте погодитись з такими висновками
суду першої інстанції колегія суддів
не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконувати свої обовязки відповідно
до договору. Закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Разом з тим, Цивільний кодекс України
не передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропуском
позовної давності.

Що ж стосується п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, то
у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону він стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Про це, зокрема, зазначається у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року у справі № 6-126цс13.
Вказане судове рішення згідно із
положеннями ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх судів, які
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із цим
рішенням.

Разом з тим, при вирішенні спору в
судовому порядку позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропуску позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

У матеріалах справи відсутня заява
відповідача про застосування позовної
давності.

Таким чином, висновок суду про відмову
у задоволенні позову у зв'язку з
застосуванням позовної давності
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі щодо вимог про повернення
споживчого кредиту та без з'ясування
причин пропущення позовної давності є
передчасним.

По суті вимог позивача слід зазначити
наступне.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невідємною частиною договору, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобовязаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком ( у випадку, якщо вона є), в
тому числі заборгованіст, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по карт рахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Таке свідчить про те, що сторони,
укладаючи зазначений договір, досягли
згоди, що по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, тобто, момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
дії карти.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладення кредитного договору
- 14 грудня 2005 року, ніхто зі сторін до
цього часу не заявив про намір його
припинити. У свою чергу, відповідач не
надав банку письмової заяви про
закриття картрахунку.

За таких обставин строк дії картки, у
тому числі і строк дії кредитного
договору, пролонгувався з кожним роком
і діяв на час звернення до суду.

Позивачем доведено факт неналежного
виконання відповідачем зобовязання за
кредитним договором та надано
відповідний розрахунок
заборгованості, правильність якого
ніким не оспорена.

Загальна сума заборгованості за
кредитним договором складає 19 035
гривень 69 копійок.

З відповідача на користь позивача слід
також стягнути і судові витрати
підтверджені документально.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням вимог
матеріального права і воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527,
530, 261, 631 ЦК України, керуючись ст.ст.307,
309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду
від 07 лютого 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення яким позов ПАТ
КБ «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 19 035
гривень 69 копійок заборгованості за
кредитним договором та 243 гривні 60
копійок судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді:
В.М. Васильковський

В.Д. Фединяк