АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1788/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Троян Н. А. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

09 квітня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного
акціонерного товариства

Комерційний Банк «ПриватБанк»,

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 грудня 2013 року, по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості в сумі 23942, 77 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідно до укладеного договору №
NIHORX00095684 від 24.06.2006 року ОСОБА_3 отримала
кредит у розмірі 2251, 69 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду
підписавши заяву та Умови надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка»,
згідно яких позичальник повинен
надавати банку щомісячні платежі для
погашення заборгованості, яка
складається з заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією та інші
витрати.

У порушення зазначених умов договору
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала,
через що станом на 11.09.2013 року
утворилася заборгованість в сумі 23942, 77
грн.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02.12.2013 року в задоволенні
позовних вимог було відмовлено у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності /а.с. 20-21/.

З рішенням суду не погодилось ПАТ КБ
«ПриватБанк» і звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просять
рішення скасувати, та ухвалити нове,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню, відповідно до п.3,4 ст.
309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2006 року між
сторонами по справі було укладено
споживчий кредит фізичній особі
(«Розстрочка») (Стандарт), за яким
позивач надав відповідачу строковий
кредит в сумі 2251, 70 грн. на строк 24
місяці по 24.06.2008 року включно з умовами
сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 1% у місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 49, 54
грн. та єдиноразової винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 204,7 грн. в обмін на зобов'язання
позичальника по поверненню кредиту.

На підтвердження позовних вимог
позивачем надано розрахунок
заборгованості за кредитом за період з
24.06.2006 року по 11.09.2013 року загальна сума
якої складає 23942, 77 грн.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» суд
першої інстанції посилався на те, що
згідно п.5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки пені, за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Однак з таким висновком суду
погодитися неможна, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства у
встановлений договором строк, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна
давність встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Відповідно до п.5.5 умов про надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт») сторонами
визначено, що термін позовної давності
по вимогам про стягнення кредиту,
неустойки-пені, штрафів за
вищевказаним кредитним договором
встановлюється тривалістю у п'ять
років.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку (ч.1 ст. 264 ЦК
України).

З матеріалів справи вбачається, що у
грудні 2008 року Нікопольським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області було укладено рішення за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за
цим договором станом на 18.02.2008 року,
крім того, згідно розрахунку
заборгованості ОСОБА_3 26.02.2009 року
зробила платіж в сумі 500 грн., таким
чином перебіг строку позовної давності
було перервано.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції, в
порушення ст. 212-214 ЦПК України на
вказані вимоги закону уваги не
звернув.

На підставі встановлених фактів,
колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» відносно
стягнення заборгованості за кредитом,
відсоткам та штрафу є обґрунтованими і
підлягають задоволенню, оскільки
позивачем доведено факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язання за
кредитним договором.

Щодо позовних вимог про стягнення пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором в сумі 10972,80 грн., то вони
підлягають частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішення суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
надала довідки про те, що її малолітній
син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 страдає тяжким
захворюванням та потребує дорогого
лікування.

Як вбачається з матеріалів справи
заборгованість ОСОБА_3 станом на 11.09.20
13 року складає 1588, 16 грн., а пеня 10972,80
грн., що є значимо перевищенням.

Тому колегія суддів вважає можливим
зменшити суму пені, яку позивач просить
стягнути з відповідача.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 02.12.2013
року підлягає скасуванню, з укладенням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3
на користь позивача необхідно
стягнути судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 239 грн. 43 коп.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» - задовольнити
частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 02
грудня 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 16969,97 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 1588, 16
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі - 9022, 39
грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом в сумі 743,10 грн.,
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором в сумі 4000
грн., 500 грн. штрафу /фіксована частина/,
1116,32 грн. - штрафу /процентна складова/, а
також судові витрати в сумі 239,43 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на
користь держави в сумі 169, 70 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :