АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/3567/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Процько Я.В. Провадження №
22-ц/789/620/14 Доповідач - Хома М.В.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Загорського О. О., Демковича Ю.
Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - представника
апелянта,

позивачки

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів, посилаючись на те, що на її
постійному утриманні та забезпеченні
перебуває їх cпільний син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідач не
надає матеріальної допомоги на
утримання та забезпечення дитини,
просила стягнути на її користь
аліменти в твердій грошовій сумі у
розмірі

1 000 грн. щомісячно до досягнення
дитиною повноліття.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700
грн. щомісячно, починаючи з 01 листопада
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду змінити та визначити
розмір аліментів у сумі 400 грн
щомісячно. Зазначає, що судом не
враховано те, що він на даний час не
отримує жодного доходу, крім того судом
не взято до уваги роз'яснення Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року №3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" щодо необхідності
враховувати стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина, інші обставини, що мають
істотне значення, що призвело до
постановлення незаконного рішення.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги в її межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних мотивів.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_3.

Шлюб між сторонами розірвано 11 серпня
2009 року.

Дитина проживає разом з матір'ю та
перебуває на її утриманні.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на
дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька або
в твердій грошовій сумі і виплачується
щомісячно.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3)наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4)інші обставини,
що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що дитина потребує
матеріальної допомоги і відповідач має
можливість таку надати. При визначенні
розміру аліментів суд врахував
матеріальне становище відповідача,
наявність у нього другої сім"ї, в якій у
нього народилась дитина, тому суд
частково задовольнив позовні вимоги та
визначив розмір аліментів у сумі 700 грн.
щомісячно.

Колегія суддів вважає даний висновок
суду законним та таким, що відповідає
матеріалам справи.

Безпідставними є доводи апелянта про
те, що при визначенні розміру аліментів
судом не було враховано матеріальне
становище платника аліментів, оскільки
такі доводи спростовуються текстом
судового рішення, з якого вбачається,
що усі зазначені апелянтом обставини
враховані.

Також судова колегія вважає, що доводи
апелянта про неплатоспроможність на
увагу не заслуговують, оскільки
відповідач є особою працездатного
віку, протипоказань щодо фізичної
праці не має, жодних доказів, які б
слугували підставами для визначення
аліментів у розмірі меншому, аніж
визначено судом першої інстанції,
апелянт суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, рішення судом
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області М.В. Хома