Справа № 171/2104/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"17" квітня 2014 р.
м. Апостолове

Апостолівський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

- головуючого - судді Марченко Н.В.,

при секретарі - Ровній Н.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, позов обґрунтовано
тим, що 05.07.13 позивач ОСОБА_3 та
відповідачка домовились про продаж нею
квартири позивачу, і позивач ОСОБА_3
передав відповідачці 5000 грн. в якості
задатку за купівлю квартири. Договір
домовились укласти після досягнення
донькою відповідачки 18 років. Згодом
позивач ОСОБА_3 передав позивачці
ОСОБА_1 право на купівлю квартири. Вона
розмовляла з відповідачкою і та
погодилась продати їй у майбутньому
квартиру за 20000 грн. Вона сплатила за
відповідачку всі борги за комунальні
послуги, за підключення постачання
світла та води, приступила до ремонту
квартири, встановила нові двері,
замовила євро вікна, купила газовий
котел опалення, стабілізатор,
лічильник води, лічильник постачання
газу, кабель, труби, батареї, крани,
будівельні матеріали, ванну, вимикачі,
повністю змінила електропроводку,
всього на придбання товарів та
виконання робіт вона сплатила 21043,59
грн.. Однак 06 серпня 2013 року
відповідачка повідомила їй що
продавати квартиру не буде. Вона
попросила відповідачку повернути їй
кошти, витрачені на ремонт квартири,
однак відповідачка відмовилась,
мотивуючи відмову відсутністю коштів.
Вважає, що відповідачка ввела її в
оману, за її рахунок значно поліпшила
свою занедбану квартиру, чим завдала їй
душевних страждань. Просила стягнути з
відповідачки 21043,59 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та
50000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди. Позивач ОСОБА_3 просив
стягнути з відповідачки на його
користь завдаток 5000 грн..

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3
позов підтримав, пояснив, що домовився
з відповідачкою купити її квартиру, так
як в квартирі прописна неповнолітня
дитина, відклали нотаріальне
оформлення до досягнення дитиною 18
років, він передав відповідачці 50000 грн.
в якості завдатку. Потім передав права
покупця позивачці ОСОБА_1 На даний час
претензій до позивачки не має, оскільки
5000 грн. йому повернуто.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала, пояснила, що позивач
ОСОБА_3 її племінник, він вирішив
придбати квартиру у ОСОБА_4, у
відповідачки є донька 17 років,
домовились укласти договір
купівлі-продажу після досягнення
донькою 18 років. Потім позивач ОСОБА_3
передав їй права покупця, а вона
сплатила йому 5000 грн. отриманого
завдатку. Вона особисто спілкувалась з
відповідачкою та її донькою щодо їх
намірів, вони підтвердили, що продають
квартиру, вона з відповідачкою ходила
до комунальних служб сплачувала борги
та за відновлення постачання світла та
води, вона давала гроші, однак
квитанції виписувались на
відповідачку, оскільки вона є
власником. Потім вона приступила до
проведення ремонту у квартирі,
встановила нові двері, змінила
електропроводку, здійснила
штукатурення стін, крім того вона
купила, але не встановила: євро вікна,
газовий котел опалення, стабілізатор,
лічильник води, лічильник постачання
газу, кабель, труби, батареї, крани,
ванну, всі ці речі на даний час
зберігаються у неї, але вона не зможе їх
продати, оскільки купувались саме під
розміри квартири відповідачки. Всього
на придбання товарів та виконання
робіт вона сплатила 21043,59 грн.. Однак 06
серпня 2013 року відповідачка
повідомила їй що продавати квартиру не
буде. Вона попросила відповідачку
повернути їй кошти, витрачені на ремонт
квартири, однак відповідачка
відмовилась, мотивуючи відмову
відсутністю коштів. Вважає, що
відповідачка ввела її в оману, за її
рахунок значно поліпшила свою
занедбану квартиру, чим завдала їй
душевних страждань. Після звернення до
суду відповідачка сплатила їй 5000 грн.
авансу, іншу суму повернути
відмовилась. Просила стягнути з
відповідачки 21043,59 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та
50000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_4
не з'явилася, про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином,
причин неявки суду не повідомила, у
зв'язку з чим справу розглянуто у її
відсутність.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5
підтвердила, що ОСОБА_1 її донька, вона
хотіла придбати квартиру для неї.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що
відповідачка у липні 2013 року говорила
про те, що має намір продати квартиру.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що при
розмові з ОСОБА_4 та повідомила, що не
буде продавати квартиру.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши докази, надані сторонам,
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
15.07.13 року позивач ОСОБА_3 отримав від
позивачки ОСОБА_1 гроші в сумі 5000 грн.,
які були ним сплачені ОСОБА_4 в якості
завдатку (а.с.9), з розписки ОСОБА_1 від
27.08.13 року встановлено, що позивач
ОСОБА_1 отримала від відповідачки
ОСОБА_4 5000 грн. (а.с.46) і сторони
погодились, що це відповідачкою
повернуто завдаток. Тому вимога про
стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача
ОСОБА_3 5000 грн. задоволенню не підлягає.

Вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування
матеріальної шкоди підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовує вимогу про
стягнення з відповідачки грошей,
оскільки вважає, що діями ОСОБА_4 їй
завдано матеріальну шкоду.

Проте згідно ст.. 1167 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_4
вчинила неправомірні дії у відношенні
майна позивачки ОСОБА_1 суду не надано.

В судовому засіданні встановлені
наступні обставини.

Згідно розписки від 05.07.13 року
відповідачка ОСОБА_4 мала намір продати
належну їй квартиру по АДРЕСА_1 за 20250
грн. позивачеві ОСОБА_3, отримала від
нього задаток 5000 грн. та зобов'язалась
укласти договір купівлі-продажу після
досягнення її донькою повноліття,
тобто після ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Власниками даної квартири окрім
відповідачки є ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності (а.с.11).

ОСОБА_3 передав право на купівлю
квартири відповідачки позивачці
ОСОБА_1 та отримав від неї гроші 5000 грн.
сплачений ним гр.. ОСОБА_4 (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 у квартирі по АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, встановила
нові двері, вартістю 1699,50 грн., що
підтверджується накладною (а.с.29),
змінила електропроводку, встановила
вимикачі вартістю 270,00 грн. (а.с.21),
здійснила штукатурення стін, придбавши
матеріал на суму 22,50 грн. (а.с.29).

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

Однак, позивач ОСОБА_1 не надала суду
доказів того, що проведення ремонтних
робіт в квартирі АДРЕСА_1, придбання
товарів для квартири здійснено нею за
згодою відповідачки ОСОБА_4, або інших
співвласників даної квартири.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4, набула
майно - двері, електропроводку,
будівельні матеріали без достатніх
правових підстав.

Згідно ст.. 1212, особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1213 ЦК України, визначає, що
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості
повернути в натурі потерпілому
безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Враховуючи що встановлені двері,
вартістю 1699,50 грн., вимикачі вартістю
270,00 грн., матеріал на суму 22,50 грн.
неможливо повернути позивачці, на
підставі ст.. 1212, 1213 ЦК України, з
відповідачки ОСОБА_4 слід стягнути їх
вартість у розмірі 1992 грн, виходячи з
розрахунку 1699,50+22,50+270,00=1992 грн..

Крім того позивач ОСОБА_1 для
обладнання цієї квартири придбала, але
не встановила: вікна, вартістю 4322 грн.,
газовий котел опалення, вартістю 4550
грн., стабілізатор, вартістю 240 грн.,
лічильник води, вартістю 95 грн.,
лічильник постачання газу, вартістю 330
грн., кабель, вартістю 475 грн., труби,
батареї, вартістю 2450 грн., крани,
вартістю 195 грн., ванну, вартістю 5500 грн.,
що підтверджується доданими до
позовної заяви та дослідженими в
судовому засіданнями накладними,
квитанціями (а.с. 16, 17, 21, 22, 23, 24, 28).

Оскільки всі ці речі на даний час
зберігаються у позивачки ОСОБА_1, їх
вона придбала на власний ризик, не
будучи власником квартири, у квартирі
відповідачки ці речі не встановлені,
суд вважає, що відсутні підстави для
стягнення з відповідачки їх вартості.

Надані позивачкою ОСОБА_1 квитанції на
підтвердження сплати вартості
комунальних послуг (а.с.14,18,19, 20)
підтверджують їх сплату відповідачкою
ОСОБА_4, а не позивачкою ОСОБА_1, тому
вони також не підлягають стягненню з
відповідачки.

Вимоги щодо відшкодування моральної
шкоди задоволенню не підлягають
виходячи з наступного.

Згідно ст.. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Отже відшкодування моральної шкоди з
правовідносин, що виникли між
сторонами не передбачено
законодавством.

Тому, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та 1992 гривні.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Марченко