АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3191/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Ошедшій
А.Д.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 18 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
стягнення коштів, відшкодування
моральної шкоди та зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні
квартирою і вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому
просив: стягнути з відповідача на його
користь частину отриманої
відповідачем орендної плати за
квартиру в сумі 21000 грн.; стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі
3000 грн.; зобов'язати відповідача не
чинити перешкод у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 та вселити його у
вказану квартиру. Під час розгляду
справи позивач збільшив позовні вимоги
та просив стягнути з відповідача
частину отриманої відповідачем
орендної плати за квартиру в сумі 34500
грн. за період з 01.12.2011 по 01.12.2013 (23
місяці).

В обґрунтування заявлених вимог
вказував, що ОСОБА_5 є його рідною
сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько
ОСОБА_6 Після його смерті відкрилась
спадщина, яка складалась з
однокімнатної квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, яку вони прийняли
разом з сестрою. В нотаріально
посвідчених заявах адресованих один
одному сторони підтвердили свою згоду
на прийняття спадщини після померлого
батька в рівних частках. Також
вказаними заявами сторони підтвердили
свою згоду на продаж квартиру із
наступним розподілом коштів порівну та
надали згоду на укладення договору
оренди з розподілом коштів отриманих
від орендної плати порівну. На початку
січня 2013 року позивачу стало відомо, що
квартира здається відповідачем в
оренду з грудня 2011 року за орендну
плату в розмірі 3000 грн., на половину
якої він має право, однак відповідач
коштів не надає. Позивач також вказує,
що відповідач змінила замки в квартирі,
чим здійснює йому перешкоди в
користуванні нею, однак він має право
на вселення до квартири. Крім цього,
вважає, що такими діями відповідача
йому заподіяна моральна шкода.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 18.12.2013 в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
повністю задовольнити позовні вимоги.
Вважає, що висновки суду про
безпідставність, необґрунтованість та
недоведеність заявлених позовних
вимог не відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Позивач та його представник в судовому
засіданні підтримали апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення
апеляційної скарги заперечував за її
безпідставністю і необґрунтованістю
та просив рішення суду залишити без
змін, оскільки воно є законним і
обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів вказаним
вимогам процесуального закону рішення
суду не відповідає.

Так, відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з
безпідставності, необґрунтованості та
недоведеності заявлених позовних
вимог.

З даними висновками суду повністю
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є рідними братом та
сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько
ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась
спадщина, яка складається з квартири
АДРЕСА_1.

У відповідності до з вимогами ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
а часом відкриття спадщини є день
смерті особи.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України закріплено,
що незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК
України).

Сторонами не заперечується, що ними у
встановлений законом строк прийнято
спадщину (подано заяви про прийняття
спадщини).

10.07.2012 сторонам видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на
квартиру АДРЕСА_1 по Ѕ частці кожному.

Таким чином, оскільки сторони прийняли
спадщину, вони набули права та
обов'язки на спадкове майно (квартиру) з
часу відкриття спадщини (смерті
спадкодавця).

Як пояснили сторони померлий ОСОБА_6 за
життя здавав квартиру АДРЕСА_1 в оренду
і після його смерті орендні відносини
продовжились, що не заперечувалось
представником відповідача та
підтверджується матеріалами перевірки
Подільського РУГУ МВС України в м.
Києві, які безпідставно не були
залучені судом першої інстанції до
матеріалів справи та, відповідно, їм не
було надано належної правової оцінки.

Так, з вказаних матеріалів вбачається,
що під час перевірки конфліктної
ситуації між сторонами, яка відбулась
05.01.2013 за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
опитування як сторін конфлікту так і
інших причетних осіб, зокрема осіб, які
мешкають у спірній квартирі,
встановлено, що квартира здається в
оренду відповідачем за суму 3000 грн. на
місяць.

Представник відповідача не
заперечуючи факт здачі в оренду
належної сторонам квартири у період з
01.12.2011 по 01.12.2013, що становить 23 місяці,
заперечував ту обставину, що квартира
здається в оренду за 3000 грн. на місяць,
однак належних і допустимих доказів
цьому не надав. Зокрема повідомив суду,
що не може надати договір оренди,
оскільки відповідач не може його
знайти. При цьому, слід зазначити, що й
судом апеляційної інстанції було
зобов'язано відповідача надати договір
оренди квартири або повідомити причини
не можливості надання, однак
відповідачем договір оренди суду не
надано.

У відповідності з вимогами ст. 57, 60 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
данні, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що вимога
позивача про стягнення з відповідача
половини отриманої останнім орендної
плати за квартиру за період з 01.12.2011 по
01.12.2013 (23 місяці) в сумі 34500 грн. (3000 грн. х
23 місяці) є обґрунтованими і підлягають
задоволенню, оскільки позивач
прийнявши у спадщину Ѕ частину
квартири, відповідно має право на
половину орендної плати, отриманої
відповідачем від здачі квартири в
оренду, виходячи з суми 3000 грн. на
місяць, так як інший розмір орендної
плати відповідачем не доведений
належними доказами.

Таким чином, відмова суду в задоволенні
даної вимоги з посиланням на
недоведеність, а також на ту обставину,
що позивач на час звернення до суду з
позовом не набув права власності,
оскільки зареєстрував свідоцтво про
право на спадщину у встановленому
порядку лише у квітні 2013 року, не
ґрунтується на вимогах закону.

Щодо вимоги позивача про відшкодування
моральної шкоди, то суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку
про відсутність підстав для
відшкодування моральної шкоди, з
огляду на відсутність належних
правових підстав для її відшкодування
за обставин даної справи та з огляду на
виниклі правовідносини сторін.

Також не підлягає задоволенню вимога
позивача про зобов'язання відповідача
не чинити перешкод у користуванні
квартирою у зв'язку з її
безпідставністю і недоведеністю,
оскільки як пояснив позивач він в
квартирі не проживав і не проживає, а
відтак підстави для висновку про те, що
йому чинились перешкоди у користуванні
квартирою відсутні.

Разом з цим, підлягає задоволенню
вимога позивача про вселення у
квартиру, оскільки останній як власник
квартири має право володіти,
користуватись і розпоряджатись
належним йому майном (ст.ст. 317, 383 ЦК
України).

Отже, підсумовуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про обґрунтованість апеляційної
скарги та позовних вимог лише в
частинах стягнення з відповідача
половини отриманої орендної плати та
вселення, а тому в цих частинах позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Таким чином, у зв'язку з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи та неправильним
застосування норм матеріального права,
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Також, оскільки суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість заявлених
позовних вимог і їх задоволення, то, у
відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в сумі 459 грн. 70 коп. (345,00 грн. + 114,70
грн.).

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 18 грудня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення
коштів, відшкодування моральної шкоди
та зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні квартирою і вселення -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_4,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_5,
ідентифікаційний код НОМЕР_2) частину
отриманої орендної плати за квартиру
АДРЕСА_1 в сумі 34500 (тридцять чотири
тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. за період з
01.12.2011 по 01.12.2013.

Вселити ОСОБА_2 (АДРЕСА_5,
ідентифікаційний код НОМЕР_2) в
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути ОСОБА_5 (АДРЕСА_4,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_5,
ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий
збір в сумі 459 (чотириста п'ятдесят
дев'ять) грн. 70 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених
вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді