У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом підприємства з
іноземними інвестиціями у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«НБМ» до ОСОБА_6, товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Полімер»,
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Екокап» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за касаційною скаргою
підприємства з іноземними
інвестиціями у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «НБМ» на рішення
Печерського районного суду
м. Києва від 15 лютого 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 27
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року підприємство з
іноземними інвестиціями у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«НБМ» звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що воно є власником легкового
автомобіля марки «Daewoo» моделі «Nexia»,
номерний знак НОМЕР_1. У результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 27 березня 2012 року близько 23 год.
5 хв. по вул. Електриків, 29а у м. Києві,
їхній автомобіль зазнав пошкоджень,
вартість ремонту автомобіля становила
21 456 грн. Вказана дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини ОСОБА_6, яка
керувала автомобілем марки «Toyota»
моделі «Lexus», номерний знак НОМЕР_2.
Страховик приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» на підставі полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів виплатила їм страхове
відшкодування у сумі 10
170 грн. 36 коп. Однак, посилаючись на
положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України, позивач
просив стягнути з ОСОБА_6 11 285 грн. 64 коп.
на відшкодування матеріальної шкоди.

У процесі розгляду справи позивач
неодноразово уточнював свої позовні
вимоги і остаточно просив стягнути на
його користь з товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Полімер»
франшизу у сумі 1 тис. грн., з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» 3 622 грн. 45 коп.,
солідарно з ОСОБА_6 та товариства з
обмеженою відповідальністю «Екокап» 6
171 грн. 19 коп.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 15 лютого 2013 року позов
підприємства з іноземними
інвестиціями у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «НБМ» задоволено
частково, стягнуто на його користь: з
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» шкоду
у розмірі 9 793 грн. 64 коп., з товариства з
обмеженою відповідальністю «Екокап»
франшизу у сумі 1 тис. грн. Вирішено
питання про судові витрати. У
задоволенні позовних вимог
підприємства з іноземними
інвестиціями у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «НБМ» до ОСОБА_6 та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Полімер»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
27 листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано в частині
задоволення позовних вимог
підприємства з іноземними
інвестиціями у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «НБМ» до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» та
ухвалено у цій частині нове рішення,
яким в задоволенні цих позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень, мотивуючи свої
доводи неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
із ухваленням нового рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Так, районним судом встановлено, що 27
березня 2012 року близько 23 год.
5 хв. по вул. Електриків, 29а у м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП) за участю належного
позивачу автомобіля марки «Daewoo» моделі
«Nexia», номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_7 та автомобіля
марки «Toyota» моделі «Lexus», номерний знак
НОМЕР_2., що належить товариству з
обмеженою відповідальністю «Авто
Полімер», під керуванням водія ОСОБА_6
В результаті цієї ДТП автомобілю
позивача завдані механічні
пошкодження. Відповідно до постанови
Подільського районного суду м. Києва
від 27 квітня 2012 року винною у ДТП
визнано ОСОБА_6 Разом з тим встановлено,
що 19 листопада 2011 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Авто Полімер» та
приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №
АА/5486355 (т. 1 а.с. 67), яким визначено, що
ліміт відповідальності за шкоду,
завдану майну (на одного потерпілого)
становить 50 тис. грн..; страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, яка становить 1 тис. грн.

Відповідно до звіту про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого пошкодженням транспортного
засобу позивача № 763/КВ2 вартість
відновлювального ремонту без ПДВ з
урахуванням зносу становить 12 370
грн. 99 коп., з ПДВ - 14 972 грн. 92 коп. (т. 1 а.с.
96-101).

28 березня 2012 року підприємство з
іноземними інвестиціями у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«НБМ» звернулася до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» з заявою про
настання страхового випадку, який
відбувся 27 березня 2012 року
близько 23 год. 5 хв. по вул. Електриків,
29а у м. Києві, а також виплату
страхового відшкодування (т. 1 а.с. 84-88).

Відповідно до розрахунку страхового
відшкодування від 18 травня 2012 року (т. 1
а.с. 94) розмір збитків становить 11 170 грн.
36 коп., приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
виплатило позивачу страхове
відшкодування за вирахуванням
франшизи у сумі 10 170 грн. 36 коп.
Вартість ремонту автомобіля становить
20 964 грн. (т. 1 а.с. 233-235).

Судом також встановлено, що на момент
ДТП, на підставі договору оренди (т. 1
а.с. 126-127), укладеного між товариством з
обмеженою відповідальністю «Авто
Полімер» та товариством з обмеженою
відповідальністю «Екокап»,
експлуатацію легкового автомобіля
«Toyota» здійснювало товариство з
обмеженою відповідальністю «Екокап», з
яким ОСОБА_6 перебувала у трудових
відносинах, а тому воно повинно
виплатити франшизу у розмірі 1 тис. грн.

Отже, встановивши, що цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«Toyota» була застрахована у приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» з лімітом
страхової відповідальності 50 тис. грн.,
а вартість відновлювального ремонту
автомобіля становила 20 964 грн., з
урахуванням виплачених страховою
компанією коштів у сумі 10 170 грн. 36 коп.
та вирахуванням франшизи у сумі 1 тис.
грн., місцевий суд дійшов висновку про
стягнення на користь підприємства з
іноземними інвестиціями у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«НБМ» з: приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» шкоду у розмірі 9 793 грн. 64 коп.,
з товариства з обмеженою
відповідальністю «Екокап» франшизу у
сумі 1 тис. грн.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
ґрунтується на доказах, яким дано
правильну оцінку.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої
інстанції керувався положеннями ст. ст.
979-990 ЦК України, які не можуть бути
застосовані до спірних правовідносин,
оскільки цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
маркки «Toyota» моделі «Lexus»була
застрахована у приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» відповідно до
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/5486355, а тому дані
правовідносини регулюються Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, отже
з мотивувальної частини рішення слід
виключити посилання на положення ст.
ст. 979-990 ЦК України.

Скасовуючи законне й обґрунтоване
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд вдався до переоцінки
доказів, які були досліджені місцевим
судом й не досліджуючи нових доказів
дійшов до помилкового висновку про
часткове скасування рішення суду
першої інстанції та відмову в
задоволенні позовних вимог
підприємства з іноземними
інвестиціями у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «НБМ» до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Проте такий висновок апеляційного суду
є неправильним й не відповідає
встановленим обставинам та наявним у
справі доказам.

Ураховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу підприємства з
іноземними інвестиціями у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«НБМ» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
27 листопада 2013 року скасувати, рішення
Печерського районного суду м. Києва від
15 лютого 2013 року залишити в силі,
виключивши з його мотивувальної
частини посилання на ст. ст. 979-990 ЦК
України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк