Справа №480/1217/13-ц 15.04.2014 15.04.2014 15.04.2014
Провадження №22-ц/784/656/14
Справа № 22-ц/784/656/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Бакуті Т.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»
(далі - ПАТ «ВАБ») на рішення
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 22 листопада
2013 року за позовом ПАТ «ВАБ» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ «ВАБ» про
розірвання кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

12 серпня 2010 р. ПАТ «ВАБ» звернулось з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що 26 вересня 2006 року
між ВАТ «VAB Банк» (яке надалі було
перейменовано у ПАТ «ВАБ») та
відповідачкою ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №70ф, за яким позивач
надав останній 20 000 доларів США з
кінцевим строком повернення до 23
вересня 2011 року, зі сплатою 14% річних за
користування кредитними коштами., а
ОСОБА_2, в свою чергу, зобов'язалась
повернути наданий кредит і сплатити
проценти за користування ним.

З метою забезпечення виконання
зобов`язань за кредитним договором 26
вересня 2006 року між ОСОБА_3 та ВАТ «VAB
Банк» було укладено договір іпотеки,
предметом якого є нежитлови будівлі, що
знаходиться за адресою: с. Стара
Богданівка, вул. Центральна,
Миколаївського району Миколаївської
області.

Також 26 вересня 2006 року між ОСОБА_3 та
позивачем було укладено договір
поруки, згідно з яким ОСОБА_3 солідарно
з позичальником та в повному обсязі
несе відповідальність перед банком у
разі невиконання позичальником
зобов`язань за кредитним договором.

В зв'язку з порушенням відповідачами
своїх зобов'язань щодо своєчасного
погашення кредитної заборгованості
позивачем були заявлені вимоги про
дострокове виконання кредитних
зобов'язань, які відповідачами у
добровільному порядку не були
виконані.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість за кредитом договором
станом на 09 серпня 2010 року в сумі 78 635
грн. 58 коп

Згодом, в зв'язку з частковим
погашенням заборгованості за
кредитним договором, позивач уточнив
позовні вимоги та просив суд стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість станом на 12 квітня 2011
року в загальній сумі 68407грн. 29коп., з
яких заборгованість за кредитом - 8 295,01
доларів США, що еквіваленто 66059грн.
80коп.; заборгованість за відсотками - 2,40
доларів США, що еквівалентно 19,11 грн.;
штрафні санкції - 2328грн. 38коп.

12 квітня 2011 року відповідачка ОСОБА_2
звернулась до ПАТ «ВАБ» з зустрічною
позовною заявою про розірвання
кредитного договору. Свій позов
обґрунтувавала тим, що умови
укладеного з Банком кредитного
договору не містять положень щодо
валютних ризиків та можливого
коливання курсу валюти, розмір
процентної ставки не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку. Крім того, в зв'язку зі
світовою фінансовою кризою відбулася
істотна зміна економічних умов в
країні, зокрема, різке зростання
офіційного та комерційного курсів
долара США по відношенню до
національної валюти, які вона не могла
передбачити, та при існуванні цих
обставин в момент укладання кредитного
договору вона би не погодилась його
укладати на існуючих умовах.

Рішенням Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 22
листопада 2013 року (в якому ухвалами
цього ж суду від 06 грудня 2013 р. і 13
лютого 2014 р. були виправлені описки)
позов ПАТ «ВАБ» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 66
059 грн. 80 коп. заборгованості за
кредитом; 19грн.11коп. заборгованості за
процентами, а всього - 66 078 грн. 91 коп. В
задоволенні позовних вимог про
стягнення штрафних санкцій з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, а також в задоволенні вимог до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача
судовий збір в сумі 906 грн. 36 коп.

В задоволенні позовних вимог за
зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання
недійсними кредитного договору -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВАБ»,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
та неповне з'ясування обставин справи,
просило скасувати рішення щодо
часткового задоволення їх позову та
ухвалити в цій частині нове, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ «ВАБ»
у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи, що
26 вересня 2006 року між ВАТ «VAB Банк» (яке
надалі було перейменовано у ПАТ «ВАБ»)
та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №70ф, за яким позивач
надав останній 20 000 доларів США з
кінцевим строком повернення до 23
вересня 2011 року, зі сплатою 14% річних за
користування кредитними коштами., а
ОСОБА_2, в свою чергу, зобов'язалась
повернути наданий кредит і сплатити
проценти за користування ним (а.с. 6-10).

16 квітня 2008р. ВАТ «VAB Банк» і ОСОБА_2 була
укладена додаткова угода № 1 до
кредитного договору, а 25 листопада 2008р.
ними була укладена додаткова угода № 2
до кредитного договору, якою проценту
ставку за користування кредитними
коштами було встановивлено у розмірі 17
% річних (а.с. 11-24, 25).

06 квітня 2009р ВАТ «VAB Банк» і ОСОБА_2
уклали додаткову угоду № 3 до
кредитного договору, якою був
узгоджений новий графік погашення
кредитної заборгованості в зв'язку з
бажанням позичальника скористатися
банківською послугою «Кредитні
канікули», з якою був ознайомлений та
згодний ОСОБА_3 (а.с.6-29).

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та у
встановлені договором строки.

Позивач свої обов'язки з надання
відповідачці обумовленої договором
суми кредиту повністю виконав.

Між тим, ОСОБА_2 з червня 2009 року
обов'язки по погашенню кредиту та
процентів виконувала неналежним чином,
з порушенням встановлених договором та
графіком погашення кредитної
заборгованості строків та розміру
щомісячних платежів.

Відповідно до п.п. 2.7.1., 3.2.4. додаткової
угоди № 1 від 16 квітня 2008р. до
кредитного договору та ч.2 ст.1050, ч.2
ст.1054 ЦК України позивач має право
вимагати дострокового повернення
кредиту, сплати відсотків за
користування ним у разі повного або
часткового прострочення погашення
кредиту. Пунктом 2.7.2. вказаної
додаткової угоди сторони домовились,
що виконання цієї вимоги Банку повинно
бути проведено Позичальником та/або
Поручителем протягом 7 робочих днів з
дати отримання Позичальником
відповідної вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що така
вимога позивача від 05.08.2010р. № МК32/3-945
про дострокове повернення кредиту та
сплати відсотків і штрафних санкцій
була отримана відповідачами 14 серпня
2010 р. (а.с. 54-55, 145-147).

Вказана вимога ПАТ «ВАБ» відповідачами
не виконана.

Визначаючи розмір заборгованості суд
вірно зазначив, що, відповідно до
наданих розрахунків банку станом на 12
квітня 2011 року заборгованість за
кредитом становить 8295,01 доларів США, що
еквівалентно 66 059грн. 80коп.;
заборгованість за процентами -
2,40доларів США, що еквівалентно
19грн.11коп. (а.с. 117-118).

За таких обставин, відповідно до ст.ст.
526, 1050, 1054 ЦК України суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення вказаних сум з
ОСОБА_2 на користь Банку.

Відмовляючи у задоволенні вимог ПАТ
«ВАБ» про стягнення штрафних санкцій,
суд посилався на п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України,
якою встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з даним висновком.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Пунктом 4.4. укладеної позивачем із
ОСОБА_2 додаткової угоди № 1 від 16
квітня 2008р. до кредитного договору
встановлена відповідальність
Позичальника за неналежне виконання
грошових зобов'язань, передбачених
п.3.3.3. договору (своєчасна сплата
щомісячних платежів), якщо
прострочення виконання таких
зобов'язань сталося більше ніж на 7
календарних днів, у вигляді штрафу в
розмірі 20 % від суми невиконаних
зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що
штраф позивачем нарахований на
заборгованість за період у межах
передбаченого п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України
строку позовної давності, до того ж
заяв про застосування строку позовної
давності від відповідачів не
надходило.

За такого, виходячи з положень ст.ст. 549,
550, 611 ЦК України висновок суду про
відмову у задоволенні вимог ПАТ «ВАБ»
про стягнення штрафних санкцій - є
помилковим.

Також є передчасним висновок суду про
відмову у задоволенні вимог ПАТ «ВАБ»
до ОСОБА_3 в зв'язку з припиненням
договору поруки на підставі ч.1 ст. 559 ЦК
України.

Так, статтею 553 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554
ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель (чч.
1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 України порука
припиняється, зокрема, у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення
договору поруки зі зміною основного
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови, що
така зміна призведе до збільшення
обсягу відповідальності поручителя, а
не із зміною будь-яких умов основного
договору.

26 вересня 2006 року між ВАТ «VAB Банк»,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки, згідно з яким ОСОБА_3 як
поручитель зобов'язувався у повному
обсязі нести солідарну
відповідальність по зобов'язанням
ОСОБА_2, що випливають з кредитного
договору (а.с. 31-32).

Укладена 16 квітня 2008р. між ВАТ «VAB Банк»
і ОСОБА_2 додаткова угода № 1 до
кредитного договору не збільшувала
обсяг відповідальності Позичальника,
оскільки не змінювала ані суми кредиту,
ані розміру процентів за користування
кредитом та кінцевий строк повернення
кредиту, що були встановлені первісним
кредитним договором (а.с. 11-24).

25 листопада 2008 р. між ВАТ «VAB Банк»,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
додатковий договір № 1 до договору
поруки, згідно якому ОСОБА_3 погодився
із збільшенням розміру процентної
ставки за кредитним до 17 %, встановленої
Додатковим договором № 2 від 25.11.2008р. до
кредитного договору, та надає поруку за
збільшеними борговими зобов'язаннями
Позичальника (а.с. 33).

06 квітня 2009 р. між ВАТ «VAB Банк», ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено додатковий
договір № 2 до договору поруки, за
умовами якого ОСОБА_3 надав згоду на
зміну умов кредитного договору в
зв'язку з укладанням додаткової угоди
№ 3 до кредитного договору, якою був
узгоджений новий графік погашення
кредитної заборгованості (а.с.34).

Проте, суд першої інстанції не звернув
належної уваги на викладене та прийшов
до помилкового висновку про
відсутність згоди поручителя на
збільшення обсягу відповідальності
позичальника та припинення у зв'язку з
цим договору поруки.

Передбачений ч 4 ст. 559 ЦК України строк
на пред'явлення вимог до поручителя
позивачем не пропущений.

За таких обставин, з урахуванням
положень ст.ст. 526, 527, 553, 554, 611, 625, 1050, 1054
ЦК України, з відповідачів на користь
позивача підлягає стягненню в
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором в загальній сумі
68407грн. 29коп., з яких: заборгованість за
кредитом - 66 059грн. 80коп.; заборгованість
за відсотками - 19,11 грн.; штрафні санкції
- 2328грн. 38коп.

У зв'язку з викладеним, відповідно до п.
3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в
частині вирішення позову ПАТ «ВАБ»
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про задоволення
позову .у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягає стягненню по 514грн.08коп. з
кожного (судовий збір та витрати на ІТЗ
при подачі позову - 906,36грн. + судовий
збір за подачу апеляційної скарги -
121,80грн.): 2).

Законність і обґрунтованість висновку
суду про відсутність правових підстав
для задоволення зустрічного позову
ОСОБА_2 до ПАТ «ВАБ» про розірвання
кредитного договору в апеляційному
порядку не перевірялась, оскільки в цій
частині рішення суду не було оскаржено
.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»
задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 22 листопада
2013 року в частині вирішення позову
публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному
порядку на користь публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк»
заборгованість за кредитним договором
в загальній сумі 68407грн. 29коп.
(шістдесят вісім тисяч чотириста сім.
гривень двадцять дев'ять копійок), з
яких: заборгованість за кредитом - 66
059грн. 80коп.; заборгованість за
відсотками - 19,11 грн.; штрафні санкції -
2328грн. 38коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк»
відшкодування судових витрат в сумі по
514грн. 08коп. (п'ятсот чотирнадцять
гривень вісім копійок) з кожного.

Рішення Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 22 листопада
2013 року в частині вирішення позову
ОСОБА_2 - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді