У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Маляренка
А.В.,Нагорняка В.А.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Перша
Українська Індустріально-інвестиційна
Компанія», Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ», Закритого акціонерного
товариства «Спільне
Українсько-Болгарське підприємство
«Богдан», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«КИЇВЩИНА-КАПІТАЛ», про визнання
недійсним договору іпотеки та внесених
до нього змін та доповнень, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 21 червня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому просив недійсним
договір іпотеки №686п від 13 вересня 2007
року, укладеного між ТОВ «Перша
Українська Індустріально-інвестиційна
Компанія» та ПАТ «АКБ «Київ» із змінами
та доповненнями, внесеними до
вказаного договору.

В обґрунтування позову посилався на ті
обставини, що 11 серпня 2005 року між
позивачем та ТОВ «Перша Українська
Індустріально-інвестиційна
Компанія» укладено договір пайової
участі у фінансуванні будівництва
житлового будинку. Відповідно до умов
вказаного договору, позивач повинен
був сплатити кошти в установленому
договором розмірі та порядку, а
відповідач в свою чергу використати їх
для будівництва об'єкту інвестування
та після завершення будівництва в IV
кварталі 2006 року здати будинок в
експлуатацію та передати у власність
позивача об'єкт інвестування, а саме:
квартиру НОМЕР_1, площею 52,20 кв.м, що
розташована по АДРЕСА_1.

Позивач до 01 грудня 2006 року повністю
виконав умови договору та вніс кошти на
розрахунковий рахунок відповідача в
розмірі 100% вартості об'єкта
інвестування.

27 липня 2009 року між ТОВ «Перша
Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
та ЗАТ «Спільне Українсько-Болгарське
підприємство «Богдан» було укладено
договір про заміну сторони в
зобов'язанні, відповідно до умов якого
до останнього перейшли всі права й
обов'язки ТОВ «Перша Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
за договором про пайову участь у
фінансуванні будівництва
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

Через деякий час позивачу стало відомо,
що 13 вересня 2007 року між ТОВ «Перша
Українська Індустріально-інвестиційна
Компанія» та АКБ «Київ» було укладено
довгої іпотеки, відповідно до умов
якого товариство передало в іпотеку
майнові права на об'єкти інвестування
будівництва житлового будинку АДРЕСА_1,
зокрема і квартири НОМЕР_1.

21 серпня 2009 року ПАТ «АКБ «Київ» згідно
із договором відступило право вимоги
за договором іпотеки ТОВ «Фінансова
компанія «КИЇВЩИНА-КАПІТАЛ».

Позивач зазначав, що оскільки ним
сплачено 100% вартості загальної площі
об'єкта інвестування ТОВ «Перша
Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
не мало права розпоряджатися його
майновими правами на вказану квартиру,
крім того, передача вказаної квартири в
іпотеку позбавляє його можливості
володіти й розпоряджатися нею.

З вказаних підстав позивач звернувся
до суду з позовом за захистом порушених
прав.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 05 квітня 2012 року
позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір іпотеки,
укладений 13 вересня 2007 року між ТОВ
«Перша Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
та АКБ «Київ» зареєстрований в реєстрі
за №686п із змінами та доповненнями
внесеними до вказаного договору
іпотеки договором від 11 грудня 2007 року,
зареєстрованому в реєстрі за №984п,
договором від 25 червня 2008 року,
зареєстрованому в реєстрі за №3597,
договором від 28 листопада 2008 року,
зареєстрованому в реєстрі за №7382,
договором від 03 березня 2009 року,
зареєстрованого в реєстрі за №1064 в
частині майнових прав на квартиру
АДРЕСА_2. В решті позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 21 червня 2012 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із оскаржуваним
судовим рішенням позивач звернувся із
касаційною скаргою, в якій просить
оскаржуване судове рішення скасувати
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції як помилково скасоване,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що оспорюваний позивачем договір
іпотеки є способом забезпечення
виконання зобов'язань ТОВ «Перша
Українська Індустріально-інвестиційна
Компанія» перед ПАТ «АКБ «Київ», що
випливає з кредитного договору, а не з
договору пайової участі у фінансуванні
будівництва житлового будинку,
укладеного з позивачем, а тому договір
іпотеки не є правочином щодо
розпорядження майновими правами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване по справі судове рішення
вказаним вимогам закону не відповідає,
виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 11 серпня 2005 року
між позивачем та ТОВ «Перша Українська
Індустріально-інвестиційна
Компанія»укладено договір №13-ОбІн
пайової участі у фінансуванні
будівництва багатоквартирного будинку
АДРЕСА_1. Відповідно до умов вказаного
договору позивач зобов'язався до 01
грудня 2006 року внести на розрахунковий
рахунок відповідача інвестиції в
розмірі 130 500 грн, що обумовлено
договором та відповідає 100% вартості
інвестованої ним квартири, а
відповідач в свою чергу зобов'язався в
IV кварталі 2006 року закінчити
будівництво будинку, здати його в
експлуатацію та передати позивачу у
власність об'єкт інвестування у
вигляді однокімнатної квартири НОМЕР_1
площею 52,20 кв.м, що є складовою частиною
вказаного багатоквартирного будинку.

Встановлено, що свої зобов'язання
виконав в повному обсязі та вніс у 2006
році кошти на розрахунковий рахунок
відповідача в розмірі 100% вартості
об'єкта інвестування.

13 вересня 2007 року між ТОВ «Перша
Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
та АКБ «Київ» було укладено договір
іпотеки за реєстровим №686п, відповідно
до умов якого товариство передало в
іпотеку банку майнові права на 68
квартир, 11 нежитлових приміщень та 49
паркувальних місць, що є об'єктами
інвестування в багатоквартирному
будинку АДРЕСА_1, окрема і квартиру
НОМЕР_1.

27 липня 2009 року між ТОВ «Перша
Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
та ЗАТ «Спільне
Українсько-Болгарське підприємство
«Богдан» укладено договір про заміну
сторони в зобов'язанні, відповідно до
умов якого до останнього перейшли всі
права й обов'язки ТОВ «Перша Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
за договором про пайову участь у
фінансуванні будівництва
багатоквартирного будинку від 11
серпня 2005 року.

Відповідно до договору від 21 серпня 2009
року ПАТ «АКБ «Київ» відступило право
вимоги за договором іпотеки ТОВ
«Фінансова компанія
«КИЇВЩИНА-КАПІТАЛ».

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи, а правила про
іпотеку землі та інші окремі види
застав встановлюються законом.

Згідно із ч. 2 ст. 583 ЦК України
заставодавцем може бути власник речі,
якій належить майнове право, а також
особа, якій власник речі або особа, якій
належить майнове право, передали річ
або майнове право з правом їх застави.

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України
«Про іпотеку» (в редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) застава майнових прав
на нерухомість, будівництво якої не
завершено, регулюється за правилами,
визначеними цим Законом (надалі -
Закон).

Положеннями Закону (що були чинними на
час виникнення спірних правовідносин)
було встановлено, що предметом іпотеки
може бути об'єкт незавершеного
будівництва або інше нерухоме майно,
яке стане власністю іпотекодавця після
укладення іпотечного договору, за
умови, що іпотекодавець може
документально підтвердити право
набуття ним у власність відповідного
нерухомого майна в майбутньому.
Відповідно до положень ст. 5 Закону не
передбачалось, що предметом іпотеки
можуть бути майнові права на
нерухомість, будівництво якої не
завершено.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» встановлено, що
іпотека виникає відповідно до цього
Закону та Закону України «Про іпотеку»
щодо нерухомого майна, об'єктів
незавершеного будівництва та майнових
прав на нерухомість, будівництво якої
не завершено.

Аналіз положень ЦК України, Закону
України «Про іпотеку» та Закону
України «Про іпотечне кредитування,
операції з консолідованим іпотечним
боргом та іпотечні сертифікати» дає
підстави вважати, що майнове право, що є
предметом іпотеки це обумовлене право
набуття в майбутньому прав власності
на нерухоме майно (право під
відкладальною умовою), яке виникає
тоді, коли виконані певні, але не всі
правові передумови, що є необхідними й
достатніми для набуття речового права.

ТОВ «Перша Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»,
укладаючи оспорюваний договір іпотеки
передало в іпотеку майнові права на
об'єкти нерухомості, що будуть створені
в майбутньому, зокрема квартиру
АДРЕСА_2 діяло без згоди позивача, як
інвестора будівництва вказаної
квартири.

Виходячи з викладених обставин, суд
першої інстанції дійшов обґрунтованих
висновків про те, що позивач, виконавши
свої грошові зобов'язання за договором
пайової участі у фінансуванні
будівництва житлового будинку та
повністю сплативши вартість об'єкту
будівництва, вчинив дії, що були
спрямовані на виникнення юридичних
фактів необхідних і достатніх для
отримання права вимоги щодо переходу
права власності на об'єкт будівництва
або набуття майнових прав на цей об'єкт.

Відтак, передача майнових прав в
іпотеку на вищевказану квартиру в
незавершеному будівництвом житлового
будинку без згоди позивача є
порушенням норм Закону України «Про
іпотеку».

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на вказані
обставини увагу не звернув, не
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою матеріального
права, що підлягала до застосування та
дійшов помилкового висновку про те, що
оспорюваний договір іпотеки не є
правочином щодо розпорядження
майновими правами.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Таким чином, керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 21 червня 2012 року скасувати
та залишити в силі рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 05 квітня 2012 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк