Справа № 462/2286/13
Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/2649/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю: відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 07 лютого 2014 року у справі за
позовом Львівського комунального
підприємства «Левандівка» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року Львівське комунальне
підприємство «Левандівка» звернулося
в суд з позовом, який уточнювався в
процесі розгляду справи, до
відповідачів про стягнення
заборгованості за послуги
центрального опалення у розмірі 4912 грн.
94 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
житловий будинок АДРЕСА_1, перебуває на
балансі та обслуговуванні ЛКП
«Левандівка». Позивач надає мешканцям
вказаної квартири теплову енергію та
здійснює нагляд та ремонт системи
опалення будинку. Відповідачі частково
сплачують за послуги централізованого
теплопостачання, внаслідок чого у них
утворилася заборгованість за період з
01.01.2009р. по 31.01.2014р. у розмірі 4912 грн. 94
коп., яку позивач просив стягнути.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 07 лютого 2014 року позов
задоволено та стягнуто солідарно з
відповідачів в користь позивача
заборгованість в розмірі 4912 грн. 94 коп.

Рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Зокрема, вказує на те, що позивачем
пропущено строк позовної давності по
ймовірній заборгованості, яка виникла
за період з листопада 2009р. по березень
2010р., а з позовом про її стягнення
позивач звернувся 20.03.2013р. Судом не
враховано, що відповідачі повністю
сплачували вартість наданих послуг з
центрального опалення відповідно до
використаних гігакалорій і не
оплачували послуги передбачені графою
«приєднане теплове навантаження», яке
не передбачено договором. Вважає, що
позивач у справі є неналежним, оскільки
котельні і теплотраси, на ремонт і
догляд яких стягається спірна сума,
перебувають на балансі ЛМКП
«Залізничтеплоенерго», а позивач у
даній справі не наділений
повноваженнями представляти інтереси
балансоутримувача.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з»явились в
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сім'я
відповідачів ОСОБА_2 з трьох осіб
зареєстрована та проживає у
приватизованій трикімнатній квартирі
№ 14 загальною площею 49,5 кв. м. з
комунальними вигодами в буд. № 29 по вул.
Роксоляни у м. Львові. В будинку
функціонує система центрального
опалення.

Товариство співвласників в будинку не
створено, будинок перебуває на
обслуговуванні ЛКП «Левандівка», яке
є покупцем теплової енергії на
підставі договору № 3372 від 01.10.2002р., що
постачається енергопостачальною
організацією «Залізничтеплоенерго».
Додатком № 2 до цього договору
затверджена схема розмежування
балансової належності теплових мереж
та експлуатаційної відповідальності
між енергопостачальною організацією
та покупцем відповідно до якого ЛКП
«Левандівка» має на своєму балансі та
технічному обслуговуванні частину
теплових мереж і, зокрема, в будинку
АДРЕСА_1, тому вправі вимагати оплати
наданих послуг і відповідно є належним
позивачем.

Судом встановлено, що житловий будинок
по АДРЕСА_1 обладнаний
загальнобудинковим лічильником тепла,
нарахування та оплата за яке
здійснювалася у спірний період з
01.11.2009р. пол. 30.06.2011р. на підставі чинного
двоставкового тарифу, який включає
плату за одиницю фактично спожитої
теплової енергії (грн./Гкал.) та плату за
приєднане теплове навантаження за 1 кв.
м опалювальної площі квартири у місяць
впродовж року (грн./кв. м.).

Судом встановлено, що постачання
теплової енергії здійснювалось в
квартиру відповідачів протягом
спірного періоду і відповідачі не
звертались в ЛКП «Левандівка» з
претензіями щодо неякісного надання
послуг з постачання теплової енергії.

Відповідно до поданого позивачем
розрахунку заборгованість
відповідачів за період з 01.11.2009р. по
30.06.2011р. за відпущену їм теплову енергію
склала 1476 грн.07 коп. (а.с.8).

В порушення п.п .25, 29 «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення» затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 липня 2005р. № 630, ст.ст. 156, 162
Житлового кодексу України відповідачі
у вказаний період не в повному розмірі
оплачували послуги з надання теплової
енергії.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності по вимогах про стягнення
заборгованості за період з листопада
2009р. по березень 2010р. не заслуговують на
увагу, оскільки з наданого позивачем
розрахунку заборгованості вбачається,
що відповідачі у період з листопада
2009р. по березень 2010р. проводили оплату
за надані послуги центрального
опалення, проте у меншій сумі, ніж було
нараховано, тому відповідно до
положень ч.1 ст. 264 ЦК строк позовної
давності перервано.

Враховуючи, що суд першої інстанції
повно і правильно встановив фактичні
обставини справи, застосував закон,
який поширюється на зазначені
правовідносини, при встановленні
зазначених фактів судом не було
допущено порушення норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення також не дають
підстав для висновку про те, що судом
при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального і процесуального
права, які передбачені ст. 309 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення суду, тому колегія суддів не
вбачає підстав для зміни або
скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 07 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий: _______________
Мусіна Т.Г.

Судді: _______________
Бермес І.В.

_______________ Савуляк Р.В.