Справа №
Провадження № 2/521/3715/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого -
Коблової О.Д.

при секретарі -
Москальовій Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Хмельниччина-Авто» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, уточнив позовні вимоги,
просить суд постановити рішення, яким
стягнути з відповідача на його користь
заподіяну моральну шкоду в розмірі 36 400
(тридцять шість тисяч чотириста)
гривень та заподіяну шкоду здоров'ю в
розмірі - 28 376 (двадцять вісім тисяч
триста сімдесят шість) гривень.

Позивач у судове засідання з'явився.
Позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився. З позовними
вимогами позивача не згодний, вважає їх
безпідставними, необгрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, приходить до
висновку, що даний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 квітня 2009 року
позивач звернувся до СТО ПАТ
«Хмельниччина-АВТО», що знаходиться за
адресою: м. Хмельницький, Проспект МИРу,
102 для проведення відновлювального
ремонту автомобіля марки ЗАЗ модель
«Славута» державний номер НОМЕР_1.
Ремонт автомобіля був виконаний,
згідно акту виконаних робіт № ЗА-0004410
від 30.04.2009 року на суму 825 (вісімсот
двадцять п'ять) гривень 92 копійки,
позивач погодився зі складеним
рахунком, але з робітниками СТО не
розрахувався. У подальшому 30 липня 2009
року позивач подруге звернувся на СТО
для проведення відновлювального
ремонту, вартість якого склала 12 339
(дванадцять тисяч триста тридцять
дев'ять) гривень 12 копійок.

16 вересня 2009 року на підставі заяви
ОСОБА_1 автомобіль марки ЗАЗ модель
«Славута» державний номер НОМЕР_1 був
переданий йому з умовою розтрочки
платежу на термін 6 місяців, що
підтверджується власноруч написаною
заявою позивача, яку суд розцінює як
згоду позивача з розрахунком ремонтних
робіт, хоча згідно Заходів на виконання
наказу № 104 Корпорації «УкрАвтом» до
складу якої входить ПАТ
«Хмельниччина-АВТО», затверджених
наказом № 68 від 05.07.2010 року, виїзд
транспортних засобів фізичних та
юридичних осіб з території
підприємства без повної оплати -
заборонений.

На розгляд суду представником
відповідача були надані документи, які
підтверджують, що протягом
обумовленого терміну, а саме шість
місяців, жодного платежу від позивача
не надходило, на телефонні дзівнки він
не відповідав.

На підставі висловленого, суд не може
не прийняти до уваги ствердження
представника відповідача, щодо того, що
керівництво ПАТ «Хмельниччина-АВТО» з
розумінням поставилося до позивача, як
до інваліда першої групи та увійшло у
його скутне матеріальне становище та,
всупереч діючим на підприємстві
внутрішнім нормативним документам, як
виняток, дозволило випуск автомобіля з
території підприємства без повної
оплати.

У подальшому, так як ОСОБА_1 не виконав
свою частину зобов'язання та не оплатив
9065 (дев'ять тисяч шістдесят п'ять)
гривень за проведений відновлюваний
ремонт автомобіля, позивач в
добровільному порядку передав власний
автомобіль відповідачеві, що
підтверджується актом
передання-прийняття ДТЗ від 16.03.2010 р.,
тобто посилання позивача щодо того, що
він не знає де на даний час перебуває
його автомобіль не відповідає
дійсності та підтверджується
документально.

Суд не може погодитися зі
ствердженнями позивача, що саме по
ініціативі відповідача складені
відносини набули конфліктної ситуації,
так як судом встановлено, що конфлікт
виник саме через те, що позивач не
провів своєчасної та повної оплати за
виконаний ремонт, у зв'язку з чим, ПАТ
«Хмельниччина-АВТО» було змушено
звернутися до суду з позовом.

Суд не може прийняти до уваги
твердження позивача щодо того, що
відповідачем було порушено його
конституційне право, також відповідач
порушив норми цивільного та
цивільно-процесуального
законодавства, так як відповідачем на
розгляд суду були надані докази того,
що між сторонами існували договірні
відносини щодо технічного
обслуговування та ремонту
транспортного засобу, що
підтверджується відповідними
нарядами-замовленнями та актами
виконаних робіт, що також суперечить
поясненням позивача відповідно того,
що вищезгадані документи були ним
підписані під впливом тяжкої обставини
та на вкрай невигідних умовах -
безпідставними та не надано жодних
доказів з боку позивача.

Судом встановлено, що на даний час на
спірний автомобіль накладений арешт на
підставі постанови державного
виконавця Першого Малиновського ВДВС
Одеського міського управління юстиції
від 15.07.2013 року та передано на
відповідальне зберігання відповідачу.

Відповідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає за необхідне відмовити
ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог про
стягнення шкоди, заподіяної здоров'ю у
розмірі - 28 376 (двадцять вісім тисяч
триста сімдесят шість) гривень, так як
позивачем на розгляд суду не було
надано жодного доказу того, що
відповідач заподіяв позивачу
фізичного болю, яких позивач мав би
зазнати у разі протиправної поведінки
щодо нього, членів його сім'ї.
Відповідач не принижував честь,
гідність та репутацію позивача. Тому
судом не було встановлено причино
слідчий зв'язок між діями відповідача
та станом здоров'я позивача.

Суд не погоджується з вимогами
позивача про відшкодування моральної
шкоди у розмірі 36 400 (тридцять шість
тисяч чотириста) гривень і вважає, що
заявлені вимоги не можуть бути
задоволені з наступних підстав.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні (п. 5.1
Матодичних рекомендацій Міністерства
юстиції України - лист від 13.05.2004 р. №
35-13/797). Відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
правах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» у позовній заяві
про відшкодування моральної шкоди має
бути зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими не правомірними діями чи без
діяльністю її заподіяно позивачеві, з
яких міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується».

Позивач не надає жодного доказу що йому
було заподіяно моральну шкоду.

Враховуючи те, що в діях відповідача
відсутня вина, що спричинення шкоди має
прямий умисел, суд вважає, що у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Хмельниччина-Авто» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України,
п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в правах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Хмельниччина-Авто» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Малиновський районний суд м. Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ
О.Д. Коблова