печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І.
В.,

при секретарі - Іванові Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Печерського
району м.Києва «Печерська брама» про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про вселення в
квартиру АДРЕСА_1. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що в червні 2009р. вона
змушена була залишити спірне жиле
приміщення, оскільки відповідач
планувала провести ремонт в квартирі,
але в подальшому вона не змогла туди
повернутись. Оскільки іншого
помешкання позивач не має, є постійно
зареєстрованою в спірній квартирі,
вона просила вселити її для можливості
продовження користуватись зазначеним
житлом.

В судовому засіданні позивач та
прокурор, який здійснював
представництво її інтересів, позовні
вимоги підтримали та просили їх
задовольнити. Зустрічний позов не
визнали, зазначаючи, що позивач
продовжує бути членом сім»ї
відповідача, яка є її дочкою, не
проживання в спірному жилому
приміщенні було викликано поважною
причиною, оскільки відповідачем та
третіми особами чинились у цьому
перешкоди.

Відповідач та її представник позов не
визнали та заявили зустрічний позов
про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, оскільки остання залишила
його добровільно в 2009р., з цього часу не
проживала без поважних причин,
оскільки стала постійно проживати з
сином за адресою АДРЕСА_2 . За таких
обставин вона втратила право
користування житлом і тому відсутні
правові підстави для її вселення.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення
первісного позову заперечував,
зазначаючи, що позивач тривалий час без
поважних причин не проживає в спірній
квартирі, зустрічний позов підтримав.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Печерського району
м.Києва «Печерська брама» в судове
засідання не з»явились, про час
розгляду справи судом повідомлялись,
про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши письмові
докази у справі, вважає, що обидва
позови задоволенню не підлягають.

Як встановлено в судовому засіданні,
спірне жиле приміщення являє собою
двокімнатну квартиру, площею 31,10 кв.м., в
якій зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітній
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується довідкою за формою 3
(а.с.8).

В 1997р. спірна квартира була
приватизована ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 в
рівних долях, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло (а.с.41).

24.12.2004р. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 подарували
належні їм частки спірної квартири
ОСОБА_2 (а.с.42-43).

Дійсно, в 2009р. позивач ОСОБА_1 залишила
спірне жиле приміщення і з цього часу
там не проживає. Зазначена обставина
не заперечується сторонами.
Обгрунтовуючи свої вимоги позивач
посилалась на положення ст.405 ЦК
України, відповідно до якого, вона як
член сім»ї власника житла, має право на
користування ним відповідно до закону
і тому підлягає вселенню в зазначене
приміщення.

Разом з тим, рішенням Печерського
районного суду м.Києва від 02 березня
2010р. було відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_1, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування
та вселення. В рішенні суду зазначено,
що позивачами не надано суду жодних
доказів на існування у ОСОБА_1 правових
підстав вселення до квартири
відповідачки, яка належить останній на
праві власності. Рішення суду від
02.03.2010р. набрало законної сили і
обставини, встановлені зазначеним
рішенням, відповідно до положення ч.3
ст.61 ЦПК України, не доказуються при
розгляді даної справи.

Отже, судом було встановлено
відсутність правових підстав для
вселення ОСОБА_1 ще на період 2010р., з
того часу обставини не змінились і тому
позовні вимоги первісного позову про
вселення є безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог зустрічного
позову, суд також не знаходить підстав
для його задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім»ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Дійсно, ОСОБА_1 не проживає в спірному
житловому приміщенні понад визначені
законом строки протягом якого
зберігається право на користування
приміщенням, разом з тим, поважність
причин не проживання викликана
небажанням ОСОБА_2 надати зазначене
приміщення в користування позивача
ОСОБА_1, яка зверталась до суду з
вимогою про вселення ще в 2010р., в 2010р.
ОСОБА_2 також зверталась до суду з
позовом про визнання ОСОБА_1 такою, що
втратила право користування жилим
приміщення, що свідчить про наявність
конфлікту між сторонами з приводу
користування спірною квартирою.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не могла з
поважних причин користуватись спірним
жилим приміщенням, вона не може бути
визнана такою, що втратила право
користування ним і з цих причин
зустрічний позов також не підлягає
задоволенню.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст..405 ЦК України, ст..ст.
10,11,60,61,212, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
вселення - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Печерського району
м.Києва «Печерська брама» про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
І. В. Литвинова