Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у
складі: головуючого суді Шарка
О.П., секретаря судових засідань -
Христенко А.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу
за договором позики від 25.06.2004 року у
розмірі 22400 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що 25
червня 2004 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
позики грошей у сумі 22400 гривень для
придбання автомобіля. На підтвердження
укладення договору позики була надана
відповідна розписка позичальника від 25
червня 2004 року написана відповідачем
власноруч. Однак, відповідачем
автомобіль був придбаний, а кошти
позивачу не повернуті, на звернення з
вимогою повернути кошти які він взяв в
борг, ОСОБА_4 відмовився.

Позивач та її представник ОСОБА_5 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили їх
задовольнити,позивач пояснила суду що
25 червня 2004 року на час коли вони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4, останній написавши власноруч
розписку взяв в борг у ОСОБА_3 22400
гривень для придбання автомобіля.
Однак станом на 2013 рік добровільно їх
не повернув, незважаючи на
неодноразові нагадування про
борг.10.09.2013 року ОСОБА_3 направила на
адресу ОСОБА_4 вимогу у порядку ст.530 ЦК
України про повернення грошових коштів
у сумі 2240 гривень однак ОСОБА_4
проігнорувавши вимогу на сьогоднішній
день кошти не повернув.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали пояснивши,що ОСОБА_4 перебував
з позивачкою у зареєстрованому шлюбі з
серпня 1995 року по грудень 2009 року,
жодного договору займу між ними
укладено не було і не могло бути,
оскільки вони проживали однією сім'єю і
мали єдиний сімейний бюджет.
Пред'явлену розписку він не визнає,
оскільки на даному аркуші паперу він
зробив запис у своїй записній книжці
про рух коштів із сімейного бюджету,
щоб потім знати яку саме суму він взяв
із спільних сімейних коштів. Єдиний
автомобіль « Хюндай Санта Фе» був
куплений у 2008 році за спільні кошти. На
даний час судовим рішенням проведено
розподіл їхнього спільного майна.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
надані сторонами докази у їх
сукупності, вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

У ході судового розгляду встановлено,
що відповідач ОСОБА_4 в період шлюбу з
ОСОБА_3 склав письмову розписку про
те,що він отримав у ОСОБА_3 грошу в сумі
22400 гривень для придбання автомобіля.
Даний факт підтверджується письмовою
розпискою наданою в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як
у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору
позики від 25 червня 2004 року ОСОБА_3
надала суду письмову розписку,однак
суд не приймає її як доказ укладення
договору позики. Дана розписка
свідчить про факт отримання ОСОБА_4
коштів для придбання автомобіля де
відсутні зобов'язання про повернення
грошових коштів та відсутні будь-які
посилання на отримання в борг вказану
суму.

Суд враховує те, що на час укладення
розписки сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі,мали спільний
сімейний бюджет, розписка написана на
аркуші паперу з нотатника,що
підтверджує пояснення ОСОБА_4 Умови
позики не зазначені, відсутні терміни
повернення боргу та взагалі не має
посилання на те що це є позика.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками,у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Ст.ст.15,30 ЦК України передбачають,що
обставини в цивільній справі
з'ясовуються на засадах змагальності.
Кожна сторона зобов'язана довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України 18.09.2013 року
у справі № 6-63 цс 13, письмова
форма договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права. За своєю суттю розписка
про отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

В судовому засіданні не знайшли
підтвердженні належними та
об'єктивними доказами доводи
позивача про досягнення сторонами
домовленості про умови повернення
позивачу позики шляхом передачі
відповідачем третім особам певних
матеріальних цінностей або грошових
коштів.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ст.638 ЦК
України).

Позивач не довела суду наявність у неї
її особистих коштів в розмірі 22400
гривень що дає підстави вважати про
належність даних коштів до сімейного
бюджету та підтверджує пояснення
відповідача про особистий контроль
руху сімейного бюджету.

Тобто, вказані обставини не свідчать
про реальний характер укладеного
договору позики від 25.06.2004 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 23, 267, 526, 610, 625, 1046-1049 ЦК України,
ст.ст. 2, 3, 87-88, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення грошових коштів -
відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано до апеляційного суду
Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами , які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя: