Справа № 357/528/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Гапоненко А. П.
,

при секретарі - Миронова Н. В.,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Біла Церква,
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи:
Комунальне підприємство
Білоцерківської міської ради
житлово-експлуатаційна контора №7,
Комунальне підприємство
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа», про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди завданої залиттям квартири , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду із
зазначеним позовом, який мотивують тим,
що їм на праві спільної часткової
власності належить трьохкімнатна
квартира АДРЕСА_1. 23 листопада 2013 року
квартиру позивачів було затоплено
водою з вини ОСОБА_5, який є власником
квартири АДРЕСА_2, яка розташована
поверхом вище квартири позивачів. В
зв'язку з тим, що квартира була залита
водою, позивачі звернулися до
відповідача, сусідів та у ЖЕК-7 з
вимогою зафіксувати факт залиття
квартири. 26 листопада 2013 року комісією,
в яку входили працівники ЖЕК-7, сусіди,
був складений АКТ про залиття квартири.
Комісія прийшла до висновку, що в
квартирі відповідача, а саме в
туалетній кімнаті виникла аварійна
ситуація - порив труби гарячого
водопостачання. Акт також був
підписаний відповідачем. Залиттям
квартири позивачам були спричинені
матеріальні збитки, а також завдана
моральна шкода, яка полягає в порушенні
їхнього права власності внаслідок
пошкодження квартири водою, позивачі
зазнали не мало переживань та
страждань з приводу пошкодження
їхнього майна, перенесли нервовий та
психологічній стрес. Крім того, залиття
квартири створило для позивачів
дискомфорт та нервове напруження,
оскільки позивачі постійно відчувають
в квартирі сирість, вологу та запах
плісені. Відповідач добровільно
відшкодувати завдані збитки не бажає,
тому позивачі звернулись з даним
позовом, яким просять суд стягнути з
відповідача ОСОБА_5 на їхню користь
заподіяну їм матеріальну шкоду
внаслідок залиття квартири, у розмірі
19436,75 грн., що складає вартість
виконання ремонтно-відновлювальних
робіт оздоблення пошкодженої квартири,
компенсацію за заподіяну їй моральну
шкоду в розмірі 3000 грн. та судові
витрати з оплати судового збору і
витрати на проведення оцінки вартості
ремонтно-відновлювальних робіт та
визначення розміру шкоди, в розмірі 800
грн.

У судовому засіданні позивачі та їх
представники підтримали позовні
вимоги, пославшись на ті ж обставини та
підстави, викладені у позовній заяві,
просять суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов
не визнали вважаючи, що вина
відповідача в залитті квартири не
доведена, оскільки витік води відбувся
з централізованої труби гарячого
водопостачання яка знаходиться на
балансі ЖЕК. Також вважають розмір
збитків завищеним, просять суд у
задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи КП
Білоцерківської міської ради
житлово-експлуатаційної контори № 7,
надала суду письмові пояснення,
позовні вимоги позивачів підтримала та
пояснила суду, що залиття квартири
позивачів відбулось з вини
відповідача, який у 2008 році
переобладнав квартиру під
індивідуальне автономне опалення та
підігрів води, проводились роботи,
пов'язані з відключенням
централізованої труби ГВП, яка стала
причиною залиття квартири позивачів, в
ЖЕК не було надано акту прихованих
робіт і відповідно вказана труба не
була прийнята на баланс ЖЕКу.

Представник третьої особи
Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа», будучи
належним чином повідомленим про день,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилася, заяв про
відкладення розгляду справи до суду не
надходило, тому за згодою сторін у
справі справа розглянута без участі
представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, покази свідків,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що квартира
позивачів АДРЕСА_1 за вказаною адресою
під квартирою відповідача. 23 листопада
2013 року квартиру позивачів було
затоплено водою, яка витікала з
квартири АДРЕСА_2, власником якої є
відповідач ОСОБА_5

Факт залиття квартири позивачів
підтверджений актом КП ЖЕК-7 від 26.11.2013
року (а.с. 25) і не заперечується
сторонами у справі.

По справі також встановлено, що
відповідач ОСОБА_5 в серпні місяці 2008
року здійснив встановлення в належній
йому квартирі автономне опалення та
підігрів води відключившись від
центральної транзитної труби ГВП, яка
стала давати витік води і причиною
залиття квартири позивачів ( а.с.96-119).

Дані обставини також підтвердили
допитані у судовому засіданні в якості
свідків працівники ЖЕКу ОСОБА_6, ОСОБА_7,
які складали зазначений акт та
обстежили трубу, з якої відбувся витік
води.

Відповідно до пунктів 6,7 Технічних
вимог ЖЕК № 7 за № 107 від 25.04.2008 року
роботи по відключенню квартири від
системи центрального опалення та ГВП
будинку власник квартири зобов'язаний
виконати силами спеціалізованої
організації після погодження проекту
та в присутності представника ЖЕК № 7.
Зварювання транзитних стояків
проводити недвижною муфтою. Перед
встановленням теплоізоляції
транзитних стояків викликати
представника ЖЕК № 7. Відповідач не
надав акту прихованих робіт, не надав
документів, які підтверджують
виконання робіт по зварюванню
транзитних стояків спеціалізованою
організацією, роботи здійснив без
участі представника ЖЕКу. Таким чином
після виконання відповідних робіт
транзитна труба центрального опалення
та ГВП не була прийнята на баланс ЖЕК №
7.

При цьому суд погоджується з доводами
представника ЖЕК №7, що залиття
квартири позивачів сталося внаслідок
недбалого ставлення до інженерного
обладнання та несанкціонованого
втручання в внутрішньо будинкову
систему відповідача, як власника
квартири АДРЕСА_2

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 18 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
міністрів України № 572 від 08.10.1992 року,
власники квартир зобов'язані
забезпечувати збереження жилих і
підсобних приміщень квартир та
технічного обладнання будинків. При
появі несправностей у квартирі вживати
заходів до їх усунення власними силами
або силами підприємства по
обслуговуванню житла.

Згідно п. 35 вказаних Правил, власник
квартири повинен своєчасно
повідомляти власника будинку про
виявлені несправності, які порушують
нормальну експлуатацію цього будинку
та інше. Також, відповідно до
вищезазначених Правил, власники
квартири зобов'язані використовувати
приміщення житлових будинків за
призначенням, а при появі
несправностей у квартирі вживати
заходів до їх усунення власними силами
або силами підприємств по
обслуговуванню житла.

Відповідно до п.1.4.6 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово - комунального господарства
від 17.05.2005 року за № 927/11207, власник,
наймач /орендар/ жилого будинку, жилого
чи нежилого у жилому будинку
приміщення, що припустив вчинення дій,
якими порушуються права інших
споживачів відшкодовує всі збитки за
свій рахунок.

При зазначених обставинах суд
приходить до висновку, що відповідати
за завдану позивачам шкоду повинен
відповідач, як власник квартири, який
зобов'язаний здійснювати належний
контроль за сантехнічним станом
квартири.

Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України,
власність зобов'язує і власник несе
відповідальність за майно, що йому
належить.

Згідно ст. 323 ЦК України, ризик
випадкового знищення та випадкового
пошкодження майна несе його власник.
Оскільки квартира належить на праві
власності відповідачу, то саме він
повинен нести відповідальність за свою
власність, а також вжити всіх
необхідних заходів, спрямованих на
запобігання виникнення ситуацій з
негативними наслідками, у даному
випадку залиття квартири позивачів.

У відповідності до ст.ст. 151, 156 ЖК
України, громадяни, які мають у
приватній власності квартиру, члени їх
сімей зобов`язані дбайливо ставитись
до квартири, забезпечувати її
схоронність, проводити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт.

Згідно зі ст. 190 ЖК України, громадяни,
які заподіяли шкоду жилим будинкам,
жилим приміщенням, інженерному
обладнанню зобов`язані відшкодувати
заподіяну шкоду.

Розмір завданої майнової шкоди
позивачам підтверджується звітом про
оцінку майна, визначення вартості
відновлювальних робіт № СЕ-00395/НМ від
02.12.2013 року та додатками до нього ( а.с.
26-43), проведений ПП «Спілка Експертів»
на підставі відповідного сертифікату,
відповідно до замовлення позивачів.
Підстав вважати висновок звіту не
дійсним судом не встановлено.

З наданого позивачами зазначеного
звіту про оцінку матеріального збитку,
спричиненого залиттям їхньої квартири,
вбачається, що згідно кошторисного
розрахунку вартість
ремонтно-відновлювальних робіт
становить 13618,50 грн., вартість
матеріалів - 5818, 20 грн., а тому з
відповідача на користь позивачів
підлягає стягненню сума 19436,75 грн.( без
ПДВ), а також витрати за проведення
оцінки в сумі 800,00 грн., які підтверджені
копією квитанції ( а.с. 14).

У відповідності до ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

При цьому суд не приймає до уваги
надані суду відповідачем комерційний
кошторис об'єкта належної йому
квартири, а також локальний кошторис на
будівельні роботи і зроблений ним
власний розрахунок витрат на ремонт
квартири позивачів, оскільки вони не є
належним доказом ( а.с. 120-129).

Таким чином позовні вимоги в частині
стягнення заданих матеріальних
збитків підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Щодо вирішення позовних вимог в
частині відшкодування моральної шкоди,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, в т.ч. моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких особа
зазнала у зв'язку із пошкодженням її
майна.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірним рішенням, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року, із змінами внесеними
постановою № 5 від 25 травня 2001 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», у п. 9 зазначено, що розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
порушення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
мають враховуватись вимоги розумності
та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд враховує моральні
страждання позивачів, які пов'язані з
їхніми душевними хвилюваннями з
приводу залиття квартири, наявність
вини відповідача у залитті квартири, у
зв'язку з чим вважає можливим стягнути
з відповідача на користь позивачів в
рахунок заподіяної моральної шкоди в
розмірі 1000 грн.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим у відповідності до норм
ЦПК в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін.

Відповідно до ч.3 ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Судом були надані рівні права сторонам
процесу щодо подання доказів, їх
дослідження і доведення перед судом їх
переконливості.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню з
відповідача на користь позивачів
документально підтверджені судові
витрати з оплати судового збору в сумі
243,60 та витрати на проведення оцінки
вартості ремонтно-відновлювальних
робіт та визначення розміру шкоди в
розмірі 800 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 16, 22, 23, 319,322,323, 1166, 1167 ЦК України,
ст.ст. 151, 156, 190 ЖК України, п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року, із змінами внесеними
постановою № 5 від 25 травня 2001 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» , ст. ст. 10, 11, 60, 88, 89, 212, 214- 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному
порядку заподіяні матеріальні збитки
внаслідок залиття належної їм квартири
у розмірі 19436 (дев'ятнадцять тисяч
чотириста тридцять шість) грн. 75 коп., 1000
( одну тисячу) грн.. на відшкодування
завданої моральної шкоди та судові
витрати з оплати судового збору у
розмірі 243,60 грн. і витрати на
проведення оцінки вартості
ремонтно-відновлювальних робіт та
визначення розміру шкоди в розмірі 800
(вісімсот) грн., всього стягнути 21480 (
двадцять одну тисячу чотириста
вісімдесят) грн. 35 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засідання під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. П. Гапоненко