АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2984/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Доповідач - Ткаченко І.Ю.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

13 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів -
Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Дніпропетровської обласної
дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Механіка» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції про визнання
недійсним кредитного договору

за апеляційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю «Механіка»
та ОСОБА_5

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 24 січня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернувся до суду з позовом про
стягнення боргу за кредитним
договором, в якому просив стягнути
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Механіка» на їх
користь заборгованість за Кредитним
договором № 014/128249/3101/74 від 12.04.2007 року в
сумі 2924105 грн. 26 коп. та судовий збір в
сумі 3441 грн. В обґрунтування позову
вказав, що 12 квітня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 014/128249/3101/74
відповідно до якого позичальнику було
надано кредитні кошти в розмірі 529056
доларів США строком до 12 квітня 2015 року
із процентною ставкою за користування
кредитом 14,1% річних. З метою зменшення
фінансового навантаження на
позичальника в умовах кризових явищ в
України сторони уклали Додаткову угоду
№ 1 від 15.05.2009 року, відповідно до якої
сторони домовилися тимчасово, на
період з 30.05.2009 року до 30.04.2010 року
зменшити розмір щомісячного платежу.
Крім того, в забезпечення виконання
умов Кредитного договору № 014/128249/3101/74
від 12.04.2007 року між Банком та ОСОБА_4
укладено Договір поруки № 014/3101/П від
12.04.2007 року. Також, в забезпечення
виконання умов Кредитного договору між
Банком та ОСОБА_5 було укладено Договір
поруки № 014/3101/128249П1 від 16.04.2007 року.
Також, в забезпечення виконання умов
Кредитного договору № 014/128249/3101/74 від 16
квітня 2007 року між Банком та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Механіка» було
укладено Договір поруки № 014/3101/128249П2
від 16.04.2007 року. Відповідно до
вищевказаних Договорів поруки ОСОБА_4
та TOB «Механіка» на добровільних
засадах взяли на себе зобов'язання
перед Банком відповідати по
зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають з
умов Кредитного договору та несуть
солідарну відповідальність перед
Банком у тому ж обсязі, що і ОСОБА_3
включаючи сплату основного боргу за
кредитним договором, нарахованих
відсотків за користування кредитним
договором та неустойки. В порушення
умов укладеного Кредитного договору
позичальник не здійснює погашення
заборгованості відповідно до Графіку,
у зв'язку із чим Банком на адресу
Відповідачів були направлені вимоги
про дострокове повне виконання
грошових зобов'язань, які були залишені
позичальником та поручителями без
відповіді та задоволення. Таким чином,
станом на 19.04.2013 року сума
заборгованості відповідачів перед
банком складає 365 833,26 доларів США, де: 283
417,63 доларів США - непогашена сума
кредиту, 28 753,52 доларів США - несплачені
проценти, 53 662,11 доларів США - нарахована
пеня за прострочку кредиту та
відсотків, що по курсу НБУ станом на
19.04.2013 року (1 дол. США = 7,9930 грн.) складає 2
924 105 грн. 26 коп., з яких 2 265 357,12 грн. -
заборгованість за кредитом, 229 826,89 грн. -
заборгованість за відсотками, 428 921,25
грн. - нарахована пеня за прострочку
кредиту та відсотків. Тому ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» й звертається
до суду для стягнення вказаної вище
суми заборгованості.

03 липня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про визнання недійсним
кредитного договору про надання
споживчого кредиту, в якому просив
ухвалити рішення, яким визнати
недійсним Кредитний договір №
014/128249/3101/74 від 12.04.2007 року та всі додатки
до нього, укладені між ОСОБА_3 та
Публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції. В
обґрунтування позову вказав, що 12
квітня 2007 року між ним, ОСОБА_3 та
Публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
було укладено договір про надання
споживчого кредиту № 014/128249/3101/74. Він
вважає, що Кредитний договір має бути
визнаний недійсним у зв'язку з тим, що
він суперечить чинному законодавству
та укладений під впливом обману
(помилки), виходячи з наступного.
Зазначений Кредитний договір
укладений сторонами із визначенням
його змісту на основі стандартної
форми, запропонованої Банком для
будь-яких клієнтів - фізичних осіб, що
унеможливлювало Позивача
запропонувати будь-які зміни до нього.
Зі змісту Кредитного договору Банк
зобов'язаний надати позичальнику, а
позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використовувати і
повернути Банку кредитні кошти в сумі
529056,00 доларів США та сплатити плату за
кредит в порядку і на умовах,
зазначених Договором. Таким чином,
єдиним законним засобом платежу, який
застосовується при проведенні
розрахунків між резидентами на
території України є гривня. Режим
здійснення валютних операцій на
території України, загальні принципи
валютного регулювання, повноваження
державних органів і функції банків та
інших фінансових установ України в
регулюванні валютних операцій, права
та обов'язки суб'єктів валютних
відносин, порядок здійснення валютного
контролю, відповідальність за
порушення валютного законодавства
передбачені Декретом Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», який з урахуванням припису
ст. 4 Цивільного кодексу України є одним
із джерел регулювання правовідносин у
валютній сфері. Несправедливістю є,
зокрема, умови кредитного Договору в
частині надання кредиту в доларах США,
що передбачає згідно умов кредитного
договору у випадку погашення кредиту
та сплати відсотків за користування
кредитом у доларах США, що є способом
зловживання правом, коли всі ризики
знецінення національної валюти
України шляхом порушення вимог закону
Банк покладає, як суб'єкт
підприємницької (господарської)
діяльності, виключно на позичальника
за кредитним Договором та споживача
кредитних послуг, що є грубим
порушенням ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу
України. Таким чином, використання
Банком долара США, як предмету
кредитування за споживчим кредитом, є
внесення в кредитний Договір пункту, що
значно погіршує становища
позичальника. До того ж, Кредитним
договором не передбачено право
Позичальника на зменшення в
односторонньому порядку процентної
ставки у випадку порушення Банком умов
Кредитного договору, а також у разі
зміни «кредитної політики»
Позичальника чи інших незалежних від
Банку обставин, не кажучи про те, що
умова про зміну процентної ставки за
кредитом у зв'язку з волевиявленням
однієї із сторін, в тому числі у разі
зміни кредитної політики -
забороняється. При укладанні
Кредитного договору він виходив з того,
що курс долару США не буде змінюватись,
та крім того, з умов Кредитного
договору не вбачається, що визначення
валютного курсу під час погашення
заборгованості за кредитом та
процентів за користування ним
відбувається по курсу Банку чи НБУ на
день погашення, та розраховував на те,
що погашення кредиту буде відбуватись
по курсу на день укладення Кредитного
договору. Вважає, що Кредитний договір
суперечить вимогам чинного
законодавства, укладено сторонами без
достатньої цивільної дієздатності (за
відсутності індивідуальної ліцензії
НБУ), на невигідних для нього умовах на
запропонованих стандартних умовах, що
обмежувало його волю при укладені
договору, що відповідно до ч. 1 ст. 215
Цивільного кодексу України є підставою
для визнання його недійсним.

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 10
липня 2013 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції про визнання
недійсним кредитного договору про
надання споживчого кредиту та цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Товариства з обмеженої
відповідальністю «Механіка» про
стягнення заборгованості було
об'єднано в одне провадження (а.с.57).

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 24
січня 2014 року позовні вимоги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Механіка» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 014/128249/3101/74 від 12 квітня 2007 року у
розмірі 2 924 105 гривень 26 копійок, з яких 2
265 357 грн. 12 коп. - не погашена сума
кредиту, 229 826 грн. 89 коп. -
заборгованість за відсотками, 428 921 грн.
25 коп. - нарахована пеня за прострочку
кредиту та відсотків. Вирішено питання
щодо судових витрат.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
про визнання недійсним кредитного
договору - відмовлено (а.с.197-203).

Не погодившись з рішенням суду ТОВ
«Механіка», звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить змінити
рішення в частині стягнення
заборгованості з ТОВ «Механіка», та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволені позовних вимог про
стягнення заборгованості з ТОВ
«Механіка» (а.с. 215-220).

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду ОСОБА_5, звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
щодо стягнення заборгованості -
відмовити (а.с. 208-211).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
і заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ
«Механіка» підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_5 - відхиленню,
з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» правонаступником всіх прав
та зобов'язань якого є ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_3, був укладений
кредитний договір № 014/128249/3101/74, згідно
із умовами якого позичальнику було
надано кредит у розмірі 529056,00 доларів
США з процентною ставкою 14,10% річних.
Відповідно до умов кредитного договору
Банк надав ОСОБА_3 кредит, а останній
взяв на себе зобов'язання прийняти,
використати його за цільовим
призначенням, сплатити плату та
повернути Банку кредит у строк не
пізніше 12 квітня 2015 року (а.с.6-8). З метою
зменшення фінансового навантаження на
позичальника ОСОБА_3 в умовах кризових
явищ в України сторони уклали
Додаткову угоду № 1 від 15.05.2009 року,
відповідно до якої сторони домовилися
тимчасово, на період з 30.05.2009 року до
30.04.2010 року зменшити розмір щомісячного
платежу (а.с.12-13). в забезпечення
виконання умов Кредитного договору №
014/128249/3101/74 від 12.04.2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено
Договір поруки № 014/3101/П від 12.04.2007 року
(а.с.14-15). Також, в забезпечення
виконання умов Кредитного договору між
Банком та ОСОБА_5 було укладено Договір
поруки № 014/3101/128249П1 від 16.04.2007 року
(а.с.16). Також, в забезпечення виконання
умов Кредитного договору № 014/128249/3101/74
від 16 квітня 2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Механіка» було
укладено Договір поруки № 014/3101/128249П2
від 16.04.2007 року (а.с.17-18). Відповідно до
вищевказаних Договорів поруки ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та TOB «Механіка» на добровільних
засадах взяли на себе зобов'язання
перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» відповідати по
зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають з
умов Кредитного договору № 014/128249/3101/74
від 12.04.2007 року та несуть солідарну
відповідальність перед Банком у тому ж
обсязі, що і ОСОБА_3, включаючи сплату
основного боргу за кредитним
договором, нарахованих відсотків за
користування кредитним договором та
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянти - відповідач
ОСОБА_5 та відповідач ТОВ «Механіка»,
оскаржують рішення суду в частині
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором, апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість вищевказаного рішення
суду першої інстанції в цих межах. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Райффазйен Банк Аваль» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
суд 1 інстанції виходив із того, що банк
належним чином виконав свої
зобов'язання за Кредитним договором,
надавши йому обумовлені Кредитним
договором грошові кошти у повному
обсязі. ОСОБА_3 в свою чергу
зобов'язався використати кредит за
цільовим призначенням, сплатити
проценти за користування кредитом та
повернути банку кредит в повному
обсязі в порядку та у строки,
обумовлені Кредитним договором. Однак,
ОСОБА_3 не виконує зобов'язання щодо
своєчасного повернення кредиту, не
здійснює платежів в рахунок погашення
суми кредиту та нарахованих процентів,
чим порушує прийняті на себе договірні
зобов'язання. Станом на 19 квітня 2013 року
розмір заборгованості позичальника по
поверненню кредитних коштів за
Кредитним договором № 014/128249/3101/74 від 12
квітня 2007 року складає 2 924 105 гривень 26
копійок, де: 2 265 357 грн. 12 коп. - не
погашена сума кредиту, 229 826 грн. 89 коп. -
заборгованість за відсотками, 428 921 грн.
25 коп. - нарахована пеня за прострочку
кредиту та відсотків. На вимогу
позивача ОСОБА_3 та поручителі по
зазначеному договору вищевказану
заборгованість не погашають.

При цьому суд посилався на ст. 526 ЦК
України, відповідно до як зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Відповідно до ст.
629 ЦК України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. ст.ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону або договору,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Згідно
ст. 1054 ЦК України - за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитор) зобов'язана надати
грошові кошти (кредит) позичальнику в
розмірі і на умовах, передбачених
договором, а позичальник зобов'язаний
повернути кредит і сплатити відсотки.
До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 цього Кодексу. У відповідності
до ст.. 554 ЦК України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Вказані висновки щодо солідарного
стягнення суми заборгованості з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зроблені
судом без порушення норм матеріального
та процесуального права, а оскаржуване
рішення в зазначеній частині є
законним та обґрунтованим й відповідає
вимогам закону, а доводи ОСОБА_5,
приведені в апеляційній скарзі
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду 1 інстанції,
яким у досить повному обсязі з'ясовані
права та обов'язки сторін, обставини
справи, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, а відповідно до ст.
212 ЦПК України, виключне право оцінки
доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
в зазначеній частині відповідає
вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його
слід залишити без змін.

Однак, із висновками суду 1 інстанції
стосовно солідарного стягнення
заборгованості з ТОВ «Механіка»
погодитись не можна.

Так, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України
порука припиняється у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно п. 1.3 кредитного договору №
014/128249/3101/74 від 12.04.2007 р., погашення
кредиту здійснюється позичальником
шляхом здійснення рівних платежів
протягом всього строку дії договору
згідно графіку погашення кредиту.
Згідно графіку погашення кредиту,
місячний платіж за кредитним договором
до 30.08.2009 року складав 9220,63 доларів США.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до
кредитного договору № 014/128249/3101/74 від
12.04.2007 р., укладеної 15.05.2009 року між ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3,
графік погашення кредиту та інших
платежів за кредитним договором, а
також розрахунок сукупної вартості
кредиту був викладений в новій
редакції. Так на період з 30.08.2009 року по
30.04.2010 року розмір щомісячного платежу
був значно зменшений, а з 30.05.2010 року
розмір щомісячного платежу
встановлений в 10408,20 доларів США проти
9220,63 доларів США, встановлених
кредитним договором до зміни його
редакції. Якщо визначати сукупну
вартість кредиту за період з 30.08.2009 р. по
12.04.2015 року за кредитним договором до
зміни його редакції, то вона становить
636176,47 доларів США, а якщо визначати
сукупну вартість кредиту за період з
30.08.2009 р. по 12.04.2015 року за додатковою
угодою №1 від 15.05.2009 р., то вона
становить 671786,84 доларів США, отже
вбачається значне збільшення сукупної
вартості кредиту - на 35610,37 доларів США.
Тобто, додатковою угодою № 1 до
кредитного договору № 014/128249/3101/74 від
12.04.2007 р., укладеною 15.05.2009 року між ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 до
кредитного договору були внесені
зміни, в результаті яких відбулося
значне збільшення сукупної вартості
кредиту з 636176,47 до 671786,84 доларів США. На
таку зміну умов кредитного договору
надали згоду поручителі ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, що випливає із змісту
документу. На збільшення сукупної
вартості кредиту поручитель ТОВ
"Механіка" згоду на давало.

Згідно п. 1.2 договору поруки №
014/3101/128249-П2 від 16.04.2007 р., поручитель - ТОВ
"Механіка" зобов'язався перед банком
відповідати за зобов'язанням боржника -
ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного
договору в повному обсязі цих
зобов'язань. Отже із збільшенням
сукупної вартості кредиту
збільшуються зобов'язання за кредитним
договором, як самого позичальника, так
і його поручителів. В договорі поруки
можливість збільшення забезпеченого
зобов'язання сторонами не узгоджена,
поручитель на надав своєї згоди на
збільшення, а з обставин справи не
вбачається інформованості поручителя
і його згоди на збільшення розміру його
відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
порука ТОВ «Механіка» припинена з
підстав, передбачених ч.1 ст.559 ЦК
України, оскільки збільшилась сукупна
вартість кредитного договору,
здійснена без згоди поручителя, що
призвело до збільшення обсягу його
відповідальності.

За таких обставин рішення суду в
частині солідарного стягнення з
поручителя ТОВ «Механіка»
заборгованості за кредитним договором
підлягає скасуванню як таке, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального права (не застосовано
закон, який не підлягав застосуванню), з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову до ТОВ «Механіка».

Керуючись ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 24
січня 2014 року скасувати в частині
солідарного стягнення з поручителя
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Механіка»
заборгованості за кредитним договором
№ 014/128249/3101/74 від 12 квітня 2007 року в
розмірі 2 924 105 гривень 26 копійок й
судових витрат по справі.

У задоволені позову ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Механіка»
про стягнення заборгованості за
кредити договором - відмовити.

В іншій оскаржуємій частині рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 24 січня
2014 року - залишити без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: