Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
у складі:

головуючого - судді Бедьо В.І.

при секретарі - Гумен Н.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_9

представника третьої особи - Марїн
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 з третіми
особами без самостійних вимог Служби у
справах дітей Ужгородської міської
ради , Прокуратури м . Ужгорода про
усунення перешкод у спілкуванні із
дітьми та їх вихованні та визначення
способу участі одного з батьків у
вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом мотивуючи його тим, що 28.10.2006
року між ним та відповідачкою ОСОБА_4
був зареєстрований шлюб. Від даного
шлюбу в них народились: донька ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, сини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач зазначає, що на теперішній час
проживає окремо від дітей за адресою:
АДРЕСА_1, а відповідачка усілякими
способами перешкоджає його
спілкуванню з дітьми, унеможливлює
побачення з ними, не допускає у
квартиру за місце проживання її та
дітей.

З метою встановлення порядку зустрічі
з дітьми, участі в їх вихованні позивач
звертався в комісію з питань захисту
прав дитини Ужгородської міської ради.

Відповідно до витягу з рішення
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради № 87 від 20.03.2013 року було
встановлено порядок зустрічей
позивача ОСОБА_1 з малолітніми дітьми
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6: за
попередньою домовленістю та у
присутності матері ОСОБА_4 у першу та
третю суботу та неділю кожного місяця.
Строк дії даного рішення три місяці.

Позивач стверджує, що вказане рішення
Виконавчого комітету Ужгородської
міської ради відповідач ОСОБА_4
відмовлялась виконувати, що стало
причиною його звернення з відповідними
заявами до Ужгородського МВ УМВС
України в Закарпатській області.

За наслідками перевірки був зроблений
висновок від 23.04.2013 року, який
підтвердив факт перешкоджання
відповідача у побаченні зі своїми
малолітніми дітьми та рекомендовано
звернутись до суду для вирішення
спірних питань.

Позивач вказує на те, що на даний час
працює за межами Закарпатської області
і для приїзду до м. Ужгород для
побачень з дітьми потребує визначення
конкретного часу, який би давав змогу
повноцінно виконувати свій
батьківський обов'язок по вихованню
дітей, оскільки строк дії рішення
Виконавчого комітету Ужгородської
міської ради № 87 від 20.03. 2013 року вже
минув, відповідачка належним чином
його не виконувала.

З огляду на вищезазначене позивач
просить суд зобов'язати відповідача
ОСОБА_4 усунути перешкоди у його
спілкуванні з малолітніми дітьми
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6; визначити
наступні способи участі позивача у
спілкуванні та вихованні дітей:
систематичні побачення кожної першої
та третьої суботи та неділі щомісячно з
09 год. до 20 год., встановити дні , у які
позивач буде забирати дітей до себе
додому, а саме: другої та четвертої
п'ятниці щомісяця з 08 год. 30 хв. до 19 год.
00 хв. другої та четвертої суботи
щомісяця; встановити два рази в рік у
зимову та літню пору року дні, в які
позивач забиратиме дітей на оздоровчий
відпочинок за їх згодою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити, з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_9 в
судовому засіданні заперечив щодо
задоволення позовних вимог з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позов.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Ужгородського
міськвиконкому Мар’їн О.О. в судовому
засіданні залишив вирішення даного
позову на розсуд суду, разом з тим
підтримав позицію, викладену в рішенні
Виконавчого комітету Ужгородської
міської ради від 20.03.2013 року.

Представник Прокуратури м. Ужгорода в
судове засідання не з'явився, причина
неявки суду невідома.

Вислухавши позивача, представника
відповідача, представника третьої
особи, а також дослідивши матеріали
справи, суд оцінивши зібрані докази,
виходячи з їх належності та
допустимості, приходить до наступного
висновку.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1
від 28.10.2006 року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
шлюб.

Від цього шлюбу народились: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва
Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
згідно свідоцтва Серії НОМЕР_3, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно свідоцтва Серії
НОМЕР_4.

В судовому засіданні встановлено, що
шлюб між позивачем та відповідачем
розірвано 14.06.2012 році і на даний час
позивач ОСОБА_1 проживає окремо від
малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що
відповідачка ОСОБА_4 перешкоджає його
спілкуванню з дітьми, унеможливлює
побачення з дітьми, не допускає у
квартиру за місцем їх проживання.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той з батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач намагався врегулювати питання
його участі у вихованні дітей шляхом
звернення до Служби у справах дітей
Ужгородської міської ради.

Згідно витягу з рішення Виконавчого
комітету Ужгородської міської ради від
20.03.2013 року було встановлено наступний
порядок зустрічей гр. ОСОБА_1 з
малолітніми ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6:
тимчасово на три місяці за попередньою
домовленістю та у присутності матері
ОСОБА_4 у першу та третю суботу та
неділю кожного місяця.

В судовому засіданні з'ясовано, що
строк дії вказаного рішення закінчився
і питання участі позивача у вихованні
малолітніх дітей Службою у справах
дітей Ужгородської міської ради не
вирішено.

Разом з тим з матеріалів справи
вбачається, що існують певні
суперечності і неузгоджені моменти
між позивачем та відповідачем ОСОБА_4
стосовно участі батька у спілкуванні
та вихованні їх спільних малолітніх
дітей.

Зокрема про це свідчать факти
звернення позивача ОСОБА_1 із заявами
до правоохоронних органів, висновки
яких датовані 29.04.2013 р., 31.10.2013 р., 18.10.13 р.
є долучені до матеріалів цивільної
справи.

В той самий час
ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, вивчивши висновки правоохоронних
органів на звернення позивача ОСОБА_1
встановив, що факти вчинення
відповідачкою ОСОБА_4 перешкод у
спілкуванні з малолітніми дітьми не
підтвердились.

Згідно чинного законодавства суд
зобов'язаний під час вирішення спору
щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини брати до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
обов'язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення, в тому числі
стан психічного здоров'я одного з
батьків, зловживання ним алкогольними
напоями або наркотичними засобами.

В задоволенні позову про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та у
її вихованні може бути відмовлено, якщо
цього вимагають інтереси дитини. Така
відмова потребує детального
обґрунтування. Наприклад, якщо
здійснення батьком (матір'ю) права на
спілкування з дитиною негативно
впливає на фізичний, психічний та
інтелектуальний розвиток дитини.

Доказів того, що позивач з якихось
підстав не може брати участі у
вихованні та спілкуванні з дітьми
сторона відповідача суду не надала.

Разом з тим, беручи до уваги, що строк
дії рішення Виконавчого комітету
Ужгородської міської ради щодо
вирішення питання участі позивача
ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні
малолітніх дітей закінчився і на
даний час це питання не врегульоване,
суд вважає за необхідне затвердити
наступний спосіб участі позивача
ОСОБА_1 в житті дітей: встановити
систематичні побачення кожної 1 та 3
суботи та неділі щомісячно з 10 год. до 17
год.

Що стосується позовних вимог стосовно
встановлення днів, по яких позивач буде
забирати дітей до себе додому, а саме: 2
та 4 п'ятниці щомісяця з 8:30 год. по 19:00
год. 2 та 4 суботи щомісяця та надання
дозволу два рази в рік у зимову та літню
пору року забирати дітей на оздоровчий
відпочинок, то суд в даному випадку
зобов'язаний зважити всі докази та
вирішити питання керуючись виключно
інтересами самих дітей.

Враховуючи малолітній вік дітей
вказані вимоги позивача є
передчасними, оскільки звичний їм
режим проживання передбачає щоденне
відвідування дитячого садка, де вони
задіяні у різних гуртках, діти мають
встановлений режим харчування , режим
відпочинку, мають обладнані дитячі
кімнати встановлений спосіб життя і
відповідно не можуть цілий день
знаходитись за межами дому.

Крім того для прийняття рішення з цих
питань необхідне підтвердження
наявності у позивача ОСОБА_1
житлово-побутових умов для проживання
дітей відповідного віку.

Суд, оцінивши докази, що
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному дослідженні обставин
справи, приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 209,212-215, 218, 223, 296 ЦПК України,
ст. ст.141, 159 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька, ОСОБА_1,
у вихованні неповнолітніх дітей
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 , а
саме: встановити систематичні
побачення кожної 1(першої) та 3(третьої)
суботи і неділі щомісячно з 10 год. 00 хв.
до 17 год. 00 хв.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод
при здійсненні визначеного судом
способу участі ОСОБА_1 у вихованні,
спілкуванні з неповнолітніми дітьми.

В решті позову - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського Бедьо В.І.

міськрайонного суду