АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/9971/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1095/К/14
суддя Прихожанов О.В.
Категорія - 26 ( І )
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

14 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакова В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» на рішення Жовтневого
районного суду м.Кривого Рогу від 25
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Криворіжшахтобуд»,
третя особа Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Кривому Розі,
про відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я на
виробництві.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» (надалі - ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Криворіжшахтобуд»
(надалі - ТОВ «Криворіжшахтобуд»), третя
особа Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
м.Кривому Розі (надалі - Відділення
Фонду), про відшкодування моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на
виробництві, посилаючись на отримання
ним професійного захворювання
внаслідок праці протягом тривалого
часу в шкідливих умовах праці.
Висновком МСЕК у 2013 році йому було
первинно встановлено втрату
професійної працездатності в
загальному розмірі 50% та визнано
інвалідом третьої групи.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в шкідливих умовах праці, просив
суд: стягнути з відповідачів на його
користь моральну шкоду у розмірі 25 000,00
грн. з кожного; стягнути з відповідачів
солідарно 2 500,00 грн. витрат на правову
допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 25 березня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 17 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Криворіжшахтобуд» на
користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 3 000 грн.

Стягнуто з відповідачів пропорційно до
задоволених позовних вимог на користь
ОСОБА_4 витрати по справі за надання
юридичних послуг з ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» в сумі 1 800,00 грн., з ТОВ
«Криворіжшахтобуд» в сумі 700,00 грн.

Стягнуто з відповідачів пропорційно до
задоволених позовних вимог судовий
збір в дохід держави з ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» в сумі 90,00 грн., з ТОВ
«Криворіжшахтобуд» в сумі 31,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
ставить питання про скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення про
відмову позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на те, що судом не
враховано практику Верховного Суду
України за аналогічними справами та
помилково до врегулювання спірних
правовідносин застосовано положення
загальних норм діючого законодавства
ст.ст. 237-1, 233, 234 КЗпП України замість
спеціального Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»; ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» є неналежним відповідачем по
даній справі; факт заподіяння
моральних страждань не підтверджений
достовірними доказами; розмір
моральної шкоди необґрунтований та
позивачем пропущено тримісячний
процесуальний строк для звернення до
суду за захистом свого порушеного
права.

Крім того, позивач при
працевлаштуванні був поінформований
про шкідливі умови праці та
добровільно виконував такі роботи.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Рішення суду в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ
«Криворіжшахтобуд» про відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я на виробництві не
оскаржується, а тому колегією суддів не
перевіряється законність та
обґрунтованість рішення суду в цій
частині, оскільки згідно з вимогами
частини 1 статті 303 ЦПК України і
зважаючи на роз'яснення, викладені в п.
15 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24.10.2008 р., - під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Представник відповідача ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка», будучи завчасно (24.04.2014
року) належним чином повідомленим про
час і місце розгляду справи за його
апеляційною скаргою (про що свідчить
наявна в матеріалах справи розписка
про отримання повідомлення про
призначення справи до розгляду на
14.05.2014 року - а.с. 100-зворот), в судове
засідання не з'явився і про причини
своєї неявки суд не повідомив, що (у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України)
не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
який заперечував проти доводів
апеляційної скарги та просив її
відхилити, залишивши без змін рішення
суду першої інстанції, як законне та
обґрунтоване, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, працюючи
впродовж тривалого часу в шкідливих
умовах праці з аерозолем переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої
зони, виробничого шуму та важкості
праці у параметрах, що перевищували
гранично допустимі, із них з 13.11.1995 року
по 29.05.1996 року підземним гірником, з
29.05.1996 року по 30.03.2010 року підземним
прохідником рудника «Суха Балка», ВАТ
«Суха Балка», правонаступником якого є
ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», а з 06.04.2010 року
по теперішній час підземним
прохідником ТОВ «Криворіжшахтобуд2007»,
отримав професійні захворювання.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини
від 14 лютого 2013 року у ОСОБА_4
встановлена наявність професійних
захворювань з діагнозом - 1)
радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1 з вираженим
статико-динамічними порушеннями,
стійким больовим і периферичним
нейросудинними синдромами,
нейродистрофією у вигляді
двостороннього плечолопаткового
періартрозу, остеоартрозу, в поєднанні
з періартрозом ліктьових і колінних
суглобів; 2) хронічне обструктивне
захворювання легень першої-другої ст.
(пиловий бронхіт першої-другої стадії,
емфізема легень першої-другої ст.). ЛН
першого-другого ступеня; 3)
нейросенсорна приглухуватість першого
ст. (з легким зниженням слуху).

Актом № 4 розслідування хронічного
професійного захворювання від 04 квітня
2013 року встановлена причина
зазначених професійних захворювань -
робота в шкідливих умовах праці з
аерозолем переважно фіброгенної дії у
повітрі робочої зони, виробничого шуму
та важкості праці у параметрах, що
перевищували гранично допустимі, які
виникли в результаті порушення
керівництвом підприємств, де працював
хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону
України «Про охорону праці» (а.с. 24-25).

Висновком МСЕК від 27.05.2013 року ОСОБА_4
первинно встановлено ступінь втрати
професійної працездатності в
загальному розмірі 50 % , із них 30% по
радикулопатії, 15% по ХОЗЛ, 5% по
туговухості з 13 травня 2013 року та
визнано інвалідом третьої групи з
наступним переоглядом -1 червня 2014 року
(а.с. 27,28).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153,
ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив
з обов'язку відповідача відшкодувати
на користь позивача моральну шкоду у
зв'язку з отриманими ним на виробництві
професійним захворюванням.

Зазначений висновок суду першої
інстанції є обґрунтованим, відповідає
вимогам діючого законодавства,
обставинам справи та узгоджується з
роз'ясненнями, наданими Пленумом
Верховного Суду України в п. 13
Постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 з подальшими змінами та
доповненнями.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст.
153 КЗпП України та ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», якими передбачено
обов'язок підприємства забезпечити
безпечні й нешкідливі умови праці
встановлено актом № 4 розслідування
хронічного професійного захворювання
від 04 квітня 2013 року (а.с. 24-25), а тому
доводи відповідача про відсутність
його вини у спричиненні моральної
шкоди позивачу безпідставні.

При цьому, доводи апеляційної скарги
відповідача про добровільність
виконання робіт у шкідливих умовах
праці позивачем, не знімають з
відповідача обов'язку виконати вимоги
ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону
України «Про охорону праці» й нести
відповідальність в законом
вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи представника відповідача про
відсутність обов'язку ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» відшкодовувати моральну шкоду,
завдану позивачу з тих підстав, що
останній є суб'єктом страхування від
нещасного випадку на виробництві,
суперечать нормам діючого
законодавства, оскільки Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачеві вперше
стійкої втрати працездатності, не
передбачає у 2013 році відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я
ОСОБА_4, пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків, виникло у позивача
з травня 2013 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності, питання
про відшкодування працівнику такої
шкоди слід вирішувати на загальних
підставах, передбачених нормами КЗпП
України та Закону України «Про охорону
праці», а не відповідно до положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», норми якого є
спеціальними.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що в даному випадку тільки на
органи МСЕК покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
відповідно до п. 3.8 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №
212, висновок МСЕК є одним із доказів, а
не єдиним доказом, який розглядається в
комплексі з іншими документами і
наявними відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо
доказів щодо спричинення позивачеві
ОСОБА_4 в результаті ушкодження
здоров'я, моральної шкоди й без
висновку МСЕК.

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманими ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивач час
від часу змушений проходити
амбулаторний та стаціонарний курс
лікування, переносить фізичні
страждання, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Доводи представника відповідача про
те, що судом не взято до уваги
пропущення позивачем тримісячного
строку для звернення до суду за
захистом свого порушеного права, не
відповідають положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦК
України, який встановлює, що позовна
давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
судової практики щодо розгляду
аналогічних справи є безпідставними та
суперечать чинному законодавству,
згідно якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8
ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995 року з подальшими змінами, яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховано характер отриманих
професійних захворювань, стаж роботи
позивача в умовах впливу шкідливих
факторів, відсоток втрати ним
професійної працездатності, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану.

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги відповідача про
необґрунтованість розміру моральної
шкоди колегія суддів вважає
безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 25 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: