Справа № 755/3916/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою посилаючись на те, що
вона підписала договір № 2 від 11.01.2006
року з компанією ТОВ
«Таунхаус-Україна» про будівництво
котеджу площею АДРЕСА_1. За умовами
даного договору ТОВ «Таунхаус-Україна»
зобов'язалося збудувати котедж на
підставі погодженого проекту в строк
до 17.07.2006 року, а вона (позивач)
зобов'язалася інвестувати будівництво
в розмірі 2 295 000,00 грн. В день укладення
договору, 11.01.2006 року вона передала
засновникові ТОВ «Таунхаус-Україна» -
ОСОБА_2 передплату на будівництво
котеджу кошти в розмірі 860 000,00 грн.
Даний факт підтверджується його
розпискою на зворотній стороні
договору про отримання грошових
коштів. Сам ОСОБА_2, з яким вона
контактувала щодо будівництва
нерухомості в м. Лісниках, у продовж
тривалого часу говорив їй, що
розбереться з технічними питаннями та
приступить до будівництва. На момент
подання позову до суду ні ТОВ
«Таунхаус-Україна», ні відповідач
ОСОБА_2, не збудували їй будь-якої
нерухомості, а також не повернули
кошти, які вона передала ОСОБА_2 Як
вбачається з документів, Договір між
нею та ТОВ «Таунхаус-Україна» має
виключно декларативний характер, і не
місить достатніх істотних умов для
породження зобов'язально-правових
відносин між сторонами. Вважає, що
договір № 2 не був укладений належним
чином. Таким чином, грошові кошти, які
вона передала ОСОБА_2 11.01.2006 року у
розмірі 860 000,00 грн. були ним
безпідставно отримані, та не повернуті
до цього часу. У зв'язку з чим, просить
стягнути з відповідача на її користь
суму основного боргу в розмірі 860 000,00
грн., відсотки за безпідставне
користування грошовими коштами в сумі
190 825,74 грн. та 3 % річних в розмірі 77 400,00
грн. В процесі розгляду справи сторона
позивача відмовилася від позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача 3 % в сумі 77 400,00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав обставини, які
викладені в позовній заяві, позовні
вимоги, просив їх задовольнити.
Додатково пояснив, що Договір № 2 є
неукладеним, оскільки він не містить
всі необхідні умови. Він не має
юридичної сили. ОСОБА_2 безпідставно
отримав кошти, і безпідставно їх
утримує. В силу статті 1212 ЦК України він
має їх повернути. Строк виконання
зобов'язання виникає з моменту
пред'явлення вимоги. Оскільки, в
розписці про отримання грошей не
вказано строк, він починається з дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимоги про виконання
зобов'язання згідно ч. 5 ст. 261 ЦК
України. Зауважив, що відповідач
отримував кошти від позивача на
будівництво котеджу. ОСОБА_2 був
зв'язаний з ТОВ «Таунхаус-Україна».
Котедж мав бути побудований до червня
2006 року, потім строк переносився на
півроку. З 2007 року по 2010 рік позивач не
цікавилася будинком. Вважає, що
відповідач безпідставно отримав кошти,
які мав повернути добровільно в любий
час або на письмову вимогу кредитора,
оскільки інших строків виконання цього
зобов'язання не встановлено. Позивач
направила вимогу про повернення коштів
відповідачу 14.04.2014 року, яку він по цей
час не виконав. Зауважив, що
представник відповідача підтвердив
факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів
від ОСОБА_1, та не надав жодних доказів
того, що гроші були належним чином
зараховані на поточний банківський
рахунок ТОВ «Таунхаус-Україна», або
відбулася передача жилого будинку за
рахунок отриманих коштів.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав, просив
відмовити у його задоволенні. Пояснив,
що Договір № 2 згідно ст. 204 ЦК України є
правочином. До даного договору було
написано розписку. Передаючи кошти
позивач мала на меті побудувати котедж.
Почала виконувати свої зобов'язання,
передала передоплату. По договору
строк виконання зобов'язання - 17.06.2006
року, і саме з цього моменту має
рахуватися строк позовної давності.
Зазначив, що відповідач не заперечує
того, що він отримував від позивача
кошти. Він їх передав на підприємство -
ТОВ «Таунхаус-Україна», для
будівництва котеджу. Документів на
підтвердження передачі коштів на
товариство не має, оскільки пройшло вже
вісім років. Підтвердив, що відповідач
11.01.2006 року отримав від позивача 860 000,00
грн., та написав відповідну розписку.
Дана розписка є не про повернення
коштів, а про виконання робіт. Котедж
був побудований ТОВ
«Таунхаус-Україна». Сторони удвох
інвестували будівництво котеджу
приблизно по половині, після
будівництва мали намір його продати.
Те, що котедж будувався для позивача не
відповідає дійсності. ОСОБА_2 був і є
власником ТОВ «Таунхаус-Україна».
Відносини між позивачем та
відповідачем були в 2006-2007 роках. Є три
роки для подачі позову до суду. З
моменту передачі коштів пройшло вісім
років. Як пояснив йому відповідач,
Договір № 2 був укладений для
інвестування будинку. Відповідач не
заперечував, що отримав кошти, вони
пополам вносили кошти в будівництво
котеджу. Мети у позивача оформлювати
будинок на себе не було. Потім будинок
був оформлений на відповідача, та
продано. Відповідач віддав частку
коштів позивачу. Це був їх бізнес.
Позивач знає, що відповідач вже кілька
років за кордоном, можливо думали, що
подадуть до суду, представника не буде.
Вважає, що спочатку мала бути вимога
про будинок і виконання зобов'язання, а
потім про стягнення коштів. Вважав, що
строк позовної давності минув, а тому в
позові має бути відмовлено. Претензії
відповідач не отримував.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягаю задоволенню.

В суді встановлено, що 11.01.2006 року між
ОСОБА_1 та ТОВ «Таунхаус-Україна» було
підписано Договір № 2 про те, що ТОВ
«Таунхаус-Україна» бере на себе
зобов'язання по будівництву котеджу
площею 300 кв.м. АДРЕСА_1 на підставі
затвердженого проекту в строк до 17.06.2006
року, а ОСОБА_1 бере на себе зобов'язання
по інвестуванню будівництва в сумі 450
000,00 у.е. (2 295 000,00 грн.). 11.01.2006 року ОСОБА_1
передала ОСОБА_2, який є власником ТОВ
«Таунхаус-Україна», передоплату на
будівництво будинку в розмірі 860 000,00
грн., про що останній написав розписку.
Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1
передоплати на будівництво будинку в
розмірі 860 000,00 грн. стороною
відповідача не заперечується. Як
вбачається з Договору № 2, він не
містить достатніх істотних умов для
породження зобов'язально-правових
відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно ч. 1 ст. 875 ЦК за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Відповідно до ст. 877 ЦК підрядник
зобов'язаний здійснювати будівництво
та пов'язані з ним будівельні роботи
відповідно до проектної документації,
що визначає обсяг і зміст робіт та інші
вимоги, які ставляться до робіт та до
кошторису, що визначає ціну робіт.
Підрядник зобов'язаний виконати усі
роботи, визначені у проектній
документації та в кошторисі
(проектно-кошторисній документації),
якщо інше не встановлено договором
будівельного підряду. Договором
будівельного підряду мають бути
визначені склад і зміст
проектно-кошторисної документації, а
також має бути визначено, яка із сторін
і в який строк зобов'язана надати
відповідну документацію.

Відповідно до п. 5 Постанови КМУ від
01.08.2005 р. № 668 «Про затвердження
Загальних умов укладення та виконання
договорів підряду у капітальному
будівництві» договір підряду
укладається у письмовій формі.
Істотними умовами договору підряду є:
найменування та реквізити сторін;
місце і дата укладення договору
підряду; предмет договору підряду;
договірна ціна; строки початку та
закінчення робіт (будівництва об'єкта);
права та обов'язки сторін; порядок
забезпечення виконання зобов'язань за
договором підряду; умови страхування
ризиків випадкового знищення або
пошкодження об'єкта будівництва;
порядок забезпечення робіт проектною
документацією, ресурсами та послугами;
порядок залучення субпідрядників;
вимоги до організації робіт; порядок
здійснення замовником контролю за
якістю ресурсів; умови здійснення
авторського та технічного нагляду за
виконанням робіт; джерела та порядок
фінансування робіт (будівництва
об'єкта); порядок розрахунків за
виконані роботи; порядок
здачі-приймання закінчених робіт
(об'єкта будівництва); гарантійні
строки якості закінчених робіт
(експлуатації об'єкта будівництва),
порядок усунення недоліків;
відповідальність сторін за порушення
умов договору підряду; порядок
врегулювання спорів; порядок внесення
змін до договору підряду та його
розірвання.

Зважаючи на те, що проектно-кошторисна
документація між сторонами у Договорі
не погоджена, в самому Договорі не
визначено детальний опис та технічні
вимоги до котеджу за адресою: АДРЕСА_1, а
також не визначено інші істотні умови,
договір № 2 не був укладений належним
чином і не може породжувати для сторін
правових зобов'язань. Таким чином,
грошові кошти, які було передало ОСОБА_1
ОСОБА_2 11.01.2006 року в розмірі 860 000,00 грн.,
були отримані ним безпідставно, та
мають бути їй повернуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1214 ЦК України передбачено, що у
разі безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними.
Відповідно до п. 2 ст. 536 ЦК України
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Представник відповідача надав
суду клопотання про застосування
строків позовної давності, посилаючи
на те, що договір, за яким позивач
вимагає повернути суму боргу був
укладений 11.01.2006 року, зобов'язання мало
бути виконано до 17.07.2006 року, таким
чином він вважає, що строк позовної
давності по поверненню боргу сплив
18.07.2009 року.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення.

В суді було встановлено, що ОСОБА_2 взяв
у ОСОБА_1 11.01.2006 року 860 000,00 грн. на
будівництво котеджу. Законних підстав
для отримання ОСОБА_2 коштів не було, у
зв'язку з чим відповідач, як особа, яка
набула майно за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язаний повернути ОСОБА_1 кошти,
які він отримав згідно розписки від
11.01.2006 року. Оскільки, у даній розписці
не встановлено строку, підлягає
застосуванню ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або не
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

В даному випадку, письмова вимога
ОСОБА_2 ОСОБА_1 про повернення коштів
було направлена 14.04.2014 року, тоді як
позов подано до суду 06.02.2014 року.
Оскільки, позивачем не було дотримано
порядку звернення суду, в задоволенні
позову має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 256, 257, 264, 267, 530, 536, 638, 875, 877, 1048, 1212, 1214
ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК
України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційної скарги не
було подано.

Суддя: