________________________________________________________________________
________________________________________________
Справа № 2-5247/11
Провадження № 2/520/2089/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року Київський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою та виділення у користування,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, уточнивши у судовому
засіданні позовні вимоги, просять
встановити порядок користування
земельною ділянкою розміром 1865 кв.м.,
розташованої у АДРЕСА_1 між
співвласниками домоволодіння ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до розміру
часток у праві власності на
домоволодіння, а також виділити
позивачам для користування земельну
ділянку розміром 522,2 кв.м., яка
відповідає 14/50 частинам домоволодіння,
вказавши її межі. При цьому ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 посилаються на те, що вони є
власниками 14/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, ОСОБА_3 є співвласником
зазначеного домоволодіння, оскільки на
даний час позивачі мають намір
приватизувати земельну ділянку, яка
знаходиться в їхньому користуванні,
вони звернулись до суду з даним
позовом.

Представники позивачів у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
пояснив при цьому, що до виділу ОСОБА_4
своєї частини в окреме домоволодіння
сторони та ОСОБА_4 були користувачами
земельної ділянки площею 1865 кв.м. і
оскільки 14/50 частин від 1865 кв.м.
відповідають 522,2 кв.м., представники
позивачів просили задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 у судовому
засіданні зазначив, що порядок
користування при домоволодінні
АДРЕСА_1 був визначений ще у 1981 році і на
даний час не змінився, а тому просила у
задоволені позову відмовити. Також
просила застосувати строки позовної
давності до заявлених ОСОБА_1, ОСОБА_2
позовних вимог.

Представник 3-ої особи: ОСОБА_4 позов не
визнав у повному обсязі, просив
відмовити у повному обсязі посилаючись
на те, що ОСОБА_4 є власником земельної
ділянки, що підтверджується державним
актом на право приватної власності на
землю та державним актом на право
постійного користування землею з 2000
року. Вимоги позивачів про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та виділення у
користування земельної ділянки
загальною площею 1865 кв. м. не можливі з
підстав того, що у площу вказану
позивачами входить і площа приватної
земельної ділянки ОСОБА_4, а відповідно
до ст. 78, 79, 125 ЗК України та ст. 316 -321 ЦК
України - власник землі володіє,
користується та розпоряджається нею на
свій розсуд та ні хто не може бути
протиправно позбавлений цього права.

3-я особа: ОСОБА_4 також просив у
задоволені позову відмовити.

Представник 3-ої особи: ОСОБА_5 та 3-я
особа: ОСОБА_5 також просили у
задоволені позову відмовити, при цьому
зазначивши, що межі які на даний час
існують між позивачами та ОСОБА_5
існували при прийняті ОСОБА_1 і ОСОБА_2
спадщини у 1981 році і не змінювались по
даний час, оскільки позивачі
звернулись до суду лише в 2011 році
просять застосувати строки позовної
давності.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні,
згідно договору на право безстрокового
користування земельною ділянкою для
індивідуального житлового будівництва
укладеного у вересні 1946 року ( а.с. 14-16 )
ОСОБА_6 на підставі рішення № 1188
Виконкому міськради від 30 листопада 1945
року було виділено земельну ділянку пл.
5680 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Кагановічскої Райради депутатів
трудящих №17 від 06 липня 1953 року був
прийнятий в експлуатацію зведений
ОСОБА_6 будинок. Рішенням №790
Виконавчого комітету Одеської міської
ради депутатів трудящих від 05 вересня
1956 року частина земельної ділянки пл.
1800 кв. м. була вилучена і передана в
міський земельний фонд.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
від 16 вересня 1957 року право власності
на 2/3 частини домоволодіння, що
знаходиться у АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці 2762
кв.м. від померлого ОСОБА_6 перейшло в
рівних частинах ОСОБА_7 і ОСОБА_8, 15
листопада 1957 року остання подарувала 1/3
частину зазначеного домоволодіння
ОСОБА_9

Згідно копії рішення № 810 Виконавчого
комітету Одеської міської ради
депутатів трудящих від 07 жовтня 1960 року
(а.с. 97) частина земельної ділянки пл. 600
кв. м. була вилучена та передана в
міський земельний фонд.

На підставі договору купівлі - продажу
від 20 травня 1965 року ОСОБА_8, ОСОБА_7 і
ОСОБА_9 продали 9/20 частин
домоволодіння, що знаходиться у
АДРЕСА_1 ОСОБА_10, при цьому які саме
будівлі входять в продані 9/20 частин не
зазначено, однак вказано, що ОСОБА_11 дає
згоду на вищевказаний порядок
користування.

Згідно свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння від 15
квітня 1968 року, виданого на підставі
рішення Виконавчого комітету
Київської ради депутатів трудящих № 201
від 29 березня 1968 року ( а.с. 168 ) ОСОБА_11
належало 27,7 кв.м. домоволодіння, яке
складається з однієї частини.

Рішенням Виконавчого комітету
Київської райради депутатів трудящих
№ 379 від 05 червня 1968 року визначено, що
рішенням Київського райвиконкому №201
від 29 березня 1968 року ОСОБА_11, який
проживає по АДРЕСА_1 , реконструював
флігель під житло площею 27,7 кв.м.,
узаконено і доручено видати свідоцтво
на право особистої власності, однак у
рішенні не вказана, яка частина
домобудівництва належить ОСОБА_11

Згідно довідки інвентарбюро № 374 від 01
липня 1968 року ОСОБА_11 належить
домобудівництво по фактичному
користуванню 7/10 частин житлового
будівництва і в додаток до рішення №201
Виконком Київської Райради депутатів
трудящих вирішено вважати за ОСОБА_11 7/10
частини житлового будівництва по
АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння від 05 липня
1968 року ОСОБА_11 належало 7/10 частин
зазначеного домоволодіння і
відповідно до договору дарування від 26
травня 1969 року ОСОБА_11 подарував
ОСОБА_12 3/20 частин домоволодіння.

Відповідно до довідки про розрахунок
ідеальних часток в домоволодінні
АДРЕСА_1 від 08 грудня 1974 року ОСОБА_12 за
документами належало 3/20 частини
домоволодіння, а у фактичному
користуванні знаходилося 27/100, ОСОБА_11
за документами належало 7/10 частин, а у
фактичному користуванні знаходилося
21/50 частина, ОСОБА_10 по документам
належало 9/20 частин, а у фактичному
користуванні знаходилось 31/100.

Згідно рішення виконкому Київської
райради депутатів трудящих № 250 від 21
березня 1975 року був затверджений
розрахунок ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1, згідно якого:
за ОСОБА_12 - 27/100 (свідоцтво про право
особистої власності від 14 квітня 1975
року); за ОСОБА_11 - 21/50 (свідоцтво
про право особистої власності від 03
вересня 1981 року); за ОСОБА_10 - 31/100
(свідоцтво про право особистої
власності від 02 листопада 1994 року).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 23 січня 1995 року
право власності на 31/100 частину
домоволодінні АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_10
отримали його дружина ОСОБА_13 і син
ОСОБА_14

17 липня 1975 року на підставі договору
купівлі-продажу ОСОБА_12 продав належні
йому 27/100 частин домоволодіння ОСОБА_15 (
а.с.169).

Згідно дубліката свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 25 грудня
1981 року право власності на 21/50 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 від ОСОБА_11
перейшло до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в рівних
частках (а.с.22).

Згідно рішення Київської народного
суду м.Одеси від 27 травня 1983 року (а.с.
29-32 ) за ОСОБА_12 і ОСОБА_17 було визнано
право власності на 1/3 частина від 21/50
домобудівництва по АДРЕСА_1 та виділено
кімната пл. 11,9 кв. м. і кухня пл.5,8 кв.м.,
що становить 7/ 50 частин будинку.

В подальшому право власності на 7/50
частин житлового будівництва від
ОСОБА_12 і ОСОБА_17 перейшло до ОСОБА_19 на
підставі договору купівлі-продажу від
02 грудня 1985 року, на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 26
грудня 2007 року після смерті ОСОБА_19
право на зазначену частину перейшло до
сина - ОСОБА_20, який 23 вересня 2009 року
дану частину подарував ОСОБА_3

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав від 07 грудня 2010 року за ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 зареєстровано право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1 в м.Одесі по
7/50 частин за кожною.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 28 травня 1999
року право власності на 93/400 частин в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_13 отримав син - ОСОБА_14, який 13
жовтня 1999 року на підставі договору
купівлі-продажу продав 31/100 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в м.Одесі ОСОБА_15
(а.с.170).

Згідно розпорядження Київської
районної адміністрації №72 від 21 січня
2000 року (а.с.107 ) було затверджено
висновок ОМБТІ та РОН про розподіл
домоволодіння по АДРЕСА_1, з виділенням
одного самостійного домоволодіння яке
складається з: житлового будинку літ.
«А» і надвірних будівель літ. « К, Л , Ж ,
3» із земельною ділянкою площею 1244 кв. м.
та визнати право власності на
новостворене домоволодіння за ОСОБА_4
Також зазначеним розпорядженням було
присвоєно адресу новоутвореному
домоволодінню: АДРЕСА_1.

На підставі рішення №1460- ХХШ Одеської
міської ради від 10 серпня 2000 року (а.с.183)
ОСОБА_15 було передано безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
пл.0,1 га та у постійне користування
земельну ділянку пл.0,0257 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель .

12 грудня 2000 року ОСОБА_4 були
видані державні акти серії 1-ОД №025611 на
право приватної власності на земельну
ділянку пл. 0,1000 га (а.с. 57 ) і серії ІІ-ОД
№018302 на право постійного користування
земельною ділянкою пл. 0,0257 га. (а.с. 58).

Згідно діючого законодавства України,
а саме ст. 125 ЗК України - право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №17600
від 31 травня 2013 року встановлено, що
порядок користування раніше цільною
земельною ділянкою при житловому
будівництві АДРЕСА_1, в частині
наявності розділової межі яка
відокремлює земельну ділянку ОСОБА_3
від земельної ділянки ОСОБА_4 склався в
період з 1964 по 1968р.р. (а.с. 96 і 98 ) У
частині конфігурації вищевказана
розділова межа схожа з існуючою. У
частині наявності розділової межі яка
відокремлює земельну ділянку ОСОБА_2 і
ОСОБА_21 від земельної ділянки ОСОБА_3
порядок користування склався з 1981 року.
При розподілі домоволодіння АДРЕСА_1 з
виділом в окреме і присвоєнням нової
адреси площа закріпленої земельної
ділянки не відповідала часткам в праві
власності на домоволодіння сторін та
ОСОБА_4 При цьому в матеріалах справи
мається «Згода сусідів» (а.с.231) згідно
якого співвласники погодилися з
виділенням в окреме житлове
будівництво частини ОСОБА_4 з
закріпленням земельної ділянки по
існуючим межам, у тому числі і позивачі,
що також було підтверджено стороною у
судовому засіданні.

Крім того, площа земельної ділянки при
домоволодінні АДРЕСА_1, яка знаходиться
у фактичному користуванні ОСОБА_2,
ОСОБА_21 і ОСОБА_3 складає 593 кв.м.,
будь-яких документів підтверджуючих
виділ, закріплення за сторонами
земельної ділянки (після приватизації
ОСОБА_4 земельної ділянки площею
1257кв.м.), іншої площі відсутні.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позивачами після уточнення позовних
вимог, щодо визначення порядку
користування земельною ділянкою
розміром 1865 кв.м., розташованої у
АДРЕСА_1 між співвласниками
домоволодіння ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
не надано жодного доказу в
підтвердження обставин зазначених у
позові, у судовому засіданні
представниками позивачів не
заявлялось будь-яких клопотань про
забезпечення доказів, а суд, відповідно
до діючого законодавства, позбавлений
можливості за своєю ініціативою
порушувати питання про витребування
доказів по справі.

При таких обставинах, суд вважає вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 не доведеними та не
підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою та
виділення у користування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Cуддя
Огренич І. В.