Справа № 2-6481/11
Рiвненський мiський суд Рівненської
області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,
з участю: секретаря судового
засідання Ющук О.С.,
представника ПАТ «БМ Банк»
розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в мiстi Рiвному
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» до
ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
товариство з обмеженою
відповідальністю «УкрТехноФос», про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та договором поруки, -
Представник публічного акціонерного
товариства «БМ Банк» Басик А.М. в
судовому засіданні позов підтримав і
просить суд стягнути з ОСОБА_3 на
користь позивача заборгованість за
договором відновлюваної кредитної
лінії № 10/34/130608 від 13 червня 2008 року в
сумі 11253219,67 грн, штраф у розмірі 1066145,52
грн та судові витрати по справі в сумі
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
повторно не з'явилася, про час і місце
судового засідання повідомлялася
належним чином. Заперечення проти
позову не подала. Повідомлення про
причини неявки від відповідача не
У своїй заяві про перегляд заочного
рішення, ухваленого у справі 25 березня
2011 року, на заперечення позовних вимог
ОСОБА_3 посилалась на безпідставне
нарахування процентів по кредитному
договору за межами строку його дії, а
саме, за період з 11 червня 2010 року по 06
жовтня 2010 року, на незаконне
нарахування пені за період з 01 по 06
жовтня 2010 року та на безпідставне
нарахування штрафу за договором
поруки.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
по справі, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «БМ Банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «БМ Банк», та
товариством з обмеженою
відповідальністю «УкрТехноФос» був
укладений договір відновлюваної
кредитної лінії № 10/34/130608, згідно з яким
ТзОВ «УкрТехноФос» отримало на умовах,
визначених договором відновлюваної
кредитної лінії, кредит у розмірі 950000
євро на ведення поточної діяльності зі
сплатою 12,5 процентів річних з
остаточним терміном повернення не
пізніше 11 червня 2010 року.

Як забезпечення виконання зобов'язань
за договором відновлюваної кредитної
лінії ТзОВ «УкрТехноФос», між
позивачем та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки № 10/34/130608/6 від 13 червня
2008 року, згідно з яким ОСОБА_3
поручилась перед позивачем
відповідати за зобов'язаннями ТзОВ
«УкрТехноФос», що випливають з
договору відновлюваної кредитної
лінії.

Свої зобов'язання з надання кредиту
позивач виконав повністю і надав ТзОВ
«УкрТехноФос» з його позичкового
рахунку на поточний рахунок у ПАТ «БМ
Банк» кредитні кошти траншем у розмірі
950000 євро, що підтверджується
меморіальним валютним ордером № 628066
від 17 червня 2008 року.

Судом також встановлено, що ТзОВ
«УкрТехноФос» у визначений договором
термін кредит не повернуло.

Відповідно до п.6.1.1. договору
відновлюваної кредитної лінії за
порушення взятих на себе зобов'язань по
поверненню суми кредиту, своєчасній
сплаті процентів та комісійних
винагород за користування кредитом
ТзОВ «УкрТехноФос» зобов'язане
сплатити на користь банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення.

Згідно проведеного позивачем
розрахунку, станом на 06 жовтня 2010 року
розмір заборгованості ТзОВ
«УкрТехноФос» перед позивачем за
договором відновлюваної кредитної
лінії № 10/34/130608 від 13 червня 2008 року
складає 1032420,44 євро, що по курсу НБУ на 06
жовтня 2010 року (100 євро = 1089,9842 грн)
становить 11253219,67 грн, в тому числі:
прострочена сума основного боргу по
кредиту - 920000,00 євро, прострочена сума
заборгованості по процентах - 62038,19
євро, пеня - 50382,25 євро.

Оскільки розрахунок заборгованості по
кредиту проведений позивачем
відповідно до вимог чинного
законодавства та умов укладеного
кредитного договору, вказаний
розрахунок приймається судом до уваги.

У зв'язку з неналежним виконанням ТзОВ
«УкрТехноФос» умов договору
відновлюваної кредитної лінії,
відповідно до п.2.4., п.2.5. договору
поруки, позивач направив поручителю -
відповідачу ОСОБА_3 лист № 165 від 24
вересня 2010 року з вимогою про повне
погашення заборгованості за згаданим
договором в сумі 978204,86 євро протягом
п'яти календарних днів, який був
отриманий відповідачем 30 вересня 2010
року. На теперішній час зобов'язання по
сплаті заборгованості відповідачем, як
поручителем, не виконане.

Відповідно до п.3.3. договору поруки №
10/34/130608/6 від 13 червня 2008 року у разі
невиконання або неналежного виконання
поручителем своїх зобов'язань,
поручитель сплачує позивачу штраф у
розмірі 10% від суми несплаченого
платежу.

Згідно наданого позивачем розрахунку,
який проведено відповідно до умов
договору поруки, розмір штрафу
становить 97820,49 євро, що по курсу НБУ на
06 жовтня 2010 року (100 євро = 1089,9842 грн)
становить 1066145,52 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з вимогами ч.1 ст.530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у роз'ясненнях, наведених
у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
згідно з частиною першою статті 192 ЦК
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. У зв'язку з цим при задоволенні
позову про стягнення грошових сум суди
повинні зазначати в резолютивній
частині рішення розмір суми, що
підлягає стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України - гривні. У
разі пред'явлення позову про стягнення
грошової суми в іноземній валюті суду
слід у мотивувальній частині рішення
навести розрахунки з переведенням
іноземної валюти в українську за
курсом, встановленим Національним
банком України на день ухвалення
рішення. Суд має право ухвалити рішення
про стягнення грошової суми в
іноземній валюті з правовідносин, які
виникли при здійсненні валютних
операцій, у випадках і в порядку,
встановлених законом (частина друга
статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК;
Декрет Кабінету Міністрів України від
19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю»).

Відповідно до роз'яснень, наведених у
п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»,
у разі якщо кредит правомірно наданий в
іноземній валюті та кредитодавець
(позивач) просить стягнути кошти в
іноземній валюті, суд у резолютивній
частині рішення зазначає про стягнення
таких коштів саме в іноземній валюті,
що відповідає вимогам частини третьої
статті 533 ЦК.

Розрахунки позивача по справі виконані
виходячи з курсу, встановленого НБУ
станом на 06 жовтня 2010 року, який
становив 1089,9842 грн за 100 євро. На день
ухвалення рішення (24 квітня 2014 року)
курс НБУ щодо євро збільшився і
становить 1590,7305 грн за 100 євро.

Враховуючи, що позов, хоча і
пред'явлений по кредиту, наданому в
іноземній валюті, але про стягнення
грошової суми в національній валюті, а
позивач розмір позовних вимог не
збільшив, суд вважає необхідним при
вирішенні спору виходити з
розрахунків, наданих позивачем.

Разом з тим, суд вважає необхідним
зменшити розмір штрафу.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки (штрафу, пені) може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності обставин, що мають істотне
значення.

Відповідач ОСОБА_3 подала суду письмову
заяву про зменшення розміру неустойки,
а саме нарахованого штрафу у сумі 1066145,51
грн.

При цьому, відповідач посилається на
те, що позивач, ставлячи вимогу про
стягнення з неї такого штрафу,
керується виключно п.6.1.1. договору
поруки, жодним чином не обґрунтовуючи
необхідність такого стягнення у
зв'язку з наявністю збитків, завданих
несвоєчасним виконанням зобов'язання.

Також звертає увагу на те, що банком
нараховано неустойку (пеню) за
невиконання умов кредитного договору,
а саме, за несвоєчасне повернення
кредитних коштів, у розмірі 50382,25 євро.
Відтак, позивач по суті здійснює
подвійне застосування штрафних
санкцій за порушення одного і того ж
зобов'язання - у вигляді пені та штрафу,
що, на думку відповідача, суперечить
ст.61 Конституції України.

Зазначає, що виконання зобов'язання
позичальника за кредитним договором,
крім договору поруки, забезпечено
договором іпотеки та договорами
застави, а вартість заставного та
іпотечного майна гарантує повне
погашення заборгованості за кредитним
договором.

Крім того, посилається на ряд особистих
обставин, які, на її думку, мають бути
враховані при вирішенні питання щодо
зменшення неустойки, а саме: невеликий
розмір своєї заробітної плати,
наявність на утриманні сина, який
навчається у приватному вищому
навчальному закладі на платній основі
та потребує матеріальної підтримки, а
також на незадовільний стан здоров'я та
потребу постійного лікування, що
вимагає додаткових матеріальних
затрат

Враховуючи зазначені позивачем
обставини, які підтверджуються
належними письмовими доказами, а також
приймаючи до уваги загальні засади
цивільного законодавства, такі, як
справедливість, добросовісність та
розумність, суд вважає необхідним
зменшити розмір штрафу, який підлягає
стягненню, до 10000 грн.

При цьому суд звертає увагу на те, що
відповідальність, встановлена за
порушення зобов'язань по кредитному
договору у формі пені, та
відповідальність, встановлена за
невиконання або неналежне виконання
поручителем зобов'язань за договором
поруки у формі штрафу, не є тотожніми, а
є відповідальністю за неналежне
виконання різних зобов'язань по
окремих правочинах, що не суперечить
ст.61 Конституції України.

На пiдставi
ст.ст.509,526,530,549,551,553,554,610,625,1046,1048,1049,1050, 1054
ЦК Укpаїни, керуючись
ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,224,225,226,233, 292,294 ЦПК
України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов публічного акціонерного
товариства «БМ Банк» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» заборгованість за договором
відновлюваної кредитної лінії №
10/34/130608 від 13 червня 2008 року у розмірі
11253219 (одинадцять мільйонів двісті
п'ятдесят три тисячі двісті
дев'ятнадцять) гривень 67 копійок, штраф
у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00
копійок та судові витрати по справі в
розмірі 1820 (одна тисяча вісімсот
двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляцiйного суду
Рівненської області через Рiвненський
мiський суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: