АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3194/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мороз В.П. Доповідач -
Ткаченко І.Ю. Категорія 57
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

08 квітня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі:
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Приватне підприємство «Бюро
сучасних технологій «Європа Центр»
Житлово - експлуатаційне управління
про визнання незаконним самочинного
врізання труби у вентиляційному
каналі, зобов'язання вчини дії та
стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25 грудня
2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2012 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеною позовною заявою.
В обґрунтування своїх позовних вимог у
позовній заяві та в ході судового
засідання позивач просив суд визнати
незаконними дії відповідача, а саме:
самочинного врізання труби в
вентиляційному каналі у квартирі
АДРЕСА_2; зобов'язати відповідача
привести вентиляційний канал шахти
будинку згідно з проектом будинку
затвердженого ДПІ
"Дніпрогромадпроект» шляхом
демонтування незаконного врізання
труби в вентиляційний канал і
відновити вентиляційну шахту між
квартирами АДРЕСА_2; стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 5
000,00 грн.; стягнути з відповідача
понесені позивачем витрати у зв'язку із
зверненням до суду, а саме: 1 682,00 грн. за
послуги експертного дослідження, 3 000,00
грн. витрати за надання правової
допомоги та судовий збір (а.с.3-6)

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_2, про
визнання незаконним самочинного
врізання труби у вентиляційному
каналі, зобов'язання вчини дії та
стягнення моральної шкоди - задоволені.

Визнано незаконними дії ОСОБА_3, а саме:
самочинного врізання труби в
вентиляційному каналі у квартирі
АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_3 привести
вентиляційний канал шахти будинку
згідно з проектом будинку
затвердженого ДТП
"Дніпрогромадпроект» шляхом
демонтування незаконного врізання
труби в вентиляційний канал і
відновити вентиляційну шахту між
квартирами АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.,
витрати на за послуги експертного
дослідження у розмірі 1 682,00 грн.,
витрати на правову допомогу - 3 000,00 грн.
та судовий збір у розмірі 214,60 грн.
(а.с.87-90).

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити (а.с.93-96).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що
позивачу ОСОБА_2, на праві приватної
власності, згідно свідоцтва про право
власності від 16.11.2010 р. виданого
рішенням виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
22.07.2010 р. за № 2611, належить квартира
АДРЕСА_1. Відповідач - ОСОБА_3, є сусідом
позивача по будинку і мешкає у квартирі
АДРЕСА_2, яка розташована над квартирою
позивача. Сторони мають загальну
вентиляційну шахту, яка обслуговує усі
квартири будинку по стояку.

У травні 2012 року відповідач самовільно,
в районі кухні, врізав трубу в
вентиляційну шахту, внаслідок чого
зменшився прохідний переріз «ствола»
вентиляції, що викликає підвищення
тиску повітря безпосередньо перед
трубою та зменшилась тяга не лише в
квартирі позивача, але і в розташованих
нижче квартирах.

Житлово - експлуатаційне управління
Приватного підприємства «Бюро
сучасних технологій «Європа Центр», з
яким позивачем укладено договір 01.03.2008
р. про надання послуг з утримання
будинку і споруд та прибудинкових
територій, листом від 31.09.2012р. за № 01/0-12
позивачу повідомило, що при проведенні
обстеження вентиляційного каналу на
кухні квартири АДРЕСА_1, в якій мешкає
позивач, встановлене несанкціоноване
врізання труби, яке перекриває
вентиляційний канал позивача в районі
кухні.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1
інстанції виходив з того, що здійснення
власником квартири своїх прав
обмежується правами власників інших
квартир у багатоквартирному житловому
будинку та санітарно-технічними
вимогам і правилам експлуатації
будинку.

А згідно висновку експертного
будівельно-технічного дослідження №
325/09-12, розташування труби в
вентиляційному каналі над квартирою
АДРЕСА_1 - не відповідає будівельним та
санітарним нормам та правилам.
Мешканці квартири АДРЕСА_2 повинні
знешкодити виконане врізання труби в
вентиляційний канал і відновити
вентиляційну шахту. При будівництві
самого будинку, для системи
вентиляційних шахт використовуються
певні види будівельних матеріалів,
фізичні характеристики яких наведені у
додатку до експертизи № 15. Будь-які
зміни проектування відповідних
будівельних норм, можуть призвести до
непередбачуваних наслідків. До
технічного обладнання в будинку
відносяться інженерні комунікації та
технічні пристрої, які забезпечують
санітарно-гігієнічні умови та безпечну
експлуатацію квартир і загальні
будинкові мережі тепло-, водо-, газо-,
електропостачання, бойлерні та
елеваторні вузли, обладнання
протипожежної безпеки, вентиляційні
канали, ліфти, центральні розподільчі
щити електропостачання, а також
елементи благоустрою прибудинкової
території. Вентиляційні канали
відносяться до сантехнічного
обладнання, власник квартири не має
права самовільно змінювати систему
вентиляції та здійснювати самовільне
переобладнання та врізання до мереж
вентиляційних шахт. Вентиляційні
канали є системою, яка об'єднує всі
квартири по стояку і несуть основне
навантаження по обміну.

Також суд зазначив, що в результаті
несанкціонованого врізання труби у
вентиляційну шахту квартири позивача,
останньому спричинена моральна шкода,
яка виразилася у вчиненні певних
незручностей, що призвели до
погіршення здоров'я позивача та його
родини, у зв'язку із цим, суд 1 інстанції
прийшов до висновку, що позовні вимоги,
щодо стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 5 000 гривень на користь
позивача - підлягають задоволенню.

Крім того, суд 1 інстанції прийшов до
висновку, щодо задоволення позовних
вимог про стягнення з відповідача на
користь позивача, понесених ним
витрати на послуги експертного
дослідження 3 325/09-12 від 24.09.2012 року у
розмірі 1 682,00 грн., витрат за надання
правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн.,
що підтверджується відповідними
квитанціями.

При цьому правильно керувався ч. 2 ст. 382
ЦК України, відповідно до якої,
власникам квартири у дво - або
багатоквартирному будинку належать на
праві спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
будинку, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.
Частиною 2 ст. 383 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Він має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу
України переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
проводяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради.

У відповідності до ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його права, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Статтею 391 ЦК України врегульовано, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяної в результаті
порушення його прав.

На підставі ч. 3 ст.23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступені вини особи, що
заподіяла моральну шкоду, якщо вина є
підставою для відшкодування, а так само
з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром і не пов'язаний з розміром
цього відшкодування.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, відшкодовується
незалежно від вини фізичної особи.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, а оскаржуване
рішення, є законним та обґрунтованим й
відповідає вимогам закону.

Відповідачем заперечувалось втручання
у вентиляційну шахту будинку, однак не
надано суду належних доказів на
підтвердження свої заперечень, а
згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета.

Відповідач не скористався наданими
йому правами, не обґрунтував свої
заперечення та не надав як суду 1
інстанції, так й апеляційної доказів на
їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів, наданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, а
відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
надати суду докази на підтвердження
своїх вимог або заперечень.

Інші доводи, приведені в апеляційній
скарзі зводяться до переоцінки доказів
і незгоди з висновками суду 1 інстанції,
яким у досить повному обсязі з'ясовані
права та обов'язки сторін, обставини
справи, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, а відповідно до ст.
212 ЦПК України, виключне право оцінки
доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення - не
встановлено, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК
України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25 грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: