АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2015/13
Головуючий в 1-й інстанції
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Котушенко С.П.,
Макарова М.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03 грудня 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з вищезазначеним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідно до укладеного договору №
DN1RRX02520118 від 08 грудня 2007 року ОСОБА_1
отримав кредит у сумі 4072,84 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 % на суму залишку
заборгованості. У зв'язку з тим, що
позичальник належним чином свої
зобов'язання не виконав, станом на 20
вересня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 38181,90 грн., яка
складається із: заборгованості за
кредитом - 4072,84 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом -
558,55 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом - 3419,18 грн., пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 27836,95 грн.,
штрафу (фіксована частина)- 500 грн.,
штрафу (процентна складова) - 1794,38 грн.,
яку банк просив стягнути з ОСОБА_1.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 грудня 2013 року позов було задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
DN1RRX02520118 від 08 грудня 2007 року в розмірі
10940,67 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом - 4072,84 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 558,55 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 3419,18 грн., пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 595,72 грн.,
штрафу (фіксована частина)- 500 грн.,
штрафу (процентна складова) - 1794,38 грн.
Вирішено питання стосовно розподілу
судових витрат.

З таким заочним рішенням не погодився
позивач, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне їх з'ясування, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його змінити в частині
зменшення позовних вимог про стягнення
заборгованості з пені і в цій частині
ухвалити нове рішення про стягнення з
ОСОБА_1 суми пені в повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується
лише в частині зменшення розміру пені,
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в іншій його частині
колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга, не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Ухвалене рішення відповідає
вищевказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 08
грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір шляхом підписання
заяви позичальника № DN1RRX02520118,
відповідно до умов якого банк надав
відповідачу кредит у розмірі 4 072,84грн.,
строком з 08 грудня 2007 року по 08 грудня
2009 року, в порядку та на умовах,
визначних договором (а.с. 8-13).

Оскільки позичальник свої зобов'язання
не виконував належним чином, станом
на 20 вересня 2013 року утворилась
заборгованість в сумі 38181,90 грн., яка
складається із заборгованості за
кредитом - 4072,84 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом -
558,55 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом - 3419,18 грн., пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 27836,95 грн.,
штрафу (фіксована частина)- 500 грн.,
штрафу (процентна складова) - 1794,38 грн.

Заявою позичальника, яка є
складовою частиною кредитного
договору, погашення кредитної
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з 15
по 20 число кожного місяця, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 340,7 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат, згідно з
умовами.

Отже, поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, ОСОБА_1 не виконував
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту вже з грудня 2007 року, у той час
як із даним позовом банк звернувся 02
жовтня 2013 року, включивши до позовних
вимог як всю заборговану суму, так і
майбутні платежі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Частина 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей
конкретних правовідносин початок
перебігу позовної давності пов'язаний
з певними юридичними фактами та їх
оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, як з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Указаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року № 6-116цс13 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим.

З матеріалів справи вбачається що
ОСОБА_1 взагалі не сплачував кредит,
пеня обчислена за період з 08 грудня 2007
року по 20 вересеня 2013 року, що є
порушенням п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Згідно виписки по рахунку № 12303
від 02 жовтня 2013 року заборгованість по
пені з 02 жовтня 2012 року по 02 жовтня 2013
року складає 559,72 грн.(а.с.69)

Розглядаючи спір по суті, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив
положень п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, а тому
прийшов до правильного висновку про
зменшення пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором з
27836,95 грн. до 559,72 грн., з урахуванням
річного строку позовної давності.

Зазначений висновок суду
підтверджений належними, дослідженими
в судовому засіданні доказами, яким суд
дав правильну оцінку відповідно до
норм ЦПК України та є таким, що
відповідає нормам матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що суд першої інстанції помилково
застосував спеціальну позовну
давність до позовних вимог про
стягнення пені спростовуються
вищевикладеним.

Посилання апелянта на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження в
ході апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам закону, оскільки ґрунтується
на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності і
підстави для його скасування відсутні,
а тому апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк»- відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 грудня
2013 року в оскарженій частині - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: