АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/808/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Скіць М. І. РІШЕННЯ
02 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСкіць М. І. суддівОхріменко
Н. І. , Качан О. В. при секретаріЯремич
В.І. з участю прокурора
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від 5
лютого 2014 року по справі за позовом
Черкаського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері до ОСОБА_6,
Черкаської районної державної
адміністрації Черкаської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору:
Спеціалізоване комунальне
підприємство «Райліс» про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, визнання незаконним
державного акту на право власності, -
в с т а н о в и л а :
В вересні 2013 року Черкаський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
розпорядження голови Черкаської
районної державної адміністрації від 07
квітня 2008 року №97, за результатами
розгляду проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, що
розроблений ДП «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» та висновку
державної експертизи землевпорядної
документації від 07 квітня 2008 року №1262,
припинено право користування
земельною ділянкою загальною площею
23,6870 га СКП «Райліс» в адміністративних
межах Тубільцівської сільської ради;
затверджено проект землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок громадянам відповідно до
доданого додатку у кількості 108 осіб,
загальною площею 23,6870га для
будівництва та обслуговування жилих
будинків за рахунок земель СКП
«Райліс» в адміністративних межах
Тубільцівської сільської ради;
передано безоплатно у власність
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування жилих будинків
загальною площею 23,6870 га, з них: ділянку
площею 22,2362 га у власність, ділянку
площею 0,4508 га під дороги загального
користування за рахунок земель СКП
«Райліс» в адміністративних межах
Тубільцівської сільської ради;
зобов'язано власників земельних
ділянок провести відшкодування
збитків лісогосподарського
виробництва згідно розрахунків СКП
«Райліс» в місячний термін після
прийняття розпорядження; зобов'язано
ДП «Черкаський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»
заповнити бланки державних актів на
право власності на земельні ділянки.
На підставі розпорядження голови
Черкаської РДА №97 від 7 квітня 2008 року
108 громадяни отримали державні акти на
право власності на земельну ділянку.
Проте, проведеною перевіркою органами
прокуратури Черкаської області
встановлено, що прийняття
розпорядження щодо припинення
користування СКП «Райліс» земельною
ділянкою, загальною площею 23, 6870 га, та
передачі земельних ділянок у власність
108 громадянам, в тому числі і ОСОБА_6,
проведено незаконно, оскільки спірна
земельна ділянка відносилась до земель
лісогосподарського призначення та
використовувалась для ведення
лісового господарства.
На підставі вищевказаного
розпорядження голови Черкаської РДА
ОСОБА_6 було видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1990 га серії ЯЖ № 033482 від 15.04.2008
р. з грубим порушенням чинного
законодавства, тому позивач просив суд
визнати незаконним та скасувати
розпорядження Черкаської районної
державної адміністрації Черкаської
області від 07.04.08 № 97 «Про передачу у
власність земельних ділянок для
будівництва та обслуговування жилих
будинків» в частині припинення права
постійного користування земельною
ділянкою та надання у власність ОСОБА_6
земельної ділянки, площею 0,1990 га;
визнати недійсним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку, площею 0,1990 га, серії
ЯЖ № 033482 від 15.04.08 р., виданий ОСОБА_6;
зобов'язати ОСОБА_6 повернути державі
земельну ділянку площею 0,1990 га,
розташовану в с. Хрещатик Черкаського
району Черкаської області, вилучену
розпорядженням Черкаської районної
державної адміністрації Черкаської
області від 07.04.08 № 97.
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 5 лютого 2014 року
позов прокурора Черкаського району
задоволено і визнано незаконним та
скасовано розпорядження Черкаської
РДА №199 від 01.08.2008р. "Про передачу у
власність земельних ділянок для
будівництва та обслуговування жилих
будинків" в частині надання у власність
ОСОБА_6земельної ділянки площею 0,1990 га,
що розташована в с. Хрещатик,
Черкаського району, Черкаської
області.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1990 га, серії ЯЖ № 033482 від 15.04.2008
року, виданий ОСОБА_6.

Зобов'язано ОСОБА_6 повернути державі
земельну ділянку розташовану в с.
Хрещатик, Черкаського району,
Черкаської області, вилучену
розпорядженням Черкаської районної
державної адміністрації Черкаської
області від 07.04.08 №97.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, так як вважає,
що воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
застосувати позовну давність до даного
позову та ухвалити нове рішення, яким
відмовити повністю в позові.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги по наступних
підставах.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позов прокурора
Черкаського району в інтересах держави
в особі Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Черкаській області, суд першої
інстанції виходив із того, що
розпорядження голови Черкаської РДА
від 01.08.2008р. № 199 прийнято з порушенням
вимог ст.ст. 6, 14, 19 Конституції України,
ст.ст. 20, 22, 57, 84, 116, 118, 122, 149 ЗК України,
ст.ст. 10, 27, 32, 57 ЛК України, ст.ст. 3, 21, 43
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації".

Судом встановлено, що відповідно до
розпорядження голови Черкаської
районної державної адміністрації від
01.08.2008р. № 199, за результатами розгляду
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, що розроблений ТОВ
"Геоприват" та висновку державної
експертизи землевпорядної
документації від 31.07.2008р. № 3199,
припинено право користування
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га СКП "Райліс", які відносились до
лісів 1 групи і перебували в
адміністративних межах Тубільцівської
сільської ради; затверджено проект
землеустрою щодо відведення у
власність земельних ділянок
громадянам відповідно до доданого
додатку у кількості 146 осіб, загальною
площею 31,8096 га для будівництва та
обслуговування жилих будинків за
рахунок земель СКП "Райліс" в
адміністративних межах Тубільцівської
сільської ради; передано безоплатно у
власність земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилих
будинків загальною площею 31,8096 га.

На підставі зазначеного розпорядження
голови Черкаської РДА №199 від 01.08.2008р. 146
громадян, в т.ч. відповідач ОСОБА_6,
отримали державні акти на право
власності на земельну ділянку.

Згідно ч.9 ст.149 ЗК України, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин, вилучення земельних
ділянок державної власності, які
перебувають у постійному користуванні
та зайняті лісами площею понад 1 гектар
для не лісогосподарських потреб
можливе лише за рішенням Кабінету
Міністрів України.

Згідно висновків експертизи № 1/0126 від
02.03.2012 та № 1/0127 від 12.03.2012, які отримані
при проведенні прокурорської
перевірки, встановлено, що висновок
Управління охорони навколишнього
природного середовища в Черкаській
області з додатком до нього від 22.07.2008,
який міститься у проектах землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність 146 громадянам (згідно
додатку) для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок СКП "Райліс" в межах населеного
пункту с. Хрещатик Тубільцівської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області - є фіктивним (а. с. 30
-38).

За вказаним фактом прокуратурою
Черкаської області 25.06.2012р. порушено
кримінальну справу, за ознаками
злочину передбаченого ст.1 ст.358 КК
України ( а.с. 17).

Суд першої інстанції обґрунтовано
послався на ч.1 ст.149 ЗК України про те
що, земельні ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЗК України
вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом земельних
ресурсів, природоохоронними і
санітарно-епідеміологічними органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідної місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування, що
передбачено частинами 7, 8, 9 ст. 118 ЗК
України.

Як вбачається із постанови про
порушення кримінальної справи від
23.09.2011р. Черкаським міжрайонним
природоохоронним прокурором порушено
кримінальну справу по факту
перевищення влади службовими особами
Черкаської РДА за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, яку
направлено з обвинувальним висновком
до суду, а саме за те, що службові особи
Черкаської РДА в інтересах третіх осіб,
перевищуючи свої владні повноваження,
всупереч інтересам служби, умисно, явно
виходячи за межі наданих їм прав та
повноважень в порушення вимог ст. 32
Лісового кодексу України, відповідно
до якого районні державні
адміністрації мають право передавати у
власність, надавати у постійне
користування для
несільськогосподарських потреб
земельні лісові ділянки площею до 1 га,
що перебувають у державній власності, у
межах сіл, селищ, міст районного
значення та припиняють права
користування ними, в порушення вимог
ст. 20 Земельного кодексу України та ст.
57 Лісового кодексу України без
погодження з органами виконавчої влади
з питань лісового господарства, в
період призупинення розпорядженням
Кабінету Міністрів України від 10.04.2008
року № 610-р прийняття рішень про
надання згоди на вилучення земельних
лісових ділянок, їх передачу у
власність та оренду зі зміною
цільового призначення, підготували
розпорядження Черкаської РДА №199 від
01.08.2008р. на підставі якого було
припинено право користування
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га, які відносилися до лісів 1
групи, СКП "Райліс" в адміністративних
межах Тубільцівської сільської ради та
передали безоплатно у власність
громадянам для будівництва та
обслуговування жилих будинків, чим
завдали тяжких наслідків інтересам
держави ( а.с. 16).

Таким чином, районним судом
обґрунтовано зроблено висновок, що
розпорядження голови Черкаської РДА
від 01.08.2008 року № 199 прийнято з
порушенням вимог ст. ст. 6; 14; 19
Конституції України, ст. ст. 20; 22; 57; 84; 116;
118; 122; 149 ЗК України, ст. ст. 10; 27; 32; 57 ЛК
України, ст.ст. 3; 21; 43 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації",
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 10.04.2008 року № 610-р, яке було
чинним на той час, оскільки багаторічні
насадження та ліси, площею понад 1 га
має право вилучати лише Кабінет
Міністрів України. Повноваження щодо
вилучення земельних ділянок у межах
населених пунктів та надання їх у
власність громадянам районні державні
адміністрації мають право лише за
наявності висновку відповідної
районної ради, а також у зв'язку з
необґрунтованою зміною цільового
призначення земельної ділянки, яка не
може передаватись у приватну
власність.

Згідно ч.10 ст.59 ЗУ "Про місцеве
самоврядування в Україні" акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Оскільки судом першої інстанції
правомірно визнано, що розпорядження
Черкаської РДА №199 від 01.08.2008р. "Про
передачу у власність земельних ділянок
для будівництва та обслуговування
жилих будинків" в частині надання у
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,1990 га - є таким, що прийнято з
порушенням діючого законодавства,
порушує інтереси держави, його
обґрунтовано визнано незаконним.

Враховуючи, що державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1990 га серії ЯЖ № 033482 від 13.04.2008 року
виданий ОСОБА_6 на підставі вказаного
розпорядження голови Черкаської РДА,
яке прийнято з грубим порушенням
чинного законодавства, вказаний акт
також правомірно визнано недійсним.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6
вказав на те, що позов заявлено до
суб'єкту владних повноважень -
Черкаської районної державної
адміністрації, Міськрайонного
управління Держкомзему у місті Черкаси
та Черкаському районі Черкаської
області, що предметом позову є
визнання недійсним, скасування рішення
органу державної виконавчої влади -
суб'єкта владних повноважень, та
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень, отже спір є
публічно-правовим, і тому має
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Однак, на думку судової колегії, такі
доводи не є обґрунтованими.

Відповідно до роз'яснень в п. 7
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року "Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" земельні відносини, суб'єктами
яких є фізичні чи юридичні особи,
органи місцевого самоврядування,
органи державної влади, а об'єктами -
землі у межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї),
регулюються земельним і цивільним
законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю ( ст. 1 ЦК; статті 2; 5
Земельного кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16; 21; 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування (що є в даному випадку
по справі, яка розглядається).

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства.

Це стосується і позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи не вирішення цих питань, - припинення
права власності чи права користування
землею ( статті 116; 118; 123; 128; 131; 144; 146; 147; 149;
151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-УІ
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності", про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства ( статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок ( стаття 212 ЗК).

Посилання апелянта у апеляційній
скарзі на те, що до даного позову
заявленого прокурором слід
застосувати позовну давність є
безпідставними по наступним мотивам.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із ч. 1
ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

При розгляді даного спору колегія
суддів вважає, що строки позовної
давності позивачем не пропущені,
оскільки з матеріалів справи та
пояснень позивача встановлено, що за
наслідками проведення прокурором
перевірки 23.09.2011р. порушено кримінальну
справу по факту перевищення влади
службовими особами Черкаської РДА за
ознаками злочину, передбаченого ч.3
ст.365 КК України. З викладеного
вбачається, що порушення інтересів
держави та порушення діючого
законодавства були виявлені
прокурором 23.09.2011р. і з вказаного часу
розпочався відлік трирічного строку
позовної давності. Тому в суду немає
підстав для застосування позовної
давності.

Про те, колегія суддів не погоджується
із висновком суду першої інстанції, що
вимога позивача про покладення
обов»язку на відповідача повернути
державі земельну ділянку не
ґрунтується на приписах чинного
законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в порушення вимог ст.3 ЦПК
України, вийшов за межі судового
захисту цивільного права та інтересу і
в супереч вимогам ст..16 ЦПК України
допустив способи захисту не
передбачені ч.2 даної статті, а саме:
скасування розпорядження голови
райдержадміністрації та зобов"язання
ОСОБА_7 повернути державі земельну
ділянку. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦПК
України суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Відповідно до правовідносин, що
виникли між сторонами в порядку
цивільного судочинства, ні договором,
ні законом такий захист не
передбачений. Тому в цій частині
рішення суду підлягає скасуванню в
зв"язку з неправильним застосуванням
норм матеріального і процесуального
права з винесенням нового, яким в
позові прокурору Черкаського району в
цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін,
так як в цій частині доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, а судом повно та всебічно
перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішенні, які
належним чином вмотивовані і за своїм
змістом та формою відповідають вимогам
матеріального та процесуального
закону.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 5 лютого 2014 року
по даній справі - змінити.

Скасувати рішення в частині
покладення обов»язку на ОСОБА_6
повернути державі земельну ділянку,
площею 0,1990 га, розташовану в с.Хрещатик
Черкаського району Черкаської
області, вилучену розпорядженням
Черкаської районної державної
адміністрації Черкаської області від 07
квітня 2008 року № 97.

В іншій частині рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від 5
лютого 2014 року по даній справі -
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :