Єдиний унікальний номер 229/150/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3365/2014
02 квітня 2014 Апеляційний суд Донецької
Головуючої судді Краснощокової Н.С.
Суддів Могутової Н.Г.
При секретарі Папченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Дружківського
міського суду Донецької області від 03
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відділу державної
виконавчої служби Дружківського
міського управління юстиції про
визнання права власності на автомобіль
та звільнення його з-під арешту,
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного
суду із апеляційною скаргою на рішення
Дружківського міського суду Донецької
області від 03 березня 2014 року, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
відділу державної виконавчої служби
Дружківського міського управління
юстиції про визнання права власності
на автомобіль, зняття арешту з
автомобіля відмовлено.
ОСОБА_2 просить скасувати вказане
рішення суду, оскільки рішення
ухвалено з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на те, що докази письмової
форми договору купівлі-продажу у
вигляді розписки та довіреності на
право володіня, користування та
розпорядження автомобілем в
сукупності з визнанням відповідачем
факту здійснення правочину є вичерпним
для визнання права власнотсі на
автомобіль. Що стосується позовної
вимоги щодо зняття арешту з автомобіля,
то позивач не міг знати, чи знаходиться
автомобіль під арештом. Постанова
держвного виконавця про оголошення
розшуку автомобіля, відповідно до ст. 40
Закону України «Про виконавче
провадження», має такі ж наслідки, що й
арешт, тобто неможливість зняття
автомобіля з реєстрації та
розпорядження ним.

Позивач в судовому засіданні
доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 та ВДВС
Дружківського міського управління
юстиції в судовому засіданні не
приймали участі, про час та місце
слухання справи були повідомлені
належним чином.

Суд першої інстанції, відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, виходив з
наступного.

Згідно розписки від 26 серпня 2011
року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 гроші в
сумі 24 000 грн. за проданий ним
автомобіль за генеральною довіреністю
марки AUDI-80, 1987 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, технічний
паспорт серії НОМЕР_3, виданої 20.04.2001 р.
Краматорським МРЕВ.

На підставі довіреності від 26
серпня 2011 року ОСОБА_3 уповноважив
ОСОБА_2 експлуатувати, (з правом
керування), а при необхідності зняти з
обліку та продати належний йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
серії НОМЕР_3, виданого 20.04.2001 року
Краматорським МРЕВ автомобіль марки
AUDI-80, 1987 року випуску, об»єм двигуна V-1781
куб.см, кузов (коляска) № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою державного виконавця
ВДВС Дружківського міського
управління юстиції від 07 листопада 2011
року при примусовому виконанні наказу
№19/305, виданого 12.03.2010 року
Господарським судом Донецької області
про стягнення боргу в сумі 40924 грн. 89
коп. з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Промінвестбанк» оголошено розшук
майна - транспортний засіб AUDI-80, тип
кузова сєдан, № двигуна НОМЕР_4, №
кузова № НОМЕР_2, державний номер
НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3.

13 січня 2014 року ОСОБА_2 подав до
Дружківського міського суду Донецької
області позовну заяву до ОСОБА_3, ВДВС
Дружківського міського управління
юстиції, в якій просить визнати за ним
право власності на автомобіль марки
AUDI-80, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1;
зобов»язати відділ ДВС Дружківського
міського упралвння юстиції зняти арешт
з автомобіля марки AUDI-80, 1987 року
випуску, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Рішенням Дружківського міського
суду Донецької області від 03 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, відділу державної виконавчої
служби Дружківського міського
управління юстиції про визнання права
власності на автомобіль, зняття арешту
з автомобіля відмовлено. Ухвалюючи
вказане рішення суд виходив з того, що
торгівля транспортними засобами
здійснюється відповідно до Правил
роздрібної торгівлі транспортними
засобами і номерними агрегатами,
затверджених Наказом Мінінстерства
екноміки та з питань европейської
інтеграції України від 31 липня 2002 року
№228, які були чинні на момент видачі
довіреностей. Видачу генеральної
довіреності чи передоручення
повноважень на транспортний засіб без
укладання договору купівлі-продажу не
можна вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності до третіх осіб.
Оскільки в установленому законом
порядку позивач не набув права
власності на спірний автомобіль, у
нього відсутнє право вимоги про
виключення майна з-під арешту. Крім
того, судовому засіданні не доведено,
що на вказаний автомобіль взагалі
накладено арешт державним виконавцем.
Оголошення розшуку автомобіля не
свідчить про накладення на нього
арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та його представника,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти: 3)
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 34 Закону України
«Про дорожній рух» власники
транспортних засобів та особи, які
використовують їх на законних
підставах, зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) належні їм
транспортні засоби протягом десяти діб
після придбання, митного оформлення,
одержання транспортних засобів або
виникнення обставин, що потребують
внесення змін до реєстраційних
документів. На транспортні засоби
оформляються та видаються
реєстраційні документи, зразки яких
затверджуються Кабінетом Міністрів
України, та закріплюються номерні
знаки, які відповідають вимогам
стандартів. Закупівля за державні
кошти бланків реєстраційних
документів та номерних знаків для
транспортних засобів здійснюється
відповідно до вимог законодавства тими
органами, на які покладений обов'язок
щодо їх реєстрації.

Відповідно до ст. 37 вказаного
закону забороняється експлуатація
незареєстрованих (неперереєстрованих)
транспортних засобів, ідентифікаційні
номери складових частин яких не
відповідають записам у реєстраційних
документах, знищені чи підроблені, без
номерного знака або з номерним знаком,
що не належить цьому засобу чи не
відповідає вимогам стандартів, або з
номерними знаками, які закріплені у не
встановлених для цього місцях, закриті
іншими предметами чи забруднені, що не
дозволяє чітко визначити символи
номерного знака з відстані 20 метрів,
перевернуті чи не освітлені, а також
транспортних засобів, що підлягають
обов'язковому технічному контролю, але
не пройшли його, та у випадках,
передбачених законодавством, без
чинного на території України поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (страхового сертифіката
"Зелена картка").

Згідно до п. 44 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів далі - Порядок),
зняття з обліку транспортних засобів
може проводитися довіреними особами
страховиків на підставі засвідчених в
установленому порядку копій договорів
страхування, у яких обов'язково
зазначається, що після виплати
страхувальниками повної страхової
суми транспортні засоби переходять у
власність страховиків, а також на
підставі довідки банку про повну
виплату страхувальниками страхової
суми та свідоцтва про реєстрацію
(технічного паспорта).

Згідно до п.43 зазначеного Порядку
зняття з обліку транспортних засобів,
що належать юридичним особам
недержавної форми власності,
проводиться на підставі копій
відповідних рішень власників,
засвідчених у встановленому порядку. У
разі ліквідації юридичних осіб
транспортні засоби знімаються з обліку
на підставі документів, зазначених в
абзаці другому пункту 34 цього Порядку.
Зняття з обліку транспортних засобів,
що належать юридичним особам державної
форми власності, проводиться
суб'єктами господарювання, на балансі
яких перебувають такі транспортні
засоби, лише після надання на це згоди
або дозволу відповідних суб'єктів
управління майном, які є
представниками власників і виконують
їх функції у межах, визначених
законодавством, або на підставі
виконавчого напису нотаріуса чи
рішення суду або ліквідаційної
комісії. Після зняття з обліку у
свідоцтві про реєстрацію (технічному
паспорті) або на копії реєстраційної
картки, що додається до свідоцтва про
реєстрацію на пластиковій основі,
робиться запис: "Транспортний засіб
знято з обліку для реалізації згідно із
законодавством".

Згідно до п.7 Порядку власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, або їх представники (далі -
власники) зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Строк
державної реєстрації продовжується у
разі подання документів, які
підтверджують відсутність можливості
своєчасного її проведення власниками
транспортних засобів (хвороба,
відрядження або інші поважні причини).
Експлуатація транспортних засобів, що
не зареєстровані (не перереєстровані) у
підрозділах Державтоінспекції (крім
транспортних засобів, зареєстрованих
до набрання чинності цим Порядком) та
без номерних знаків, що відповідають
державним стандартам, а також
ідентифікаційні номери складових
частин яких не відповідають записам у
реєстраційних документах або знищені
чи підроблені, забороняється.

Згідно з п.8 Порядку державна
реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Відповідно до ст. 244 ЦК України
представництво, яке грунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю.

Апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що сторони не вжили
жодних заходів щодо переоформлення
автомобіля згідно Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів. Наявність у ОСОБА_2
доручення на автомобіль не може бути
підставою для визнання права власності
за позивачем.

За таких обставин позивачем не
доведено, що право власності на спірний
автомобіль у позивача виникло на
законних підставах.

Згідно до ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Враховуючи, що у позивача не
виникло права власності на спірний
автомобіль, тому арешт автомобіля не
порушує його прав як власника.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 03 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
наббрання законної сили безпосередньо
о Вищого спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: