СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/490/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Платинум Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у
справах дітей Святошинської районної в
м. Києві державної адміністрації про
виселення осіб з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Платинум Банк» звернулося до суду
з позовом про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1,
стягнення судового збору у розмірі 114,70
грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 20.03.2008 року між ЗАТ «Міжнародний
Іпотечний Банк», правонаступником
якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено
договір про іпотечний кредит №1.08032305,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику на умовах повернення,
строковості, платності споживчий
кредит у розмірі 136 500 дол. США,
терміном користування 240 місяців, зі
сплатою 12 % річних. В якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 20.03.2008 року між
сторонами укладено іпотечний договір
№1.08032305, відповідно до умов якого
позичальник передала в іпотеку банку
квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
обов'язків за кредитним договором щодо
повернення заборгованості, рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 22.06.2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м. Києва від
20.09.2011 року, стягнено з позичальника
заборгованість в розмірі 1 430 851,60 грн.
Рішенням суду встановлено факт
неналежного виконання позичальником
обов'язків за кредитним договором, що
відповідно до іпотечного договору та
чинного законодавства України, на
думку позивача, є підставою для
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру, а отже позичальник
зобов'язаний виселитися та виселити
всіх мешканців з квартири.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову
з тих підстав, що позивач не звертав
стягнення на предмет іпотеки, а тому не
має права на звернення до суду із
вимогою про виселення відповідачів.
Також вважає, що іпотечний договір
№1.08032305 від 20.03.2008 року є нікчемним,
оскільки він не підписаний банком, а
також послалася на наявність у неї
права користування (сервітуту)
спірного житлового приміщення.

Інші відповідачі в судове засідання не
з'явилися.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Святошинської районної в
м. Києві державної адміністрації в
судове засідання не з'явилася, подала
заяву про розгляд справи без її участі,
просила ухвалити рішення в інтересах
та на користь дитини.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між ЗАТ
«Міжнародний іпотечний Банк»
(Кредитор) правонаступником якого є ПАТ
«Платинум Банк», та ОСОБА_1
(Позичальник) укладено договір про
іпотечний кредит №1.08032305 від 20.03.2008 року
(а. с. 5-8). В силу п. 1.1 кредитор на умовах
цього договору надає позичальнику
грошові кошти в сумі 136 500 дол. США на
строк користування 240 місяців, а
позичальник зобов'язується повернути
наданий кредит, сплатити проценти за
його користування в розмірі 12,00 %
річних, виходячи з 360 календарних днів у
році та 30 днів у місяці, здійснити всі
інші платежі за кредитом у
встановлених даним договором розмірах
і строках і виконати свої зобов'язання
за даним договором в повному обсязі.
Кредит надається позичальнику для
придбання у власність житлової
нерухомості: квартири АДРЕСА_1, що
складається з трьох жилих кімнат, має
загальну площу 69,20 кв. м. та жилу площу
43,00 кв. м. (п. 1.2 договору). Кредитор надає
позичальнику кредит на умовах його
цільового використання, забезпечення,
строковості, повернення та плати за
користування (п. 2.1 договору).

В якості забезпечення виконання за
кредитним договором 20.03.2008 року між ЗАТ
«Міжнародний Іпотечний Банк»
(Іпотекодержатель), правонаступником
якого є позивач, та ОСОБА_1
(Іпотекодавець) укладено іпотечний
договір №1.08032305, відповідно до п. 1.1
якого іпотекодавець передає, а
іпотекодержатель приймає в іпотеку
житлову нерухомість, а саме, квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 69,20 кв. м.,
складається з трьох жилих кімнат, жилою
площею 43,00 кв. м. (а. с. 9-11 - копія
дублікату договору).

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним
договором, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 22.06.2011 року (а. с. 72-73),
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 20.09.2011
року (а. с. 15), стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість в розмірі 1 430 851,60 грн.,
судовий збір в розмірі 1 700 грн. та
витрати на ІТЗ розгляду справи в
розмірі 120 грн., а всього - 1 432 671, 60 грн.

Згідно довідки форми №3, виданої ЖЕО
№806, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_2 - фізична особа, ОСОБА_6 - фізична
особа. Власником особового рахунку
житлової площі є ОСОБА_7 (а. с. 12 - копія
довідки).

05.07.2013 року позивач надіслав на адресу
відповідачів листи (вимоги) про
виселення та зняття з реєстраційного
обліку з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4.5 договору про
іпотечний кредит №1.08032305 від 20.03.2008
року, у разі порушення позичальником
основного зобов'язання або обов'язків
за цим договором та/або за іпотечним
договором кредитор направляє на адресу
позичальника рекомендованим листом
письмову вимогу про усунення порушення
та виконання порушеного зобов'язання з
письмовим попередженням про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги. Якщо протягом
30 робочих днів від дати відправлення
вимоги кредитора, позичальник не
задовольнив її в повному обсязі,
кредитор набуває право звернути
стягнення на предмет іпотеки в порядку,
передбаченому чинним законодавством
та іпотечним договором.

Пунктом 2.1.7 іпотечного договору №1.08032305
від 23.03.2008 року передбачено, що
іпотекодавець зобов'язаний у разі
набуття іпотекодержателем права
звернути стягнення на предмет іпотеки
іпотекодавець зобов'язаний виселитися
та виселити всіх мешканців з квартири.
Іпотекодержатель набуває право
звернути стягнення та реалізувати
предмет іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання іпотекодавцем
обов'язків, які передбачені цим або
кредитним договором, негайно з моменту
такого невиконання або неналежного
виконання. Звернення стягнення за цим
договором здійснюється на підставі
цього договору, виконавчого напису
нотаріуса або за рішенням суду (п. 3.1
іпотечного договору).

Представник позивача в судовому
засіданні визнав, що Банк не
реалізовував свого права звернення
стягнення на квартиру та просить
виселити відповідачів на підставі п.
2.1.7 іпотечного договору.

Вирішуючи даний спір, суд керується
наступним.

Встановленою є обставина відсутності
факту звернення стягнення позивачем на
квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 109 ЖК УРСР,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.

Отже, виселення допускається виключно
з підстав, установлених законом, однією
з яких є звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення,
проте, позивач не звертав стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення, що
визнається представником банку, а тому
виселення з цих підстав не
допускається.

Частиною 3 ст. 109 ЖК УРСР встановлено, що
після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

В силу наведених норм, право на
виселення в судовому порядку у банка
виникає, якщо громадянин на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно не звільняє
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк.

В листах (вимогах) від 05.07.2013 року
позивач вимагав виселитися протягом 30
днів з моменту отримання вимоги (а. с. 16).

У п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

З аналізу наведених норм матеріального
права вбачається, що на момент
звернення банку до суду із позовом про
виселення, його права повинні бути
порушені відповідачем шляхом
невиконання вимоги про звільнення
житлового приміщення. Наявність
письмової вимоги про звільнення
житлового приміщення є обов'язковою
умовою при задоволенні позову про
виселення із іпотечного житла.

ОСОБА_1 не отримувала вказаного листа
(вимогу) про виселення, оскільки згідно
наданих банком повідомлень про
вручення поштових відправлень, листи
отримувала особа з прізвищем «ОСОБА_6»
(а. с. 20).

Неможливо достовірно встановити, що
поштові відправлення отримувала саме
відповідач ОСОБА_2, оскільки на
повідомленню про вручення поштових
відправлень зазначено «ОСОБА_6», а в
квартирі, згідно наданої позивачем
довідки форми 3, проживають ОСОБА_2 та
ОСОБА_6

Отже, ОСОБА_1, яка є стороною іпотечного
договору №1.08032305 від 23.03.2008 року, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 не отримували вимогу про
звільнення жилого приміщення у
встановлений строк, безспірних доказів
отримання такої вимоги ОСОБА_2 також не
надано, а тому в позивача на даний час
відсутнє право на примусове виселення
відповідачів на підставі рішення суду,
згідно ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР, оскільки
відповідачі не порушили його прав
станом на час звернення до суду.

Позивачем не надано суду доказів
проживання ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у
спірній квартирі, що свідчить про
недоведеність позивачем порушення
своїх прав і є підставою для відмови в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 60, 209,
212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги та може бути
оскаржене до апеляційного суду м. Києва
через районний суд, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.02.2014
року.

СУДДЯ
Т.О. ЗАЄЦЬ