У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі Гаврилко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 05 грудня 2013 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Кредобанк», третя особа на стороні
позивачів - ОСОБА_5, про визнання
договорів поруки припиненими,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися у суд із
позовом до публічного акціонерного
товариства «Кредобанк» (надалі - Банк) у
грудні 2012 р.

Просили визнати договори поруки №
860/9-2006 від 02.11.2006 р. і № 859/9-2006 від 02.11.2012 р.
припиненими з дати внесення останніх
змін до кредитного договору.

На обґрунтування зазначали, що 02.11.06 р.
між Банком і ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір № 858/05-0302006 (зі
змінами в 2007-2009 р. р.) на суму 39500 доларів
США. Того ж дня у забезпечення
кредитного договору Банк уклав із
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 договір поруки № 859/9-2006,
а з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 - договір поруки №
860/9-2006.

22.08.07 р., 30.12.08 р. і 20.03.09 р. до кредитного
договору були внесені зміни про
збільшення розміру процентної ставки,
про що поручителі не знали та,
відповідно, згоди на це не давали.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 05.12.13 р. у позові відмовлено.

Апелянти просять скасувати це рішення
та ухвалити нове про задоволення
позову. Доводять про порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Указують на неналежну оцінку
доказів (а.с.48-51).

Суд першої інстанції виходив із
безпідставності позовних вимог,
оскільки за умовами договорів поруки у
випадку зменшення або збільшення
процентної ставки за кредитним
договором поручитель несе
відповідальність із урахуванням цих
змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, із таких
мотивів.

Згідно з положеннями ст. 303 ч.1 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як видно з матеріалів справи, 02.11.06 р.
Банк та ОСОБА_5 уклали кредитний
договір, за яким остання отримала від
позивача кредитні кошти в сумі 39500
доларів США терміном до 01.11.26 р. У цей же
день ОСОБА_3 і ОСОБА_4 уклали договори
поруки, за якими зобов'язалися
відповідати перед Банком за виконання
ОСОБА_5 кредитних зобов'язань (а.с.22-33).

Відповідно до п. 2.6. договорів поруки
від 02.11.06 № 860/9-2006 та № 859/9-2006, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 погодилися, що у випадку
зменшення або збільшення процентної
ставки за кредитним договором
поручитель несе відповідальність з
врахуванням цих змін (а.с.8-7).

Як роз'яснено в п.22 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 грудня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
припинення договору поруки, відповідно
до ч.1 ст. 559 ЦК, пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте, якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку стосовно
відсутності законних підстав для
припинення договорів поруки, оскільки
сторони домовились про можливість
зміни розміру процентів за основним
зобов'язанням без додаткового
повідомлення поручителя і укладення
окремої угоди (п.2.6. договорів поруки).

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів не беруться до уваги як такі, що
не підтверджені належними доказами, не
ґрунтуються на вимогах закону, що
регулюють спірні правовідносини, та не
спростовують мотивованих висновків
суду.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
цілком правильного висновку та ухвалив
законне й обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

2. Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 05 грудня 2013 р.
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: