Справа № 199/9519/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„28" січня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі представника позивача -
ОСОБА_1,

за участі представника відповідача -
Кендюх Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» про захист прав споживача та
стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позов, уточнив його предмет та підставу
до початку розгляду судом справи по
суті, в його обґрунтування посилаючись
на те, що « 28» вересня 2012 року між
позивачем та Товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова Компанія
«Провіта» було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту №F3/50/5802194, яким було
застраховано ризики (майновий інтерес)
щодо належного позивачу транспортного
засобу - автомобіль «PEVGEOT» 3008, 2011 року
випуску, державний номер НОМЕР_1. « 29»
вересня 2012 року позивачем на рахунок
відповідача було сплачено 9 058,50 грн. -
страховий платіж. Дія договору
визначена з « 01» жовтня 2012 року по « 30»
вересня 2013 року.

Відповідно до пункту 6.2 Договору за
цим договором страховик (відповідач)
гарантує відшкодування прямого збитку,
заподіяного страхувальнику в
результаті настання подій, які згідно з
п.п. 2 та 6.4. цього договору визнаються
страховими випадками; відповідно до
розділу 2 пункт 2.1 страховий ризиком є
пошкодження транспортного засобу.

Вимогами пункту 8.2.10 договору,
передбачено, що страхувальник
зобов'язаний сповістити страховика (за
телефоном гарячої лінії 0-800-30-01-20)
протягом однієї години з моменту
настання події або коли стало відомо
про настання події, та. письмово
повідомити страховика про подію не
пізніше 3 (трьох) робочих днів з дня
настання страхового випадку».

03.07.2013 р. відбулася страхова
подія: у м. Дніпропетровську за адресою
Тополя - 1, гаражний кооператив
«Автолюбитель1».

Відповідно до умов пункту 6.5
Договору в разі страхування,
відповідно до п. 4.4. за умовами «Без
довідки компетентних органів
відшкодовується» - «ТАК», страховиком
(відповідачем) відшкодовуються
будь-які збитки, розмір яких не
перевищує 10 000,00 грн..

Вартість відновлювальних робіт
(прямий збиток, що полягає
відшкодуванню), за подією від « 03» липня
2013 року відповідно до рахунку фактури
№АСГ0001770, складає - 9 900,00 грн., та
позивач на адресу відповідача у
передбачені законом та договором
терміни належним чином було повідомив
про настання страхового випадку та
виконав усі інші умови та вимоги, які
передбачені договором, ще « 08» липня 2013
року, та, виходячи з положень пункту 12.15
договору виплата за страховою подією
від «03» липня 2013 р. мала бути здійснена
у термін до « 18» липня 2013 року.

Утім, відповідач не виконав цього
обов'язку: листом від 01.08.2013 р. за вих.
№1-1/15715 відповідач повідомив позивача
про необхідність надання довідки ДАІ
встановленої форми про обставини ДТП
відповідно до вимого п. 11.1.1 договору.
Однак, умовами договору передбачено
інше: в разі страхування, відповідно до
п. 4.4. за умовами «Без довідки
компетентних органів відшкодовується»
- «ТАК», Страховиком (Відповідачем)
відшкодовуються будь-які збитки,
розмір яких не перевищує 10 000,00 грн.»; п.
6.5 договору передбачає, що страховик
здійснює стразову виплату відповідно
до умов договору.

З урахуванням заяви позивача про
уточнення позовних вимог від 28.01.2014 р.
предмет позову становить вимога про
стягнення з відповідача на користь
позивача страхове відшкодування в
розмірі 9 900,00 грн. відповідно до умов
договору добровільного страхування
наземного транспорту №F3/50/5802194, про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
страхового відшкодування в розмірі 249,19
грн., про стягнення 3% річних в розмірі
158,73 грн., про стягнення 5 000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив суд
задовольнити поданий позов.

Представник відповідача просив
суд відмовити в задоволенні позову
повністю. Відповідно до заперечень
відповідача позивач в порушення п.11.1
договору не надав довідки з органів
ДАІ про нанесені пошкодження
застрахованому транспортному засобу,
у тому числі довідку ДАІ встановленої
форми про обставини ДТП з
обов'язковим зазначенням ПДР, які були
порушені учасниками ДТП.

Надання даної довідки передбачено
п. 6.5 договору, та 01.08.2013 р. відповідач
направив лист позивачу про надання
довідки ДАІ, утім, довідка ДАІ не була
надана.

Разом з тим, представник
відповідача просив врахувати, що
єдиним вигодонабувачем за договором
є ПАТ «ІнтерКредитДнепр», та згідно п.
12.1 договору позичальник має право
отримати страхове відшкодування лише
за письмовою заявою вигодонабувача;
позивач не надав доказів на
підтвердження наявності в нього права
заявляти вимоги на предмет спору та
отримувати стразове відшкодування по
випадку, що стався 03.07.2013 р.

Що стосується вимоги позову про
відшкодування моральної шкоди,
відповідач просив суд врахувати, що
Законом України «Про страхування» не
передбачено відшкодування моральної
шкоди у разі порушення сторонами умов
договору страхування.

Заслухав пояснення осіб, які беруть
участь у справі, та дослідив докази в
межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК
України, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону «Про
страхування» страховий випадок - це
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 979 ЦК, ст. 16
Закону України «Про страхування» за
договором страхування страховик
зобов'язується у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальникові або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату); таким чином,
виходячи зі змісту даної правової
норми, коли виникає страховий випадок,
виплата страхового відшкодування
становить обов'язок страховика.

Судом встановлено, що « 28» вересня
2012 року між позивачем та Товариством з
додатковою відповідальністю «Страхова
Компанія «Провіта» було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту №F3/50/5802194, яким
було застраховано ризики (майновий
інтерес) щодо належного позивачу
транспортного засобу - автомобіль
«PEVGEOT» 3008, 2011 року випуску, державний
номер НОМЕР_1.

« 29» вересня 2012 року позивачем на
рахунок відповідача було сплачено 9
058,50 грн. - страховий платіж; дія
договору визначена його сторонами з
« 01» жовтня 2012 року по « 30» вересня 2013
року.

Відповідно до умов пункту 6.5
договору в разі страхування,
відповідно до п. 4.4. за умовами «Без
довідки компетентних органів
відшкодовується» - «ТАК», страховиком
(відповідачем) відшкодовуються
будь-які збитки, розмір яких не
перевищує 10 000,00 грн.

Згідно пункту 6.2 договору
страховик (відповідач) гарантує
відшкодування прямого збитку,
заподіяного страхувальнику в
результаті настання подій, які згідно з
п.п. 2 та 6.4. цього договору визнаються
страховими випадками; відповідно до
розділу 2 пункт 2.1 страховий ризиком є
пошкодження транспортного засобу;
укладаючи договір, сторони за ним
погодили, що страхувальник
зобов'язаний сповістити страховика (за
телефоном гарячої лінії 0-800-30-01-20)
протягом однієї години з моменту
настання події або коли стало відомо
про настання події, та. письмово
повідомити страховика про подію не
пізніше 3 (трьох) робочих днів з дня
настання страхового випадку».

Судом встановлено, що 03.07.2013 р.
відбулася страхова подія: у м.
Дніпропетровську за адресою Тополя - 1,
гаражний кооператив «Автолюбитель1»;
вартість відновлювальних робіт (прямий
збиток, що полягає відшкодуванню), за
подією від « 03» липня 2013 року
відповідно до рахунку фактури
№АСГ0001770, складає - 9 900,00 грн., та
позивач на адресу відповідача у
передбачені законом та договором
терміни належним чином було повідомив
про настання страхового випадку та
виконав усі інші умови та вимоги, які
передбачені договором, ще « 08» липня 2013
року, та, виходячи з положень пункту 12.15
договору виплата за страховою подією
від « 03» липня 2013 р. мала бути
здійснена у термін до «18» липня 2013 року.
Утім, відповідач не виконав цього
обов'язку

Таким чином, правовідносини, що
виникли між сторонами в даній справі, є
зобов'язальними; зобов'язання
перестає діяти в разі його припинення з
підстав, передбачених договором або
законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці
підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 -
609 ЦК України, та за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(стаття 625 ЦК України).

Разом з тим, виходячи зі змісту ст.
979 ЦК та ст. 16 Закону України «Про
страхування» за договором
страхування страховик зобов'язується у
разі настання страхового випадку
виплатити страхувальникові або іншій
особі, визначеній у договорі, грошову
суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору. Тобто,
виходячи зі змісту цих норм, можна
зробити висновок, що коли виникає
страховий випадок, страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору є
підставою для відмови лише в тому разі,
якщо таке порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
окремо у кожному випадку. Закон
пов'язує обов'язок страховика
здійснити відшкодування саме зі
страховим випадком, а не з наданням
певних доказів страхувальником.
Зокрема, відсутність довідки ДАІ не є
підставою для часткового
відшкодування чи відмови у ньому; разом
з тим, укладаючи договір, сторона за
ним передбачили, що страховик
здійснює стразову виплату відповідно
до умов договору (п. 6.5 договору), тоді
як умови договору (п. 4.4.) передбачають,
що без довідки компетентних органів
відшкодовується» - «ТАК», тобто
страховиком відшкодовуються будь-які
збитки, розмір яких не перевищує 10 000,00
грн.

За наведених вище підстав позов
підлягає задоволенню та відповідач має
сплатити на користь позивача 10 450,27
грн., з яких: страхове відшкодування за
договором №F3/50/5802194 від 28.09.2012 р.
добровільного страхування наземного
транспорту в розмірі 9 900,00 грн., пеня
за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання в розмірі 346,16 грн., 3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання в розмірі 204,11
грн. (в даній справі наявні підстав
для застосування ст. 625 ЦК України).

Що стосується заперечень
відповідача щодо того, що позивач не є
вигодонабувачем за договором
страхування, то дані доводи не є
слушними.

Судом встановлено, що підставою
для нездійснення виплати страхового
відшкодування є (а.с. 30) ненадання
позивачем довідки ДАІ встановленої
форми про обставини ДТП з обов'язковим
зазначенням пунктів ПДР, які були
порушено учасниками ДТП.

Відповідно до п. 12.1 договору
виплата страхового відшкодування
здійснюється страховиком на користь
страхувальника (або на користь
вигодонабувача в разі його наявності
за його письмовою вимогою) відповідно
до умов, зазначених в заяві на
страхування, цього договору, Правил та
чинного законодавства України, на
підставі заяви на виплату стразового
відшкодування та страхового акту.

Згідно п. 8 .1.1 договору
страхувальник має право одержати
належне йому страхове відшкодування на
умовах цього договору та Правил.

Суду не було надано доказів у
порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України щодо того,
що вигодонабувач (банк) не відмовився
від права, наданого йому на підставі
договору, тому, виходячи з умов
договору, ОСОБА_3 може сам
скористатися цим правом; письмової
вимоги вигодонабувача відповідачем
суду надано не було (ст.ст. 10, 60, ч. 1 ст. 11
ЦПК України).

Разом з тим, відмовляючи в
задоволенні вимоги позову про
відшкодування моральної шкоди
(позивач визначив її розмір у 5 000,00
грн.), суд виходить з того, що згідно
приписів законодавства особа несе
відповідальність за заподіяну
моральну шкоду у випадках, коли право
на її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або у випадках, передбачених
статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також
іншими нормами законодавства, які
встановлюють відповідальність за
заподіяння моральної шкоди. Оскільки
за судового розгляду було встановлено,
що між сторонами виник спір з приводу
невиконання договірного зобов'язання
(зобов'язання за договором
страхування), та цим договором не було
передбачено право на відшкодування
моральної шкоди за умови порушення
позичальником зобов'язань, то в цій
частині вимога позову про стягнення з
відповідача на відшкодування
моральної шкоди грошової суми не може
бути задоволена.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 88, ст.ст. 212,
214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з
додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Провіта» про
захист прав споживача та стягнення
страхового відшкодування
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» на користь ОСОБА_3 10 450,27
грн., з яких: страхове відшкодування за
договором №F3/50/5802194 від 28.09.2012 р.
добровільного страхування наземного
транспорту в розмірі 9 900,00 грн., пеня
за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання в розмірі 346,16 грн., 3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання в розмірі 204,11
грн.

В задоволенні вимоги позову про
відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Стягнути з Товариства з
додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Провіта» в дохід
держави судовий збір в розмірі 104,50
грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя