АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2062/14
інстанції - Борисов С.А.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Котушенко С.П.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Платинум
Банк" на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 08 листопада 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Платинум
Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Публічне акціонерне товариство "Банк
Восток" про стягнення заборгованості;
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Платинум Банк", треті особи: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_2
про визнання договору відступлення
права вимоги недійсним, виключення
майна з державного реєстру іпотек та за
самостійними вимогами третьої особи
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Платинум Банк", третя особа
- приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
розірвання договорів поруки та
іпотеки, виключення майна з державного
реєстру іпотек,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ПАТ «Платинум Банк»
звернулось до суду з позовом , в якому
просило стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за договором про
надання кредитної лінії № 43.840.07.03 від 04
червня 2007 року, станом на 15 грудня 2011
року в розмірі 3 657 084, 77 грн., з яких
заборгованість: за кредитом - 335 799,78
доларів США, за відсотками - 121 913,68
доларів США, пенею за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків за
період з 12 липня 2011 року по 15 грудня 2011
року - 1 197 909,63 грн. ( т.1 а.с.2-4)

18 липня 2012 року до суду із зустрічними
вимогами звернувся ОСОБА_1, в яких
просив визнати недійсним договір
відступлення права вимоги № 20110712/1-Г
від 20 липня 2011 року, укладений між ПАТ
«Банк Восток» та ПАТ «Платинум Банк», з
моменту його укладання, а також
виключити запис про іпотеку,
зареєстрований за № 11925032 від 05 грудня
2011 року з Державного реєстру іпотек
щодо квартири АДРЕСА_1, посилаючись на
те, що банк не повідомив його про заміну
кредитора у зобов'язанні, що призвело
до порушення його законних прав та
інтересів.( т.1 а.с.78-81)

В цей же день, 18 липня 2012 року, до
суду із заявою звернулася ОСОБА_2, яка
просила залучити її до участі у справі
у якості третьої особи за позовом
ОСОБА_1 Заявила самостійні вимоги про
виключення запису про іпотеку,
зареєстрованого за № 11925032 від 05 грудня
2011 року з Державного реєстру іпотек,
оскільки банк не повідомив її про
заміну кредитора у зобов'язанні,
вважає, що її інтереси, як власника
спірної квартири були порушені. ( т.1 а.с.
54-55)

Ухвалами суду першої інстанції від 24
жовтня 2012 року зазначені позови
об'єднані в одне провадження. ( т.1 а.с
76,77)

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 13
грудня 2012 року в задоволенні позову
ПАТ «Платинум Банк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1
про визнання договору відступлення
права вимоги недійсним та виключення
майна з державного реєстру іпотек
задоволено частково, визнано недійсним
договір відступлення права вимоги від
12 липня 2011 року № 20110712/1-г, укладений між
ПАТ «Банк Восток» та ПАТ «Платинум
Банк» в частині відступлення права
вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2; в іншій
частині позову відмовлено. У
задоволенні позову третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_2 про
виключення майна з державного реєстру
іпотек - відмовлено. ( т.1 а.с.116-118)

З таким рішенням суду не погодився
банк, звернувся з апеляційною скаргою.
За рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28
березня 2013 року рішення районного суду
було скасовано, стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Платинум Банк»
заборгованість за договором про
надання кредитної лінії № 43.840.07.03 від
04 червня 2007 року у розмірі 3 657 084, 77 грн.
У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 та вимог третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_2 -
відмовлено. ( т.1 а.с. 231-234)

За касаційною скаргою ОСОБА_2 рішення
районного суду від 13 грудня 2012 року та
рішення апеляційного суду від 28
березня 2013 року, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року були
скасовані і справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції. ( т. 1
а.с.265-267)

При новому розгляді справи, ПАТ
«Платинум Банк» звернулось до суду з
клопотанням про залучення до участі у
справі в якості співвідповідача
ОСОБА_2, яке ухвалою суду від 30 вересня
2012 року було задоволено. (т. 1 а.с.279-282,294)

У подальшому, 04 жовтня 2013 року ПАТ
«Платинум Банк» подало до суду заяву
про збільшення своїх позовних вимог й
просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором станом на 25 вересня 2013 року в
сумі 9 819 116,43 грн. ( т. 1 а.с.296-297)

20 жовтня 2013 року третя особа з
самостійними вимогами ОСОБА_2
звернулась до суду також із заявою про
збільшення позовних вимог, в якій,
посилаючись на положення ст.ст.651, 653 ЦК
України, просила визнати розірваними
іпотечний договір № 43.840.07.04.1 від 04
червня 2007 року та договір поруки №
43.840.07.03.2 від цієї ж дати, а також визнати
зобов'язання, які випливають із цих
договорів припиненими з часу
розірвання. (т.2 а.с.3)

Рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 08 листопада 2013 року позов
ПАТ "Платинум Банк" про стягнення
заборгованості задоволено частково;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Платинум Банк" суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 9 819 116,43
грн. У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 про визнання договору
відступлення права вимоги недійсним та
виключення майна з державного реєстру
іпотек відмовлено.

Заяву третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_2 задоволено частково;
визнано розірваними іпотечний договір
№ 43.840.07.03.1 від 04 червня 2007 року та
договір поруки № 43.840.07.03.2 від 04 червня
2007 року; зобов'язання, які випливають із
договорів іпотеки та поруки визнано
припиненими з часу розірвання;
виключено запис про іпотеку,
зареєстрований за № 11925032 від 05 грудня
2011 року з Державного реєстру іпотек
щодо квартири АДРЕСА_1. В іншій частині
відмовлено. Вирішено питання по
судовим витратам. ( т.2 а.с.10)

Ухвалами Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 08
листопада 2013 року та 29 листопада 2013
року в основному рішенні було
виправлено описки. (т. 2 а.с.16,32)

Додатковим рішенням цього ж суду від 16
січня 2014 року доповнена мотивувальна
та резолютивна частини основного
рішення від 08 листопада 2013 року із
зазначенням усіх складових
заборгованості за кредитним договором.
(а.с.58-60)

ПАТ "Платинум Банк" не погодився з
рішенням суду від 08 листопада 2013 року,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне їх з'ясування, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати в частині задоволення та
відмови у задоволенні їх позову про
стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно
заборгованості за кредитним договором;
в частині задоволення вимог ОСОБА_2 та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно
заборгованість за договором кредиту в
повному обсязі, а також відмовити в
задоволенні вимог третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_2 про
розірвання договорів іпотеки, поруки
та виключення запису про іпотеку з
Державного реєстру іпотек. (а.с.37-39)

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується в
частині задоволення позову про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором та відмови у
задоволенні вимог про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 в солідарному
порядку, а також в задоволення вимог
ОСОБА_2 про розірвання договорів
іпотеки і поруки та виключення запису
про іпотеку з Державного реєстру
іпотек, законність і обґрунтованість
рішення районного суду в частині
відмови у визнанні недійсним договору
відступлення права вимоги , колегією
суддів не перевіряється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначене рішення в
оскарженій частині не відповідає
вимогам закону.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 04 червня 2007 року
між ОСОБА_1 та ЗАТ «Агробанк»,
правонаступником якого є ЗАТ «Хоум
Кредіт Банк», правонаступником якого є
ВАТ «Хоум Кредит Банк»,
правонаступником якого є ПАТ«Хоум
Кредит Банк», правонаступником якого є
ПАТ «Банк Восток» був укладений
договір про надання кредитної лінії №
43.840.07.03. Відповідно до умов цього
договору ОСОБА_1 одержав грошові кошти
у вигляді не поновлювальної кредитної
лінії окремими траншами з лімітом
кредитування 408 613 доларів США зі
строком їх повернення по 03 червня 2014
року зі сплатою 15,5 % річних за
користування кредитом. (а.с.6-8)

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ЗАТ
«Агробанк» та ОСОБА_2 04 червня 2007 року
укладено договір поруки № 43.840.07.03.2, за
умовами якого поручитель зобов'язалася
перед банком у повному обсязі
солідарно відповідати за виконання
ОСОБА_1. зобов'язань перед банком в
частині сплати кредиту та нарахованих
відсотків, які випливають з умов
кредитного договору. (т.1 а.с.82)

Також, цього ж дня, з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 43.840.07.03 від 04
червня 2007 року, між ЗАТ «Агробанк» та
ОСОБА_2А було укладено іпотечний
договір № 43.840.07.03.1, відповідно до умов
якого, остання передала в іпотеку
належну їй квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 83)

У подальшому, 12 липня 2011 року між ПАТ
«Банк Восток» та ПАТ «Платинум Банк»
укладено договір відступлення права
вимоги №20110712/1-Г згідно якого первісний
кредитор відступив, а новий кредитор
прийняв право вимоги за кредитним
договором № 43.840.07.03 від 04 червня 2007
року, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Агробанк».

Станом на 25 вересня 2013 року, в зв'язку із
невиконанням ОСОБА_1, зобов'язань за
кредитним договором, утворилась
заборгованість в сумі 9 819 116,43 грн., яка
складається із заборгованості: за
кредитом - 335 799, 78 доларів США, що
еквівалентно 2684047,64 грн.; за відсотками -
2 160 90,89 доларів США, що еквівалентно 1 727
214,48 грн., по комісії - 135542, 90 грн. та пені
за несвоєчасне повернення кредиту за
період з 26 вересня 2012 року по 25 вересня
2013 року - 5272311,41 грн.

Частково задовольняючи вимоги банку
та стягуючи заборгованість за
кредитним договором тільки з ОСОБА_1 в
розмірі 9 819 116,43 грн., суд першої
інстанції виходив з того, що він не
виконав своїх зобов'язань за кредитним
договором. Стосовно відмови у
задоволенні стягнення з ОСОБА_2, суд
зазначив, що банком був порушений п.2.2.
договору про відступлення права
вимоги від 20.07.2011 року, оскільки
відповідачка не було повідомлена про
зміну кредитора у зобов*язанні, а також
послався на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17.07.2013 року та на ст.61 ЦПК
України, за якою обставини встановлені
судовим рішенням у цивільній справі не
підлягають доказуванню.

Проте з такими висновками колегія
суддів не погоджується, вважає їх
помилковими, оскільки розглядаючи
справу, районний суд не прийняв до
уваги, що попередні судові рішення були
касаційною інстанцією скасовані 17
липня 2013 року.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як вбачається з п.1.1. договору поруки,
поручитель ОСОБА_2 зобов'язалась перед
банком в повному обсязі солідарно
відповідати за виконання
позичальником своїх зобов'язань перед
банком в частині сплати кредиту та
нарахованих процентів, які випливають
з умов кредитного договору № 43.840.07.03
від 04 червня 2007 року. (т.1 а.с.82)

Зазначеним обставинам суд не дав
належної оцінки, ухвалив рішення з
порушенням норм матеріального права, а
тому колегія суддів вважає, що в цій
частині воно підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову банку та стягнення
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ "Платинум Банк" заборгованість за
договором про надання кредитної лінії
№ 43.840.07.03 від 04 червня 2007 року станом на
25 вересня 2013 року, яка складається із
заборгованості по кредиту - 335 799, 78
доларів США, що еквівалентно 2 684 047,64
грн. та заборгованості за відсотками -
216 090,89 доларів США, що еквівалентно 1 727
214,48 грн., загальною сумою 4 411 262, 12 грн.

В частині стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
на користь ПАТ "Платинум Банк" по
комісії в сумі 135542,90 грн.; по пені за
несвоєчасне повернення кредиту, за
період з 26 вересня 2012 року по 25 вересня
2013 року, в розмірі 5272300,41 грн. на
загальну суму 5 407843,31 грн. рішення суду
підлягає залишенню без змін.

В задоволенні позовних вимог ПАТ
"Платинум Банк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по комісії, пені за
несвоєчасне повернення кредиту слід
відмовити.

Розглядаючи вимоги ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що банк не
повідомив її як майнового поручителя
про заміну кредитора у зобов'язанні, а
тому прийшов до висновку про визнання
договорів поруки та іпотеки
розірваними і, як наслідок, визнав
зобов'язання, які випливають з цих
договорів припиненими з часу
розірвання та виключення запису про
іпотеку з Державного реєстру іпотек
стосовно спірної квартири.

Однак колегія суддів не може
погодитися з таким висновком.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Як вказувалося вище, підставою для
розірвання договорів іпотеки та
поруки, ОСОБА_2 називає те, що банк не
повідомив її про заміну кредитора у
зобов*язанні, чим порушив її права.

Водночас, ч. 2 ст. 651 ЦК України
передбачено, що підставою для
розірвання договору у судовому порядку
є істотне порушення другою стороною
саме його умов, а не будь-яких інших
зобов'язань (договорів); уявлення ж
позивачки про порушення умов договору
про відступлення права на вимогу, не є
підставою для розірвання у судовому
порядку на підставі вказаної норми
зобов'язання, яким було забезпечено
основне зобов'язання і про порушення
умов якого (забезпечувального
зобов'язання) іншою стороною позивачем
не зазначається.

Правова можливість задоволення на
підставі вказаної норми позовної
вимоги про розірвання договорів
пов'язується не тільки з істотним
порушенням другою стороною умов
договору, а й з наявністю шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною договору; в даному випадку,
відсутні будь-які відомості щодо
завдання ОСОБА_2 відповідної шкоди.

За вимогами ст.516 ЦК України заміна
кредитора здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Отже, новий кредитор не зобов'язаний
повідомляти боржника про відступлення
права вимоги, якщо це не передбачено
договором або законом.

Умови спірних договорів не містять
будь-яких застережень щодо
відступлення права вимоги за кредитним
договором, обов'язкового повідомлення
про це як позичальника, так і
поручителя, іпотекодавця. А тому сам по
собі факт заміни кредитора у
зобов'язанні не є підставою для
висновку про істотне порушення умов
договору, а отже і для його розірвання.

ОСОБА_2 не було надано доказів
наявності всіх умов, необхідних для
розірвання договорів іпотеки та поруки
у зв'язку з істотною зміною обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині: визнання договорів іпотеки та
поруки розірваними; зобов'язання, які
випливають з цих договорів припиненими
з часу розірвання та виключення запису
про іпотеку з Державного реєстру
іпотек підлягає скасуванню на підставі
п.4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні зазначених вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь ПАТ "Платинум Банк"
слід стягнути судовий збір в розмірі
1720,50 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307-309 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Платинум
Банк" - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 08
листопада 2013 року в оскарженій
частині - скасувати, ухвалити нове
рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Платинум Банк"
заборгованість за договором про
надання кредитної лінії № 43.840.07.03 від 04
червня 2007 року станом на 25 вересня 2013
року, яка складається із
заборгованості по кредиту - 335 799, 78
доларів США, що еквівалентно 2 684 047,64
грн.; заборгованості за відсотками - 216
090,89 доларів США, що еквівалентно 1 727 214,48
грн.

В позові Публічного акціонерного
товариства "Платинум Банк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по
комісії, пені за несвоєчасне
повернення кредиту - відмовити.

В задоволенні позовних вимог третьої
особи із самостійними вимогами ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
"Платинум Банк" про розірвання договору
поруки № 43.840.07.03.2 від 04 червня 2007 року
та іпотечного договору № 43.840.07.03.1 від 04
червня 2007 року, виключення майна з
державного реєстру іпотек - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Платинум Банк" судовий збір за подання
апеляційної скарги в сумі 1720,50 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: