Справа № 2-212/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 травня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючої - судді
Свірідової В.В.

при секретарі
Піцик О.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1-ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_6 -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, які
діють в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей, Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції, з участю третіх
осіб:приватного нотаріуса Львівського
нотаріального округу ОСОБА_8, КП ЛОР
"БТІ та ЕО", Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
(органу опіки та піклування) про
визнання недійсним доручення, договору
купівлі-продажу квартири,
реєстраційного посвідчення,
скасування державної реєстрації та
зобов"язання до вчинення дій,
витребування жилого приміщення,
виселення з жилого приміщення та
зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_6 до
ОСОБА_1, ОСОБА_5, з участю третіх осіб:ОКП
ЛОР "БТІ та ЕО", Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
(органу опіки та піклування) про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а
н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей, з
участю третіх осіб:приватного
нотаріуса Львівського нотаріального
округу ОСОБА_8, КП ЛОР "БТІ та ЕО",
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради (органу опіки
та піклування) про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири,
реєстраційного посвідчення, виселення
з жилого приміщення - квартири
АДРЕСА_1.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_12,
провадження у справі було зупинення
на час прийняття спадщини.

В подальшому позивач уточнив
позовні вимоги та остаточно
звернувся з позовними вимогами до
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, які діють в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей,Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції, з участю третіх
осіб:приватного нотаріуса Львівського
нотаріального округу ОСОБА_8, КП ЛОР
"БТІ та ЕО", Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
(органу опіки та піклування) про
визнання недійсним доручення, договору
купівлі-продажу квартири,
реєстраційного посвідчення,
скасування державної реєстрації та
зобов"язання до вчинення дій,
витребування жилого приміщення,
виселення з жилого приміщення -
квартири АДРЕСА_1.

Мотивуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що був постійно
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1. 15
серпня 1996 р. квартира була
приватизована та видано свідоцтво
про право власності на нього, ОСОБА_1
та його мати ОСОБА_11. Його мати ОСОБА_11
померла в той час, коли він був
засуджений по частині 2 ст.140,145 ч.1 КК
України до 2-х років позбавлення волі
і відбував покарання в Личаківський
виправній колонії № 30. Після смерті
його матері відкрилась спадщина, а
він був єдиним спадкоємцем майна
померлої. В зв'язку з тим, що він
будучи в місцях позбавлення волі не
міг оформити спадщину, дав доручення
своїй доньці ОСОБА_5 для оформлення
спадщини на нього і без права
продажу спірної квартири. Вищевказане
доручення було засвідчено
адміністрацією колонії. Однак, після
звільнення з місць позбавлення волі
він не зміг поселитись в належну
йому квартиру, оскільки виявилось, що
його донька, обманним шляхом
,підробивши зазначене вище доручення
на оформлення спадщини, продала його
квартиру без його згоди ОСОБА_11.
Договір купівлі-продажу належної йому
квартири був укладений 14 жовтня 2000
року і засвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, за
реєстровим № 3770. Після укладення
договору, останній був зареєстрований
24.10.2000 р. у Львівському обласному
бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки та видано
реєстраційне посвідчення на право
власності на спірне помешкання.
Просить суд постановити рішення, яким
визнати недійсним договір купівлі
продажу жилого приміщення та
реєстраційне посвідчення, видане на
ім"я ОСОБА_10, в подальшому виселити з
даної квартири ОСОБА_10,ОСОБА_3,ОСОБА_6

В ході судового розгляду ОСОБА_1
неодноразово уточнював позовні
вимоги, та остаточно доповнив
підставу та позовні вимоги 11 лютого
2014 року (дивись том 2 даної справи).

Відтак, обґрунтовуючи позовні вимоги
позивач послався на застосування
вимог ст.ст. 41, 62, 64 ЦК УРСР (в редакції
1963 року),ст.48 ч.1 ЦК УРСР, а саме
недійсною є угода,що не відповідає
вимогам закону, в тому числі ущемляє
особисті або майнові права
неповнолітніх дітей. Угода, укладена
від імені другої особи особою, не
уповноваженою на укладення або з
перевищенням повноважень,
створює,змінює і припиняє цивільні
права і обов'язки для особи, яку
представляють,лише в разі дальшого
схвалення угоди цією особою(ст.63 ЦК
УРСР).З матеріалів кримінальної
справи про обвинувачення
ОСОБА_5вбачається,що остання
обвинувачується у вчиненні злочинів,
передбачених ст..ст.358 ч.1,4,190 ч.1 КК
України. Постановою слідчого
позивача ОСОБА_1 визнано потерпілим
по справі. З протоколу допиту ОСОБА_5
від 11.09.2012 року вбачається, що ОСОБА_5
свою вину визнала у вчиненому злочин
,а саме те, що підробила доручення від
14.02.2000 року, а потім продала квартиру.
В матеріалах кримінальної справи є
висновок № 3234 від 21.11.2013 року
судово-технічної експертизи та
висновок № 1450 від 20.06.2003 р.
судово-почеркознавчої експертизи, з
яких вбачається,що ОСОБА_5 дописала в
дорученні від 14.02.2000 року фразу «а
також розпоряджатися
(продавати,дарувати»), що в подальшому
дало можливість останній здійснити
відчуження вищевказаної квартири.

Відповідно до вимог ст.57 ч.1 ЦК
УРСР,оскільки позивач був
протиправно позбавленний права
власності, тому вищевказаний договір
купівлі-продажу квартири від 11.10.2000 р.
слід визнати недійсним.,який був
укладений внаслідок обману.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном,тому просить виселенити
відповідачів по справі з
неповнолітніми дітьми.

Отже, оскільки спірне майно вибуло з
володіння ОСОБА_1 поза його волею,
внаслідок злочинних дій ОСОБА_5,
відтак останній має право на
витребування спірного майна.

Позивач просить суд постановити
рішення, яким визнати недійсним
доручення від 14.02. 2000 року,
посвідченого начальником Личаківської
виправної колонії № 30 за реєстровим №
546, виданого від імені ОСОБА_1 на ім"я
ОСОБА_5Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
11.10. 2000 року, укладений між ОСОБА_1, від
імені якого діяла ОСОБА_5 та ОСОБА_10, що
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим №
3770.Визнати недійсним реєстраційне
посвідчення, видане на ім"я ОСОБА_10 24.10.
2000 року Львівським обласним державним
бюро технічної інвентарізації та
експертної оцінки за реєстровим № 16763,
на право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Скасувати державну реєстрацію та
зобов"язати Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції внести до Державного реєстру
прав запис про скасування державної
реєстрації права власності за ОСОБА_10
на квартиру АДРЕСА_1. Зобов"язати Відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції внести до Державного реєстру
прав запис про реєстрацію права
власності за ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1. Витребувати у ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.
Виселили з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та неповнолітніх дітей
ОСОБА_13,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6 звернулись
до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_5, з участю третіх осіб:ОКП
ЛОР "БТІ та ЕО", Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
(органу опіки та піклування) про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Мотивуючи позовні вимоги зазначили,
що вселились в спірну квартиру
АДРЕСА_1 відразу ж після її купівлі в
жовтня 2000 року. На даний час в
квартирі народились, зареєстровані та
проживають неповнолітні троє дітей.
Вселившись в куплену квартиру,
виявилось, що за комунальні послуги
існує трьохрічна заборгованість
попередніх власників-відповідачів по
справі. Для того, щоб прописатись в
квартиру ними було сплачено борги за
комунальні послуги. Відразу ж
розпочали капітальний ремонт в
квартирі, оскільки проживати в тих
умовах було неможливо. На проведення
ремонту ними були витрачені значні
кошти.

В судовому засіданні їм стало
відомо, що ОСОБА_5 обманним шляхом,
підробивши довіреність ,яку видав їй
ОСОБА_1 та діючи від його
імені,продала ОСОБА_10 спірну квартиру.
Приватний нотаріус мав би перевірити
зазначену довіреність, однак останній
посвідчив договір купівлі-продажу
квартири, а тому у них не було
жодних підстав ставити під сумнів
законність вчиненого правочину.
Відтак,вони понесли матеріальні
затрати, які полягали у проведенні
відновлювального ремонту у
квартирі,які складають 232 761 грн.,за
проведення експертизи ними сплачено
874 грн.08 коп. Дана ситуація спричинила
їм, позивачам по зустрічному позову,
велику моральну шкоду, яка полягає в
тому, що вважаючи себе добросовісним
набувачем спірної квартири не могли
собі уявити, що виникне спір такого
роду. Моральну шкоду вони оцінюють в
10 000 грн.,оскільки розгляд даної
справи змушує їх постійно сидіти «на
валізах», що впливає на звичний ритм
їх життя та спричиняє душевні
страждання.

Просить суд постановити рішення, яким
стягнути з відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 232 761 грн.
вартості спірної квартири; стягнути з
відповідачів витрати за проведення
експертизи в розмірі 874,08 грн. та
моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали, надавши суду
аналогічні пояснення, зазначені в
позові та уточненнях до нього.
Зустрічний позов не визнали.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, надавши суду
заяву про розгляд справи у її
відсутності.

Відповідачі по первісному позову та
позивачі по зустрічному позову
ОСОБА_3, ОСОБА_6, які діють в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей, в судове засідання не
з"яивились, надали доручення на
представлення своїх інтересів
представнику ОСОБА_4, яка позовні
вимоги ОСОБА_1 визнала частково,
зустрічний позов підтримала, надавши
аналогічні пояснення, зазначені у
зустрічному позові.

Представник відповідача Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
ЛИУЮ в судове засідання не з"явився,
надсілав заяву про розгляд справи у
їх відсутності.

Треті особи приватний нотаріус
ОСОБА_8, представник КП ЛОР "БТІ та ЕО",
Шевченківської районної
адміністрації ЛМР(орган опіки та
піклування) в судове засідання не
з'явились, однак належним чином про
час та місце розгляду справи були
судом повідомлені.

Заслухавши пояснення сторін,
представників сторін, представників
третіх осіб, оцінивши та дослідивши
докази у справі, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до
повного задоволення, позовні вимоги
по зустрічному позову підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Спірна квартира АДРЕСА_1 складається
з однієї кімнати житл.пл.19,40
кв.м.,кухні з комунальними вигодами ,
загальною площею 25,80 кв.м., що
вбачається з довідки ЛКП «Збоїща-408»
від 27.03.2014 року. В довідці зазначено,
що власник ОСОБА_10 померла.

Станом на даний час в квартирі
зареєстровані 5 осіб(відповідачі по
справі):

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований
05.04.2005 р.,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, зареєстрована
12.12.2000 р.,

ОСОБА_14,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
17.04.2003 р.,

ОСОБА_13,ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований
17.04.2003 р.,

ОСОБА_15,ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована
24.12.2009 р.

З показів позивача ОСОБА_1
вбачається, що він був
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

15 серпня 1996 р. квартира була
приватизована та видано свідоцтво
про право власності на нього, ОСОБА_1
та його мати ОСОБА_11. (дивись
матеріали кримінальної справи №
1328/7984/12 а.с.142).

Його мати ОСОБА_11 померла в той час,
коли він був засуджений по частині 2
ст.140,145 ч.1 КК України до 2-х років
позбавлення волі і відбував
покарання в Личаківський виправній
колонії № 30. Дана обставина
підтверджується матеріалами
кримінальної справи № 1-376/02 (а.с.61-63)
вироком Шевченківського районного
суду м. Львова від 22.11.1999 року.
Відповідно до довідки про
звільнення з місць позбавлення волі
від 06.09.2001 року вбачається, що ОСОБА_1
звільнився з місць позбавлення волі
06.09.2001 року (дивись цивільну справу №
2/7/09 а.с.20)

Після смерті його матері відкрилась
спадщина та позивач був єдиним
спадкоємцем майна померлої .

В зв'язку з тим,що він будучи в місцях
позбавлення волі не міг оформити
спадщину, дав доручення своїй доньці
ОСОБА_5 для оформлення спадщини на
нього і без права продажу спірної
квартири. Вищевказане доручення було
засвідчено адміністрацією колонії.
Однак, після звільнення з місць
позбавлення волі він не зміг
поселитись в належну йому квартиру,
оскільки виявилось, що його донька,
обманним шляхом, підробивши зазначене
вище доручення , продала його квартиру
без його згоди ОСОБА_10

Дана обставина підтверджена
оригіналом доручення від 14 лютого 2000
року (дивись цивільну справу № 2/7/09
а.с.34), висновком № 1450
судово-почеркознавчої експертизи від
20.06.2003 року (дивись матеріали
цивільної справи №2-3/03 а.с.92-94) та
матеріалами кримінальної справи про
обвинувачення ОСОБА_5 (кримінальна
справа № 1328/7984/12) за ч.11,4 ст.358,ч.2 ст.190
КК України з якої вбачається, що
остання шляхом обману та
зловживанням довірою вчинила
підробку доручення від 14.02.2000 року,
надала його нотаріусу ОСОБА_8 та
оформила договір з ОСОБА_10 на продаж
квартири, яка належала ОСОБА_1
Кримінальна справа була провадженням
закрита згідно постанови
Шевченківського районного суду
м.Львові від 15.10.2012 року у зв'язку із
закінченням строків давності.

Відтак, відповідно до вимог ст.61 ч.1,
ч.4 ЦПК України обставини,визнані
сторонами та іншими особами,які
беруть участь у справі,не підлягають
доказуванню.

Вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили обов'язковий
для суду,що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій
особи,стосовно якої ухвалено вирок,з
питань,чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Договір купівлі-продажу належної
ОСОБА_1 квартири був укладений 11
жовтня 2000 року і засвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу
ОСОБА_8,за реєстровим № 3770.

Після укладення договору, останній
був зареєстрований 24.10.2000 р. у
Львівському обласному бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки
та видано реєстраційне посвідчення
на право власності на спірне
помешкання на ім"я ОСОБА_10.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_12, та після
її смерті відкрилась спадщина на
спадкове майно, зокрема на квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до відповіді приватного
нотаріуса ЛМНО ОСОБА_17 від 14.10.2013
року вбачається, що згідно матеріалів
спадкової справи № 14/2012, заведеної
приватним нотаріусом ОСОБА_17
Львівського міського нотаріального
округу, за заявою про прийняття
спадщини за заповіом № 32 від 04.12.2012
року ОСОБА_3, спадкоємицею за
заповітом ОСОБА_10, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_12 року є
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_13.

Судом безспірно встановлено,оскільки
дані обставини визнаються сторонами
по справі, ніким не оспорюються, що
шляхом зловживання довірою, обманом,
донька позивача ОСОБА_1- ОСОБА_5 внесла
виправлення в отримане доручення від
14.02.2000 року від імені позивача,
пред'явила його приватному нотаріусу
ОСОБА_8 та відповідно увівши в оману
покупців спірної квартири (ОСОБА_10),
продала від імені свого батька
квартиру АДРЕСА_1, отримавши при цьому
грошові кошти, на що не було
добровільної волі ОСОБА_1.

Оскільки даний договір купівлі
продажу квартир був здійснений
представником на підставі
підробленої довіреності, його слід
визнати недійсним з наступних
підстав.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України в
редакції 2003 р.-положення цього Кодексу
застосовуються до цивільних
відносин, що виникли після набрання
ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли
до набрання чинності ЦК 2003 р.,положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності.

Відповідно до вимог ст..ст.41,62,64 ЦК
УРСР- довіреність є односторонньою
цивільно-правовою угодою, за якою
одна особа уповноважує іншу
здійснити в її інтересах певні дії
стосовно третіх осіб.

З роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України в п.2 постанови від 28.04.1978 р.№ 3
"Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними" вбачається,
що угода може бути визнана недійсною
лише з підстав і з наслідками,
передбаченими в законі.

Згідно ч.1 ст.48 ЦК УРСР- недійсною є
угода, що не відповідає вимогам
закону,в тому числи ущемляє особисті
або майнові права неповнолітніх дітей.

Угода, укладена від імені другої
особи особою,не уповноваженою на
укладення угоди або з порушенням
повноважень,створює,змінює і припиняє
цивільні права і обов'язки для особи,
яку представляють, лише в разі
дальшого схвалення угоди цією особою
(ст.63 ЦК УРСР).

Наступне схвалення угоди особою, яку
представляють, робить угоду дійсною з
моменту її укладання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.57 цього
Кодексу угода-укладена внаслідок
обману, може бути визнана недійсною
за позовом потерпілого.

Як було встановлено в судовому
засіданні,11.10.2000 р. приватним
нотаріусом ЛМНО ОСОБА_8 за реєстровим
№ 3770 було посвідчено договір
купівлі-продажу квартири, укладеного
між відповідачкою ОСОБА_5, яка діяла як
представник позивача на підставі
доручення від 14.02.2000 року посвідченого
начальником Личаківської ВК № 30. Коли
ОСОБА_1 дізнався про ці обставини,
він звернувся до керівництва ЖЕКУ із
заявою щодо недопущення продажу
квартири що вбачається з матеріалів
кримінальної справи № 1328/7984/12 а.с.16) та
правоохоронних органів з
відповідними заявами про захист своїх
порушених прав. У відкритті
кримінальної справи позивачу
неодноразово було відмовлено, остання
справа була порушена 11.09.2012 р.

Вказані дії позивача свідчать про
відсутність схвалення ним зазначених
вище дій відповідача щодо продажу
спірного нерухомого майна.

Відтак,судом безспірно встановлено,
що ОСОБА_1 був протиправно
позбавлений права власності на
спірне нерухоме майно, непорушність
якого передбачена ст.41 Конституції
України і ст.48 Закону України "Про
власність" від 07.02.1991 р.

Так згідно ч.1 ст.48 ЦК УРСР- недійсною є
та угода, що не відповідає вимогам
закону,в тому числі ущемляє особисті
або майнові права неповнолітніх
дітей.

Частина 1 ст.59 ЦК УРСР 1963 р. встановлює,
що угода, визнана недійсною,
вважається недійсною з моменту її
укладення.

На підставі наведеного вище договір
купівлі - продажу спірної квартири
від 11.10.2000 року слід визнати
недійсним.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачі по первісному позову
ОСОБА_3, ОСОБА_6 і троє неповнолітніх
дітей зареєстровані в спірній
квартирі.

Судом приймається той факт, що право
цих відповідачів на проживання в
даній квартирі є похідним від
висновку суду про скасування
реєстрації права власності ОСОБА_10 на
зазначене нерухоме майно та про його
поверненню позивачу ОСОБА_1 , то
відповідно до вимог ст.16 ч.2 ЦК
України право позивача обрати такий
спосіб захисту порушеного права, як
виселення відповідачів з квартири
АДРЕСА_1.

Щодо позовної вимоги позивача про
витребування майна ,то відповідно до
вимог ст.145 ЦК УРСР 1963 р.,ст..388 ЦК
України 2003 р., якщо майно за
відповідним договором придбане в
особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і
не міг знати (добросовісний набувач),
власник майна має право витребувати
це майно від набувача лише у
разі,якщо майно вибуло із володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння,не з їхньої волі
іншим шляхом.

Як вбачається з матеріалів справи
спірне майно вибуло з володіння
ОСОБА_1 поза його волею, внаслідок
злочинних дій ОСОБА_5, відтак останній
має право на витребування спірного
майна.

Відтак,позовіні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими,підставними та
підлягають до задоволення.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, з
участю третіх осіб: ОКП ЛОР "БТІ та ЕО",
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради (органу опіки
та піклування) про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, то
він підлягає до часткового
задоволення.

Відповідно до вимог ст.216 ЦК України у
разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості
такого повернення,зокрема тоді,коли
одержане полягає у користуванні
майном ,виконаній роботі,наданій
послузі,- відшкодувати вартість
того,що одержано, за цінами, які
існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням
недійсного правочину другій стороні
або третій особі завдано збитків та
моральної шкоди, вони підлягають
відшкодуванню винною стороною.

Судом безспірно встановлено, що
проживаючи у спірному помешканні
родина ОСОБА_3 понесла певні
матеріальні витрати на обладнання
житла, оскільки в квартирі було
проведено капітальний ремонт,
поміняно сантехніку, підключено та
відновлено постачання води, газу,
електрики. Відтак згідно висновку
будівельної експертизи № 3110 від 2008 р.
вартість квартири на час проведення
дослідження з врахуванням
проведеного відновлювального ремонту
складає 233 761 грн., яку слід стягнути з
винної особи ОСОБА_5

Окрім того, родина ОСОБА_3 понесла
витрати на проведення експертизи в
сумі 874,08 грн., які слід стягнути з
відповідачів по справі порівну , як з
власника помешкання так і з винної
особи, а саме стягнути в користь
ОСОБА_3, ОСОБА_6, з ОСОБА_5,ОСОБА_1 витрати
за проведення будівельної експертизи в
сумі 874 грн.-порівну з кожного - по 437 грн.

Оскільки діями ОСОБА_5 завдано
позивачам по зустрічному позову
моральної шкоди, яка полягає у
душевних стражданнях,яких родина
ОСОБА_6 зазнала у зв"язку з
протиправної поведеною ОСОБА_5 щодо
неї самої та членів її сім"ї та у
зв"язку із поверненням добросовісно
набутого майна,тому з останньої слід
стягнути моральну шкоду в розмірі 10
000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 в
частині стягнення з нього коштів за
заподіяну моральну та матеріальну
шкоду до задоволення не підлягають,
оскільки ОСОБА_1 сам потерпів від дій
своєї доньки ОСОБА_5, яка шляхом
обману розпорядилась його власним
майном, жодних протиправних дій
останній відносно ОСОБА_6 не вчинив.

Відповідно до вимог ст.217 ЦПК України
суд, який ухвалив рішення може
визначити порядок його
виконання,надати відстрочку або
розстрочку виконання,вжити заходів
для забезпечення його виконання,про
що зазначає в рішенні.

Враховуючи обставини справи, те,що в
спірній квартирі прописані та
проживають неповнолітні дії, з
врахуванням інтересів дітей, суд
вважає за доцільне, питання виселення
з спірного помешкання родини ОСОБА_6
з трьома неповнолітніми дітьми
провести після відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
позивачами по первісному позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61,88, 169, 209, 212,
214-215,217,218 ЦПК України,ст.41 Конституції
УкраЇни,ст.ст.41,48,57 ч.1,59 ч.1,62,63,64,145ЦК
УРСР(1963 р.) ст.ст.16 ч.2, 391 ч.1,216,388,23,1166 ЦК
України,Закону України "Про
власність",суд, -

в и р
і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6,які діють в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей, Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції, з участю третіх осіб:
приватного нотаріуса Львівського
нотаріального округу ОСОБА_8, КП ЛОР
"БТІ та ЕО", Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської
ради(органу опіки та піклування) про
визнання недійсним доручення, договору
купівлі-продажу квартири,
реєстраційного посвідчення,
скасування державної реєстрації та
зобов"язання до вчинення дій,
витребування жилого приміщення,
виселення з жилого приміщення-
задовольнити повністю.

Визнати недійсним доручення від 14
лютого 2000 року, посвідченого
начальником Личаківської виправної
колонії № 30 за реєстровим № 546,
виданого від імені ОСОБА_1 на ім"я
ОСОБА_5.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
11жовтня 2000 року, укладений між ОСОБА_1,
від імені якого діяла ОСОБА_5 та ОСОБА_10,
що посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим № 3770.

Визнати недійсним реєстраційне
посвідчення, видане на ім"я ОСОБА_10 24
жовтня 2000 року Львівським обласним
державним бюро технічної
інвентарізації та експертної оцінки за
реєстровим № 16763, на право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію та
зобов"язати Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції внести до Державного реєстру
прав запис про скасування державної
реєстрації права власності за
ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_8, на квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов"язати Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського міського управлдіння
юстиції внести до Державного реєстру
прав запис про реєстрацію права
власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІДН
НОМЕР_1, на квартиру АДРЕСА_1.

Витребувати у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13,ІНД
НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_9,
ІДН НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_1.

Виселили з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_13, ІДН НОМЕР_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_10, ІДН НОМЕР_3, та
неповнолітніх дітей
ОСОБА_13,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_6 до
ОСОБА_1, ОСОБА_5, з участю третіх осіб:
ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради (органу опіки та
пііклування) про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІДН
НОМЕР_4, в користь ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_13,
ІДН НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, ІДН
НОМЕР_3 кошти, за заподіяну моральну
шкоду, в розмірі 10 000грн. (десять тисяч
гривень).

У задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_11, ІДН
НОМЕР_4, в користь
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_13,тІДН НОМЕР_2,
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_10, ІДН НОМЕР_3, кошти
за вартість спірної квартири в розмірі
232 761 грн. (двісті тридцять дві тисячі
сімсот шістдесят одну грн.).

У задоволенні позовних вимог про
стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути в користь ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_13,
ІДННОМЕР_2, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_10, ІДН
НОМЕР_3 з ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_11, ІДН
НОМЕР_4, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_9, ІДН НОМЕР_1,
витрати за проведення будівельної
експертизи в сумі 874 грн.(вісімсом
сімдесят чотири грн.)-порівну з кожного
- по 437 грн.(чотириста тридцять сім грн.).

Виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та неповнолітніх дітей
ОСОБА_13,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2,
провести після відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
відповідачами.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: В. В. Свірідова