Провадження № 2/235/1170/14
Єдиний унікальний № 235/2516/14-ц.
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді
Стоілової Т.В.

при секретарі -
Ковальовій В.М.

за участю представника
позивача Третяк В.І.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Красноармійська цивільну справу за
позовом Комунального підприємства
«Управління міського господарства» до
ОСОБА_2 про стягнення зайво виплачених
сум,-

В С Т А Н О В И В:

23.04.2014р. позивач КП «Управління
міського господарства» звернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про стягнення зайво виплачених сум в
розмірі 8203,11грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що в період з 27.09.2013 по 13.12.2013 (з
призупиненням з 07.10.2013 по 12.11.2013 для
проведення зустрічних звірок) на КП
«Управління міського господарства»
Добропільскою об'єднаною
Держфінінспекцією була проведена
планова ревізія фінансово -
господарської діяльності підприємства
за період з 01.11.2011 по 31.08.2013р..

За результатами проведеної перевірки
складений Акт від 20.12.2013 № 28, яким
встановлено наступне:

- на підставі наказів в.о. начальника К1І
«Управління міського господарства»
від 20.10.2011 № 171 та від 03.01.2012 № 6 у зв'язку
з виробничою відповідальністю і
великим обсягом робіт головному
бухгалтеру ОСОБА_4 сплачувалась
надбавка за інтенсивність у розмірі 10%
та 20% відповідно. Вказані виплати
ОСОБА_2 були здійснені в порушення п.
3.1.18 Колективного договору (із змінами
та доповненнями), зареєстрованого
Красноармійською міською радою від 29
10.2007 № 331 рі (із змінами).

Внаслідок встановлення та виплати
надбавки за інтенсивність головному
бухгалтеру ОСОБА_2 були проведені
завищені витрати на оплату праці на
суму 1806,72грн. та зайво нарахований
єдиний соціальний внесок на суму
664,15грн.:

згідно наказу від 15.05.2012 № 99-1
заступнику головного бухгалтера
ОСОБА_2 здійснювалась доплата за
виконання обов'язків бухгалтера у
розмірі 60% від окладу бухгалтера.

Виплата зазначеної доплати ОСОБА_2
здійснювалась в порушення п. 1.5 п.п. а)
п.15 постанови Ради Міністрів СРСР від
04.12.1981 № 1145 «Про порядок та умови
суміщення професій (посад)». Інструкції
по застосуванню постанови Ради
Міністрів СРСР від 04.12.1981 № 1 145

Внаслідок встановлення та виплати
доплати за суміщення посад заступнику
головного бухгалтера ОСОБА_2 були
проведені завищені витрати на оплату
праці на суму 4191,46грн. та зайво
нарахований єдиний соціальний внесок
на суму 1540,78 грн., а всього цими
виплатами позивачеві були завдані
збитки на загальну суму 8203,11грн.

В добровільному порядку відшкодувати
зайво сплачені суми заробітної плати
відповідачка відмовляється, тому
позивач просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь
підприємства завдану матеріальну
шкоду підприємству на суму 8203,11грн. та
судові витрати, понесені КП
«Управління міського господарства»
при подачі цього позову.

Представник позивача в судовому
засіданні Третяк В.І. підтримала
заявлені вимоги та просила позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали,
мотивуючи тим, що надбавка за
інтенсивність відповідачці
виплачувалась на підставі наказів
керівника підприємства, розмір
надбавок встановлює економічний
відділ. Зі сторони відповідача ніяких
незаконних дій не було зроблено.
Звільнилась відповідач з роботи 2.10.2012
року за згодою сторін, згідно ст. 36
КЗпП України і при звільненні
претензій до неї зі сторони
адміністрації не було.

Крім того, представник відповідача
пояснила, що нормами закону не
передбачено повернення працівником
підприємству зайво виплачених коштів,
крім випадків, встановлених ст. 127 КЗпП,
ст. 1215 ЦКУ. Відповідачу були призначені
доплати на підставі Додатку №4
«Перелік та розміри доплат та надбавок,
які мають галузевий характер до
Колективного договору від 29.11.2007 р. 311
рг. Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР
ці виплати належать до додаткової
заробітної плати, є винагорода за працю
понад установлені норми, за трудові
успіхи та винахідливість і за особливі
умови праці, передбачені чинним
законодавством.

Наказами начальника КП «УМГ»
відповідачу встановлено виплату
доплат за інтенсивність праці та в
зв'язку з відсутністю штатного
працівника у визначених розмірах.
Виплачені відповідачу кошти, які є
складовою частиною заробітної плати,
були їй нараховані згідно з умовами
Колективного договору, і призначені
відповідними наказами, тому відповідач
набув їх на законних підставах, а тому
ці кошти не можуть бути з неї стягнуті.
Також КП «УМГ» добровільно сплачувало
вказані доплати, без рахункової
помилки з боку позивача при
нарахуванні цих коштів, а також
відсутня недобросовісність з боку
відповідача як набувача. З врахуванням
викладеного, просили в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи у
їх сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно ст.127 КЗпП України, відрахування
із заробітної плати працівників для
покриття їх заборгованості
підприємству, установі і організації,
де вони працюють, можуть провадитись за
наказом (розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу в наступних
випадках:

1) для повернення авансу, виданого в
рахунок заробітної плати; для
повернення сум, зайво виплачених
внаслідок лічильних помилок; для
погашення невитраченого і своєчасно не
поверненого авансу, виданого на
службове відрядження або переведення
до іншої .місцевості; на господарські
потреби, якщо працівник не оспорює
підстав і розміру відрахування. У цих
випадках власник або уповноважений ним
орган вправі видати наказ (
розпорядження) про відрахування не
пізніше одного місяця з дня закінчення
строку, встановленого для повернення
авансу, погашення заборгованості або з
дня виплати неправильно обчисленої
суми; при звільненні працівника до
закінчення того робочого року, в
рахунок якого він вже одержав
відпустку, за невідроблені дні
відпустки. Відрахування за ці дні не
провадиться, якщо працівник
звільняється з роботи з підстав,
зазначених в пунктах 3. 5, 6 статті 36 і
пунктах 1,2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а
також при направленні на навчання та в
зв'язку з переходом на пенсію;

2) при відшкодуванні шкоди,
завданої з вини працівника
підприємству, установі, організації
(стаття 136).

В даних випадках власник або
уповноважений ним орган вправі видати
наказ (розпорядження) про відрахування
не пізніше одного місяця з дня
закінчення строку, встановленого для
повернення авансу, погашення
заборгованості або з дня виплати
неправильно обчисленої суми.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1215 ЦК України
не підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Згідно п.24 постанови Пленуму ВСУ «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» від
24.12.1999 р. № 13 вирішуючи спори, пов'язані
із застосуванням ст.127 КЗпП, суди мають
враховувати, що: 1) вимоги про
повернення працівником авансу,
виданого в рахунок заробітної плати, і
сум, зайво виплачених внаслідок
лічильних помилок, а також погашення
невитраченого та своєчасно не
поверненого авансу, виданого на
службове відрядження, переведення до
іншої місцевості чи на господарські
потреби, розглядаються судами, якщо
роботодавець не має можливості
провести рахування із заробітної плати
у зв'язку з тим, що працівник оспорює
підстави і розмір останнього, або минув
місячний строк для видання
відповідного наказу (розпорядження),
або інших причин. До лічильних помилок
належать неправильності в обчисленнях,
дворазове нарахування заробітної
плати за один і той самий період тощо.
Не можуть вважатися ними не пов'язані з
обчисленнями помилки в застосуванні
закону й інших нормативно-правових
актів у т. ч. колективного договору.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 знаходилась в
трудових відносинах з КП «Управління
міського господарства м.
Красноармійська з 18.06.2004 року по 18.12.2006
року та 23.01.2007 року по 02.10.2012 року,
працюючи головним бухгалтером та
заступником головного бухгалтера.
Звільнена з роботи за згодою сторін,
відповідно до ст. 36 КЗпП України( а.с35-36).

Наказом по підприємству №171 від 20.10.2011
року , з 03.10.2011 року їй було введено
надбавку за інтенсивність праці - 20 %
(а.с.108); наказом №6 від 01.1.2012 року з
03.01.2012 року введено надбавку за
інтенсивність праці -10 % (а.с.109); наказом
№99-1 від 15.05.2012 року на заступника
головного бухгалтера ОСОБА_2 покладено
обов»язки бухгалтера з доплатою в
розмірі 60% окладу бухгалтера(а.с.110).
Зазначені накази є діючими і до цього
часу ніким не оскаржувались та не
визнанні незаконними.

Доплата проводилась на підставі
Колективного договору КП «Управління
міського господарства та додатку №4
про перелік і розмір доплат та
надбавок, які мають галузевий характер
(а.с.98-107).

Суд вважає, що посилання позивача на
Акт проведення планової ревізії
фінансово - господарської діяльності
підприємства за період з 01.11.2011 по
31.08.2013р. Добропільскою об'єднаною
Держфінінспекцією та встановлення
інспекцією порушень трудового
законодавства при нарахуванні
заробітної плати відповідачці не є
належним доказом того, що саме з вини
відповідачки такі порушення мали
місце, а також не є підтвердженням того,
що була допущена помилка при
нарахування заробітної плати.

З врахуванням викладеного, суд вважає
вимоги позивача до ОСОБА_2
необґрунтованими, такими, що
суперечать закону, а тому в їх
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.127, 130, 132, 233 КЗпЗ України, ч.1
ст.1215 ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці від 24.12.1999р. № 13, ст.ст. 10, 15,
81, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд-

В И
Р І Ш И В :

Комунальному підприємству
«Управління міського господарства»
відмовити в задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2 про стягнення зайво
виплачених сум в розмірі 8203,11 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в Апеляційний суд
Донецької області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення,
апеляційної скарги.

Суддя: