АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/510/14
Головуючий в 1їй інстанції - Томаш В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 02 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3, в особі представника
ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про стягнення
заподіяних майнових збитків та
моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 і
просив стягнути з відповідача на його
користь заподіяну матеріальну шкоду у
розмірі 12730,22 грн., у відшкодування
завданої моральної шкоди 10 000 грн., та
судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилається на те, що йому належить на
праві приватної власності двокімнатна
квартира АДРЕСА_1. Квартира мала всі
необхідні санітарні норми та
відповідне обладнання для постійного
проживання.

В січні 2011 року між ним та відповідачем
була укладена домовленість, що
відповідач без реєстрації тимчасово
вселиться в його квартиру і буде там
проживати, сплачувати всі комунальні
послуги, а в кінці 2011 року купе у нього
зазначену квартиру з оформленням
договору. Відповідач надала йому
завдаток, вселилась в квартиру і стала
в ній проживати користуватися
комунальними послугами. В кінці 2011
року, а також на початку 2012 року ОСОБА_2
відмовилась сплачувати всю суму за
купівлю квартири, а тому договір
купівлі-продажу не був підписаний.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04.12.2012
року зобов'язана ОСОБА_2 не чинити
перешкод в користуванні власністю
шляхом виселення з даної квартири.

28 квітня 2013 року державні виконавці
ВДВС м. Орджонікідзе виселили ОСОБА_2 з
його квартири, і передали від неї ключі.

За час користування квартирою
відповідач заборгувала кошти за
спожиту нею теплову енергію в сумі 1565,11
грн.

Крім цього, відповідач самовільно, без
його дозволу і компетентних органів
виконала в квартирі незаконну
реконструкцію стін зі зміною житлової
та загальної площі квартири. А саме
демонтувала віконний блок в залі
квартири і зробила другий вихід з
квартири на подвір'я, демонтувала з
лутками двері з коридору до залу, з
коридору до кухні, з коридору до
ванної-туалету, з зали до спальні;
встановила нову стіну в залі кімнати;
демонтувала кладовку в спальні;
демонтувала без встановлення нової
водопровідну мережу та прилади
сантехнічного обладнання, ванну,
умивальник, бачок для унітазу, крани та
інше. ОСОБА_2 після її примусового
виселення залишила квартиру в
непридатному стані для проживання, а
також і для її можливої продажі.

Відновити незаконну реконструкцію,
повернути демонтоване обладнання або
відшкодувати заподіяні збитки ОСОБА_2
відмовилась.

Внаслідок незаконної реконструкції
квартири, ОСОБА_3 був вимушений
звернутись до КП «НМБТІ» для
виготовлення нового технічного
паспорта на житло, за що ним було
сплачено кошти в сумі 491,11 грн.

КП «НБТІ» підтвердило, що відповідачка
ОСОБА_2 виконала в квартирі ОСОБА_3
незаконну самочинну реконструкцію
квартири без дозвільних документів і
без згоди власника житла, що призвело
до зменшення житлової площі квартири з
25,34 кв.м. на 23,9 кв.м., загальної площі з
39,86 кв.м. на 39,7 кв.м., виконала додатковий
вихід з квартири на подвір'я
багатоквартирного будинку з житлової
кімнати; зруйнувала кладовку площею 2,04
кв.м.

Відсутність ванни, сантехнічного
обладнання, міжкімнатних дверей та
іншого підтверджено актами МКП «ЖЕО»
від 09.04.2013 р., 29.04.2013 року, локальним
кошторисом.

На відновлювані роботи заподіяних
матеріальних збитків ОСОБА_2, згідно
локального кошторису, необхідно 10 674
грн.

ОСОБА_2 відмовляється в добровільному
порядку відшкодувати матеріальні
збитки на загальну суму 12 730 грн. 22 коп.,
з яких:

-1565,11 грн. за користування тепловою
енергією;

-491,11 грн. за виготовлення нового
технічного паспорта на житло;

-10 674 грн. вартість відновлюваних робіт,
майна та матеріалів.

Крім матеріальних збитків, відповідач
заподіяла ОСОБА_3 і моральну шкоду, яка
полягає в його душевних стражданнях у
зв'язку з протиправною відносно його
поведінкою; душевних стражданнях, які
він зазнав і зазнає у зв'язку зі
знищенням та пошкодженням його майна.

Рішенням Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 02
жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволені частково, стягнено з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 заподіяну
матеріальну шкоду у розмірі 12730,22 грн., у
відшкодуванні моральної шкоди у
розмірі 1000 грн., вирішено питання щодо
розподілу судових витрат. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною
скаргою на рішення
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 02 жовтня
2013 року, де ставить питання про
скасування рішення та ухвалення нового
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на те, що рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду-скасуванню в
частині стягнення моральної шкоди та
зміні в частині відшкодування
матеріальної шкоди, згідно п.п. 3,4 ст. 309
ЦПК України, з ухваленням нового
рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
відшкодування матеріальної шкоди , суд
першої інстанції виходив з того, що
вина відповідача у заподіянні позивачу
матеріальної шкоди на вищевказану суму
доведена повністю, а тому позовні
вимоги позивача в частині
відшкодування заподіяних матеріальних
збитків підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Між тим з такими висновками суду в
повній мірі погодитися не можна з
наступних підстав.

Так, задовольняючи позовні вимоги в
частині стягнення заборгованости в
розмірі 1565,11 грн. за користування
тепловою енергією, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що з
моменту проживання відповідач в
зазначеній квартирі з середини 2011 року
до її виселення 28 квітня 2013 року,
ОСОБА_2, згідно наданих квитанцій на
довідки постачальника теплової
енергії, частково оплачувала
комунальні послуги за теплову енергію
розмірі 1848,17 грн. /а.с. 34, 84-84/.

Згідно розрахунку ОМКП
«Орджонікідзетеплоенерго» за період з
червня 2011 року по березень 2013 року,
тобто за час користування відповідачем
квартирою АДРЕСА_1, в розмірі 2517 грн.

(234,98+293,72+265,30+293,72+265,30+290,04+310,04+249,94+310,04)

Отже, враховуючи сплачені відповідачем
суми за користування тепловою енергією
в розмірі 1848,17 грн.(234,85+100+200+200+263,30+850),
залишок боргу за теплову енергію
складає 668,83 грн., який підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідач заподіяла
позивачу моральну шкоду, яка полягає в
його душевних стражданнях у зв'язку з
протиправною відносно його поведінкою,
душевних стражданнях, які він зазнав і
зазнає у зв'язку зі знищенням та
пошкодженням його майна. Відповідачка
незаконно, самовільно зруйнувала та
реконструювала його квартиру і зробила
її непридатною для проживання тощо.

Між тим, з такими висновками суду в
повній мірі погодитися не можна з
наступних підстав.

Моральною шкодою визначаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України 31 березня 1995
року N 4 "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (зі змінами)
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п. 9 цієї ж постанови розмір
відшкодування моральної шкоди суд
повинен визначати залежно від
характеру та обсягу страждань, які
зазначав позивач, немайнових витрат та
з урахуванням інших обставин. При цьому
суд має право виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд повинен наводити в рішенні
відповідні мотиви.

Суд не врахував зазначені роз'яснення,
ч. 3 ст. 23 ЦК України та, визначивши
розмір моральної шкоди грошми, не в
повній мірі виходив із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Рішенням Орджонікідзевського міського
суду від 03.04.2013 року та ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, які мають преюдиціальне
значення встановлено, що в січні 2010
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
усний договір купівлі - продажу
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Згідно з вищезазначеним
договором відповідач зобов'язався
передати у власність позивачу квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, а позивач -
оплатити її вартість у сумі 5000 доларів
США. З метою забезпечення виконання
зобов'язання по даному договору, між
позивачем та відповідачем було
укладено договір завдатку у розмірі 2300
доларів США, що підтверджується трьома
розписками відповідача. З середини 2011
року, за погодженням з відповідачем,
позивачка стала проживати в
вищезазначеній квартирі та розпочала
робити ремонт. 28 лютого 2012 року
відповідач направив ОСОБА_2
повідомлення з вимогою здійснити
повний розрахунок за договором купівлі
- продажу квартири, а саме надати 7000
доларів США, хоча між ними була
домовленість, що вартість квартири
складає 5000 доларів США/а.с. 76-81/.

Ураховуючи зазначені обставини,
характер і обсяг моральних страждань,
які зазнав позивач, йому дійсно завдано
моральної шкоди. Але враховуючи, що
дані дії відповідача щодо ремонтних
робіт в квартирі були пов'язані з
попередньою домовленістю між
сторонами про продаж квартири, яка не
була продана внаслідок зміни ціни
позивачем, а відповідно до вимог ч. 3 ст.
23 Цивільного кодексу України моральна
шкода може бути відшкодована не тільки
грішми, а й в інший спосіб, тому
достатньою сатисфакцією для
відшкодування моральної шкоди
позивачці є само по собі ухвалення
судом рішення про задоволення позовних
вимог щодо відшкодування матеріальної
шкоди.

За таких обставин рішення суду в
частині стягнутої на користь позивачки
моральної шкоди підлягають скасуванню
з ухваленням у цій частині нового
рішення про відмову у позові про
стягнення моральної шкоди.

Вирішуючи спір в частині відшкодування
матеріальної шкоди щодо стягнення
вартості відновлювальних робіт в
розмірі 10674 грн., суд першої інстанції,
відповідно до ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 57-60 ЦПК України, прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних в цій частині,
оскільки зазначені позовні вимоги
доведені позивачем.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі,
що суд не звернув уваги на акт комісії
ПТО від 29.04.2013 року /а.с. 16/, яким
встановлено, що в залі на стінах нові
шпалери, на стелі полістирольна плитка,
в спальні стеля поклеєна шпалерами, не
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення суду в цій частині,
оскільки докази, які б підтверджували,
що зазначене є поліпшенням квартири не
надано.

Крім того, відповідні вимоги щодо
зазначених обставин не були заявлені,
та не були предметом розгляду в суді
першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення
скасувати в частині стягнення
моральної шкоди та змінити в частині
стягненої матеріальної шкоди,
відмовивши у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди та
зменшити розмір матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 02
жовтня 2013 року скасувати в частині
стягнення моральної шкоди та змінити в
частині стягненої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди 11803,84
грн.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову
про відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 02 жовтня
2013 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: