Номер провадження: 22-ц/785/4235/14
Номер справи місцевого суду: 505/2239/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Начальника управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Полякова В.В. на ухвалу Котовського
міськрайонного суду Одеської Області
від 24 лютого 2014 року у цивільній справі
за скаргою ОСОБА_4 на постанову
начальника управління ДВС ГУ юстиції в
Одеській області Полякова В.В. від 26
квітня 2013 року про відвід у виконавчих
провадженнях, відкритих на підставі
виконавчих листів № 2-2045,

встановила:

15 травня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеною скаргою, в якій
ставила питання про визнання постанови
начальника управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
(далі - УДВС ГУЮ в Одеській області)
Полякова В.В. від 26 квітня 2013 року про
задоволення заяви ОСОБА_5 про відвід
начальника та всіх державних
виконавців відділу державної
виконавчої служби Котовського
міжрайонного управління юстиції в
Одеській області (далі - ВДВС
Котовського МРУЮ в Одеській області)
неправомірним та її скасування.

Свої вимоги мотивувала тим, що
Котовським міськрайонним судом
Одеської області 09 грудня 2011 року було
ухвалено рішення, яким зобов'язано
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_4
перешкод у користуванні земельною
ділянкою по вул. Комсомольській, 23 в м.
Котовськ, Одеської області, шляхом
відновлення меж з домоволодінням
АДРЕСА_1, станом на 1997 рік, згідно
генерального плану на домоволодіння
АДРЕСА_2, та згідно рішення Котовської
міської ради №534 від 16.12.1997 року.

Вказаним рішенням також було
зобов'язано відповідачів перенести
самовільну споруду на відстань 0,8 м від
огорожі, згідно плану домоволодіння
АДРЕСА_1, припинити будь-які будівельні
роботи до остаточного вирішення
питання щодо оформлення дозвільних
документів та перенести вигрібну яму,
відповідно до санітарних норм на
відстань 15 метрів від житлового
будинку АДРЕСА_2, перенести опори
мережі газопроводу на територію
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 19 вересня 2012 року
апеляційна скарга ОСОБА_6 на рішення
Котовського міськрайонного суду
відхилена, рішення суду залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 квітня 2013 року
вищевказані судові рішення були
залишені без змін (а.с.31).

На підставі виконавчого листа №2-2045
ВДВС Котовського МРУЮ в Одеській
області відкрито виконавчі
провадження ВП№34865322 та ВП№34863959.

У зв"язку з тим, що виконавчі дії
проводились не регулярно і спорадично,
нею, як стягувачем виконавчого
провадження, неодноразово
направлялись листи та скарги на дії
державного виконавця ВДВС Котовського
МРУЮ в Одеській області.

Разом з тим, 10 травня 2013 року їй
надійшла постанова начальника УДВС ГУЮ
в Одеській області Полякова В.В. про
задоволення заяви ОСОБА_5 про відвід
начальника та всіх державних
виконавців ВДВС Котовського МРУЮ в
Одеській області, що змусило її
звернутись до суду із скаргою на
вказану постанову.

Справа була розглянута за відсутності
начальника УДВС ГУЮ в Одеській області
Полякова В.В. та його представника.

Представник заінтересованих осіб -
боржників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за
довіреністю ОСОБА_5 заперечувала проти
задоволення скарги, зважаючи на право
сторони виконавчого провадження у разі
виникнення сумніву щодо
неупередженості державних виконавців,
заявляти їм відвід.

Ухвалою Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 24 лютого 2014
року скарга ОСОБА_4 була задоволена в
повному обсязі, постанова начальника
УДВС ГУЮ в Одеській області Полякова
В.В. від 26 квітня 2013 року про відвід
начальника та всіх державних
виконавців ВДВС Котовського МРУЮ в
Одеській області була визнана
неправомірною та скасована (а.с.110-111).

В апеляційній скарзі начальник УДВС
ГУЮ в Одеській області Поляков В.В.
просить вищевказану ухвалу суду
скасувати та постановити нову, якою у
задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити,
посилаючись на те, що ухвала суду
постановлена із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив із того, що
виконавче провадження не містить
підстав для задоволення заяви ОСОБА_5
про відвід начальника та всіх
державних виконавців ВДВС Котовського
МРУЮ в Одеській області, у зв'язку з чим
постанова начальника УДВС ГУЮ в
Одеській області Полякова В.В. про
задоволення цієї заяви є незаконною і
такою, що підлягає скасуванню.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рцшення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушеного їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст.16 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець, експерт, спеціаліст,
оцінювач, перекладач не можуть брати
участі у виконавчому провадженні і
підлягають відводу, якщо вони є
близькими родичами сторін, їх
представників або інших осіб, які
беруть участь у виконавчому
провадженні, або заінтересовані в
результаті виконання рішення, або є
інші обставини, що викликають сумнів у
їх неупередженості. За наявності
підстав для відводу зазначені особи
зобов'язані заявити самовідвід. З тих
самих підстав відвід таким особам може
бути заявлений стягувачем, боржником
або їх представниками. Відвід має бути
вмотивованим, викладеним у письмовій
формі і може бути заявлений у будь-який
час до закінчення виконавчого
провадження.

Із мотивувальної частини оскаржуваної
постанови вбачається, що підставою для
виникнення у боржника виконавчого
провадження сумніву у неупередженості
начальника та державних виконавців
відділу стосовно об'єктивного
виконання рішення суду, є можливий
вплив органів прокуратури на
працівників ВДВС Котовського МРУЮ в
Одеській області.

Однак, в оскаржуваній постанові про
відвід не наведено жодних конкретних
фактів, які б доводили негативний вплив
прокуратури на державну виконавчу
службу та не наведено інших підстав для
відводу, передбачених ст. 16 Закону
України «Про виконавче провадження».

Даючи оцінку Котовської міжрайонної
прокуратури Одеської області щодо
втручання у виконавче провадження
стосовно виконання рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 09 грудня 2011 року,
суд першої інстанції виходив із
наступного.

Згідно листа Котовського міжрайонного
прокурора Одеської області О.І.
Галактіонова від 22.05.2013 року №(16-62) 1695
вих.-13, Котовська міжрайонна
прокуратура будь-яких дій або впливу на
посадовців ВДВС Котовського МРУЮ в
Одеській області при виконанні ними
судового рішення №2-2045/11 від 09.12.2011 року
не вчиняла (а.с.33).

В оскаржуваній постанові не міститься
доказів того, що стягувач чи боржники
по даному виконавчому провадженні
мають родичів в органах прокуратури чи
у ВДВС Котовського МРУЮ в Одеській
області, що якимось чином може впливати
на дії державного виконавця.

У відповідності до ст.4 Закону України
«Про прокуратуру» діяльність органів
прокуратури спрямована на всемірне
утвердження верховенства закону,
зміцнення правопорядку і має своїм
завданням захист від неправомірних
посягань, однак жодним чином не
спрямована на здійснення незаконного
впливу на державних виконавців під час
виконання ними судових рішень.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що у
відповідності до ст. 124 Конституції
України, ст. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 грудня 2011 року, яке набрало
чинності 19 вересня 2012 року, до
теперішнього часу не виконане.

Таким чином, матеріали справи свідчать
про те, що державні виконавці ВДВС
Котовського МРУЮ в Одеській області
фактично проявляють бездіяльність
щодо виконання вказаного судового
рішення, у зв'язку з чим постанова
начальника УДВС ГУЮ в Одеській області
Полякова В.В. від 26 квітня 2013 року про
відвід начальника та всіх державних
виконавців ВДВС Котовського МРУЮ в
Одеській області направлена не на
виконання судового рішення, а на
затягування стадії його виконання,
оскільки доказів існування перешкод
для виконання рішення суду матеріали
справи не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов
правомірного і обґрунтованого
висновку про те, що відвід, заявлений
начальнику та всім державним
виконавцям ВДВС Котовського МРУЮ в
Одеській області, є неумотивованим, як
це вимагається ст.16 Закону України «Про
виконавче провадження», а тому не
підлягав задоволенню начальником
Управління ДВС ГУЮ в Одеській області
Поляковим В.В., у зв'язку з чим суд
визнав постанову неправомірною та
скасував її.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу доводів
апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, ухвалу постановлено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржувану ухвалу суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1.ч.1
ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Начальника
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Полякова В.В.
відхилити.

Ухвалу Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 24 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

НА. Кононенко