Єдиний унікальний номер 741/480/14-ц
Провадження № 2/741/194/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка
28 березня 2014
року

Носівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді
Киреєва О.В.,

з участю секретаря
Мотляха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади с.
Ставок в особі Червонопартизанської
сільської ради Носівського району
Чернігівської області про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,
який потім уточнила, зазначивши, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько -
ОСОБА_2, після смерті якого спадщину
прийняла ОСОБА_3, як дружина.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3, після
смерті якої залишилося спадкове майно,
в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1.
Вона (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_3 за
заповітом, спадщину прийняла, але не
може отримати свідоцтво про право на
спадщину на вищезазначений житловий
будинок з надвірними будівлями в
нотаріальній конторі в зв'язку з
відсутністю на нього
правовстановлюючого документа. На її
(позивача) замовлення Носівським БТІ
було виготовлено технічну
документацію на будинок.

ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
з господарськими будівлями та
спорудами в порядку спадкування після
смерті матері.

В судове засідання позивач не
з'явилася, направила заяву, в якій
позовні вимоги підтримала, просила
справу розглянути без її участі.

В судове засідання представник
Червонопартизанської сільської ради
Носівського району Чернігівської
області не з'явився, до суду направив
заяву, в якій просив справу розглядати
без участі їх представника.

Суд розглядає справу у відсутності
сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд
розглядає справу без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові
докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до
типу колгоспного двору, станом на 15
квітня 1991 року в ньому були
зареєстровані і проживали ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на жилий
будинок (а.с. 10) та довідкою виконавчого
комітету Червонопартизанської
сільської ради (а.с. 11).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ
№ 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно
колгоспного двору належало його членам
на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6
вищезазначеної постанови, право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

За таких обставин ОСОБА_3 та ОСОБА_2
належало по 1/2 частині житлового
будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього
колгоспного двору.

З копії свідоцтва про смерть (а.с. 12) та
довідки виконавчого комітету
Червонопартизанської сільської ради №
618 від 28 березня 2014 року (а.с. 55)
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер
ОСОБА_2, який проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1. На день
смерті разом з ним проживала його
дружина - ОСОБА_3.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2, який проживав на території
Червонопартизанської сільської ради
Носівського району, за життя заповіту
не складав, що підтверджується
інформаційною довідкою зі Спадкового
реєстру (заповіти/спадкові договори)
(а.с. 24-37), а тому спадкоємство після його
смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти,
дружина і батьки померлого.

З копії свідоцтва про одруження (а.с. 13)
видно, що ОСОБА_2 перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майно. Зазначені
дії повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

З інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру (спадкові справи та видані на
їх підставі свідоцтва про право на
спадщину) (а.с. 23) та повідомлення
державного нотаріального архіву
Чернігівської області № 871/01-17 від 26
березня 2014 року (а.с. 50) видно, що
спадкова справа до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 не заводилася.

В судовому засіданні встановлено, що
після смерті ОСОБА_2 його дружина
ОСОБА_3 фактично вступила в управління
та володіння спадковим майном, а тому
вважається такою, що прийняла спадщину
після його смерті.

ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 5).

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 за життя склала заповіт, яким
все своє майно заповіла позивачу, що
підтверджується його копією (а.с. 42).

З довідки виконавчого комітету
Червонопартизанської сільської ради №
321 від 10 лютого 2014 року (а.с. 14) видно, що
ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована
в АДРЕСА_1. На день смерті разом з нею
проживали її дочка - ОСОБА_1 та онук -
ОСОБА_5.

За таких обставин ОСОБА_1 має право на
спадкоємство після смерті своєї матері
та в силу ст. 549 ЦК УРСР вважається
такою, що прийняла спадщину після її
смерті.

З матеріалів спадкової справи № 163/2004
до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року
ОСОБА_3 (а.с. 39-49) видно, що ОСОБА_1
отримала в нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на право на земельну частку
(пай) та право на майновий пай.

В судовому засіданні встановлено, що
державний нотаріус Носівської
районної державної нотаріальної
контори Перев’язко Л.М. відмовила
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину на житловий будинок
АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що з введенням в
дію 15 квітня 1991 року Закону України
«Про власність» колгоспні двори було
ліквідовано, а отже і свідоцтво про
право власності на колгоспний двір
втратило свою чинність, що
підтверджується постановою № 427/02-31 від
11 березня 2014 року (а.с. 17).

З матеріалів справи видно, що на
вищезазначений житловий будинок
виготовлена технічна документація (а.с.
6-8).

За встановлених обставин суд приходить
до висновку про те, що позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК
УРСР, ст.ст. 213, 215 ЦПК України,
постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня
1995 року «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, власником
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 41,5 кв. м, житловою площею 16,4 кв. м,
з господарськими будівлями та
спорудами (веранда, сарай, сарай, літня
кухня, гараж, погріб, криниця, огорожа) в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

На рішення сторонами може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.В.Киреєв