ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року.
Фастівський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко
Г.М.,

за участю: відповідача ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа: фізична особа-підприємець
ОСОБА_3, про розірвання кредитного
договору,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що між
Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір, відповідно до якого останній
наданий кредит в сумі 26849,05 грн. зі
сплатою 5 % в рік, а також за ведення
кредитної справи плати в розмірі 2,75 % в
місяць. Внаслідок невиконання ОСОБА_1
своїх зобов'язань утворилась
заборгованість в загальній сумі
45890,17 грн. Тому просить стягнути з
ОСОБА_1 заборгованість по кредитному
договору, судовий збір в розмірі 458,90
грн.

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ПАТ «Дельта Банк» про
розірвання кредитного договору,
посилаючись на те, що кредитний договір
був укладений на придбання нею майна
(послуг) згідно з переліком, що
зазначений у рахунку-фактурі. За
умовами договору вона доручила банку
перерахувати продавцю - ФОП ОСОБА_3
частину суми кредиту, оскільки між нею
та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір на
придбання будівельних матеріалів. Банк
перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_3 суму
вартості майна. Проте, не дивлячись на
отримання коштів ФОП ОСОБА_3 майно їй не
надав, на її звернення надав розписку,
що зобов'язується повернути всі кошти,
які йому були надані банком. Банк
звернувся з позовом до неї про
стягнення кредитних коштів, з чим вона
не погоджується, оскільки за умовами
кредитного договору у разі неотримання
позичальником майна у продавця,
грошові кошти перераховуються
продавцем кредитору з метою погашення
заборгованості позичальника. Отже
вважає, що не повинна повертати
відповідачеві кошти за даним кредитом,
бо договір повинен бути розірваний, а
відповідальність по кредитним
зобов'язанням повинен нести ФОП ОСОБА_3
Зазначений договір має бути
розірваний, оскільки після його
укладання істотно змінилися обставини,
якими вона керувалась при його
укладенні. На цих підставах просить
розірвати кредитний договір, укладений
між нею та ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою суду від 17.02.2014 року
справа за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та справа за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа: фізична особа-підприємець
ОСОБА_3, про розірвання кредитного
договору були об'єднані в одне
провадження.

В судове засідання представник
ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, просив
розглядати справу за відсутності
представника позивача, свої позовні
вимоги підтримують в повному обсязі.
Проти позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта
Банк» письмово заперечували, мотивуючи
тим, що Банк виконав свої обов'язки за
кредитним договором, надавши
позичальнику кредит в порядку, у строки
та на умовах, визначених кредитним
договором. Банк не відповідає перед
позичальником за виконання ФОП ОСОБА_3
своїх договірних зобов'язань за
договором на придбання будівельних
матеріалів. Заперечують також проти
посилання ОСОБА_1 на зміну істотних
обставин з підстав, викладених у
письмовому запереченні.

ОСОБА_1 свій позов до ПАТ «Дельта Банк»
підтримала у повному обсязі, позов
ПАТ «Дельта Банк» не визнала з
підстав, вказаних нею у позовній заяві
до ПАТ «Дельта Банк» про розірвання
кредитного договору.

Суд, вислухавши пояснення
відповідача та її представника,
вивчивши письмові матеріали справи,
дійшов висновку, що позов ПАТ «Дельта
Банк» задоволенню не підлягає, а позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 08.09.2011 року
між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був
укладений Кредитний договір №
009-28527-080911, за умовами якого кредитор
надає позичальнику кошти на наступні
цілі: на придбання позичальником майна
(послуг) у сумі 26849,05 грн. згідно з
переліком, що зазначений у
рахунку-фактурі № 1/08-09 від 08.09.2011 та
розділі ІІ цього договору, та на оплату
кредитору плати за надання кредиту у
розмірі 939,72 грн. Кредит надається
строком на 21 місяць, з кінцевим
терміном повернення та сплати всіх
плат не пізніше ніж 07 червня 2013 року. За
користування кредитом позичальник
сплачує кредитору проценти, виходячи
зі ставки 5 % річних, за обслуговування
кредитної заборгованості позичальник
сплачує кредитору плату в розмірі 2,75 % в
місяць.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного
договору позичальник доручив
кредитору перерахувати продавцю майна
ФОП ОСОБА_3 частину кредиту.

Окрім цього, згідно п.п. 5.2., 5.3., 5.4.
Кредитного договору позичальник у
забезпечення виконання своїх
зобов'язань за цим договором щодо
повернення кредиту, сплати процентів,
плати за обслуговування кредитної
заборгованості, штрафних санкцій та
збитків, передає кредитору на весь
строк дії цього договору у заставу
майно, яке визначене в розділі ІІ цього
договору, а кредитор приймає його у
заставу та набуває право одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета застави у повному обсязі
переважно перед іншими кредиторами
позичальника, якщо інше не встановлено
законом. За домовленістю сторони
оцінюють предмет застави у розмірі
його вартості, що становить 26849,05 грн. На
строк дії цього договору предмет
застави знаходиться у володінні і
користуванні позичальника та
перебуває за фактичною адресою
проживання останнього.

Банк свої зобов'язання виконав та
перерахував ФОП ОСОБА_3 грошові кошти в
сумі 26849, 05 грн., що підтверджено
меморіальним ордером № 32131880 (а.с.9).

Проте отримавши кошти, ФОП ОСОБА_3
обумовлені матеріали ОСОБА_1 не надав. У
відповідь на її звернення
зобов'язувався повернути всі грошові
кошти, які йому було надано банком в
рахунок вартості майна, яке він повинен
був поставити. Проте кошти не повернув
також.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1
заборгованість по наданому їй кредиту
не погашала, Банк нарахував їй
заборгованість станом на 25.08.2013 року в
загальній сумі 45890, 17 грн.

ОСОБА_1 не погоджується з
пред'явленою до неї вимогою, оскільки
вважає, що заборгованість має
сплачувати ФОП ОСОБА_3, оскільки він в
свою чергу порушив умови договору і не
поставив матеріали, на придбання яких і
були надані кредитні кошти.

Вказане заперечення ОСОБА_1 є
обгрунтованим, оскільки відповідає
умовам кредитного договору, а саме п. 1.6.
договору, де вказано, що у разі
розірвання між позичальником та
продавцем майна договірних відносин
щодо купівлі-продажу майна, внаслідок
чого буде проведена заміна майна на
аналогічне іншої марки меншою
вартістю, або у випадку неотримання
позичальником майна у продавця чи
відмови від отримання майна, або у разі
проведення продавцем у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, зменшення вартості майна без
заміни його на інше, грошові кошти, які
мають бути сплачені продавцем в якості
відшкодування вартості повернутого
або неодержаного майна, або в якості
відшкодування частини вартості майна
перераховуються продавцем кредитору з
метою погашення заборгованості
позичальника за даним договором, після
чого кредитор здійснює відповідне
коригування кредитних зобов'язань
позичальника за цим договором в
частині зменшення загальної кількості
платежів, які позичальник зобов'язаний
сплатити кредитору за цим договором.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Як було встановлено, ФОП ОСОБА_3
матеріали, за які отримав грошові
кошти, ОСОБА_1 не надав. В зв'язку з цим,
виходячи з положень, закріплених в п. 1.6
Кредитного договору, саме ФОП ОСОБА_3
має повернути Банку кошти, які він
отримав за придбане ОСОБА_1 майно. А
отже Банком неправомірно пред'явлено
вимогу про повернення коштів до ОСОБА_1,
оскільки це суперечить умовам
договору.

Також згідно кредитного договору
ОСОБА_1 передала Банку у заставу майно,
яке мала намір придбати у ФОП ОСОБА_3,
для забезпечення виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором, за
рахунок чого Банк міг отримати
задоволення своїх вимог. Проте, не
дивлячись на надане Банку п. 5.6.
Кредитного договору право перевіряти
документально і фактично наявність,
стан, умови збереження і використання
предмета застави, Банком не було
перевірено, чи було поставлене майно
продавцем позичальнику. В зв'язку з цим
фактично умова договору про заставу не
була реалізована, оскільки ОСОБА_1 не
отримала у власність матеріали, а отже
і не могла передати їх Банку під
заставу.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що внаслідок
невиконання ФОП ОСОБА_3 свого
зобов'язання щодо надання ОСОБА_1
придбаних матеріалів, що власне і було
предметом Кредитного договору, остання
не отримала того, на що розраховувала,
укладаючи кредитний договір, а отже
обов'язок з повернення Банку кредитних
коштів має бути покладено на ФОП
ОСОБА_3, оскільки він вказані кошти
отримав та через неможливість
поставити оплачений товар має
повернути кошти Банку.

В зв'язку з тим, що обов'язок щодо
повернення заборгованості має нести
інша особа, а тому підстави для
подальшого виконання ОСОБА_1 обов'язків
за кредитним договором відсутні, суд
вважає, що кредитний договір має бути
розірваний.

Керуючись ст. ст. 526, 611, 1049, 1054 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа: фізична особа-підприємець
ОСОБА_3, про розірвання кредитного
договору - задоволити.

Розірвати кредитний договір №
009-28527-080911, укладений 08 вересня 2011 року
між Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» та ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: