У Х В А Л А

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про накладення
стягнення на майно, яке було передане
спадкоємцям у натурі, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 15 жовтня 2013 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 23 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, у якому просив у рахунок
погашення суми боргу за договором
позики № 1 від 02 березня 2012
року, укладеного між ним та ОСОБА_7, у
розмірі 1 598 600 грн накласти стягнення на
спадкове майно - житловий будинок із
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований по
АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,150
га, розташовану за цією ж адресою.

Посилався те, що 02 березня 2012 року
він надав ОСОБА_7 у борг 1 597 600 грн, а
останній зобов'язався їх повернути до 02
серпня 2012 року. Проте ОСОБА_7 суму боргу
не повернув, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1
помер. ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є
спадкоємцями померлого ОСОБА_7, які в
силу вимог ст. 1282 ЦК України зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора. Просив
задовольнити позов.

Рішенням Овідіопольського
районного суду Одеської області від
15 жовтня 2013 року позов задоволено.

У рахунок погашення суми боргу за
договором позики № 1 від 02
березня 2012 року у розмірі 1 598 600 грн, що
еквівалентно 200 тис.
доларів США, накладено стягнення на
спадкове майно, яке було отримано в
натурі спадкоємцем ОСОБА_4, а саме:
житловий будинок із господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1,
та земельну ділянку, кадастровий номер
:01:003:1006, площею 0,150 га, розташовану
за цією ж адресою.

Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 23 грудня 2013 року рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 15 жовтня 2013 року
змінено. Доповнено резолютивну частину
рішення таким змістом: накласти
стягнення на спадкове майно в розмірі,
який не перевищує суму позики.

В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення просить
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
доведеності факту отримання ОСОБА_7 від
ОСОБА_3 у борг 1 598 600 грн. У
зв'язку із тим, що відповідачі як
спадкоємці померлого боржника борг не
повернули, суд у рахунок погашення суми
боргу на підставі ч. 2 ст. 1282 ЦК України
наклав стягнення на спадкове майно.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що стягнення на спадкове майно
необхідно проводити в розмірі, який не
перевищує суму позики.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що 02 березня 2012
року ОСОБА_3 надав у борг ОСОБА_7 1 598 600
грн, а останній зобов'язався їх
повернути до 02 серпня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася
спадщина на спадкове майно: житловий
будинок із господарськими будівлями та
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1,
та земельну ділянку площею 0,150
га, розташовану за цією ж адресою.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є
спадкоємцями померлого ОСОБА_7 як такі,
що прийняли спадщину у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщини.

Вимоги кредитора спадкоємці
зобов'язані задовольнити шляхом
одноразового платежу, якщо
домовленістю між спадкоємцями та
кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового
платежу суд за позовом кредитора
накладає стягнення на майно, яке було
передане спадкоємцям у натурі.

За змістом зазначених норм
матеріального права у разі відмови
спадкоємців від обов'язкового
одноразового платежу на погашення
боргу спадкодавця кредитор не
позбавлений можливості пред'явити
вимогу до них про стягнення цієї суми з
урахуванням вартості прийнятого у
спадщину майна.

У той же час, у матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що
ОСОБА_3 звертався безпосередньо до
спадкоємців боржника із вимогою про
погашення суми боргу, а останні у свою
чергу відмовилися погасити суму боргу
в межах вартості майна, одержаного у
спадщину.

Вирішуючи спір по суті, на порушення
приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди
не звернули уваги на те, що за
відсутності доказів відмови
відповідачів погасити борг у межах
вартості майна, одержаного у спадщину,
в силу вимог ст. 1282 ЦК України предметом
позову ОСОБА_3 могла бути вимога про
стягнення суми боргу в межах вартості
спадкового майна, а не накладення
стягнення на спадкове майно.

На порушення приписів ст. ст. 212, 303
ЦПК України суди, задовольняючи позов,
на зазначене уваги не звернули, не
визначилися із характером спірних
правовідносин та правовою нормою, яка
підлягає застосуванню, належної оцінки
наданим доказам не дали та дійшли
передчасного висновку про
підставність позову.

Оскільки обставини, пов'язані із
перевіркою доводів сторін та оцінкою
наданих сторонами доказів, судами не
з'ясовувались у повному обсязі, чим
порушено норми процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України), і таке
унеможливило встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
відповідно до ч. 2 ст. 338
ЦПК України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів cудової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від
15 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
23 грудня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук