Справа № 589/7584/13-ц р.
Провадження № 2/589/152/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 р. Шосткинський
міськрайонний суд Сумської області у
складі:

головуючої судді - Стародубцевої Л.О., з
участю секретаря судового засідання
Шестакової А.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Шостка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Шосткинської міської
ради, ОСОБА_3, третя особа управління
Держземагенства у Шосткинському
районі про визнання рішення
Шосткинської міської ради та
Державного акту на право власності на
землю частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Шосткинського
міськрайонного суду та просить суд:

1. Визнати частково не дійсним та
скасувати рішення XIII сесії V скликання
Шосткинської міської ради від 29.11.2007
року в частині надання у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1 площею 0,0469га. під належним
позивачу гаражем.

2. Визнати недійсним та скасувати
Державний акт на право власності на
земельну ділянку в частині площі 0,0469
га. по АДРЕСА_1, що виданий на ім'я
ОСОБА_3, серії ЯЕ № 401975, що
зареєстрований за № 132 від 08.04.2008
року, та скасувати запис про державну
реєстрацію цього Державного акту.

3. Стягнути з відповідачки ОСОБА_3
на користь позивача судові витрати по
справі.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що
ОСОБА_1 рішенням виконкому
Шосткинської міської ради № 236 від 28
серпня 1996 року надано право володіння,
користування і розпорядження
самовільно побудованим гаражем
розміром 6.0 х 7.0 кв.м на земельній
ділянці по АДРЕСА_1, яка на той час
належала ОСОБА_4, з її письмового
дозволу на відокремлення з її
земельної ділянки 42.0 м.кв. для
будівництва гаража.

В рахунок оплати за відокремлення цієї
земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
уклали усну угоду згідно якої ОСОБА_1
збудував два окремі капітальні гаражі,
собі та ОСОБА_4, які зведені під
загальним фундаментом, але мають два
окремі входи в гараж.

Згідно викопировки із Генерального
плану гараж ОСОБА_1 позначений під
літерою «З».

Таким чином ОСОБА_1, вважає, що він та
ОСОБА_4, уклали угоду про продаж
зазначеної земельної ділянки, а
вищевказаним рішенням виконкому
Шосткинської міської ради йому
передана у власність й земельна
ділянка під гаражем.

Збудований ОСОБА_1, капітальний гараж
внутрішньою площею 46.9 м.кв. розміщений
на земельній ділянці площею 60 кв.м., в
експлуатацію відповідним чином не
введений, і відповідно не
зареєстровано право власності на
нього.

З 1996 року до 2013 рік відокремлена
земельна ділянка також відповідним
чином ОСОБА_1 не приватизована, і
відповідно не зареєстровано право
власності у зв*язку з тривалою тяжкою
хворобою дружини.

В 2013 році позивач вирішив оформити
своє право власності на земельну
ділянку під належним йому гаражем. Для
цього він звернувся до ТОВ «Грегер» з
питанням щодо виготовлення технічної
документації на земельну ділянку.

ТОВ «Грегер» виготовило таку
документацію, але при складанні
кадастрового плану земельної ділянки
виявилось, що відповідачка ОСОБА_3
рішенням XIII сесії V скликання
Шосткинської міської ради від 29.11.2007
року отримала у власність земельну
ділянку в тому числі і під належним
позивачу гаражем, та отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 401975, що
зареєстрований за № 132 від 08.04.2008
року.

Тому, позивач рахує, що видачею
державного акту на право власності на
земельну ділянку під належним йому
капітальним гаражем на ім'я
відповідачки ОСОБА_3 та прийняття
Шосткинською міськрадою рішення про
передачу їй у власність загальної
земельної ділянки до складу якої
увійшла і земельна ділянка під
гаражем, було порушено право позивача
щодо власності на належний йому гараж.

В наслідок цього, позивач не має
можливості розпорядитися гаражем щодо
його продажу, оскільки для цього
необхідно оформити право власності
земельною ділянкою під ним.

Таким чином, позивач вважає, що
отриманням у власність спірної
земельної ділянки відповідачкою
ОСОБА_3 на підставі рішення
Шосткинської міськради та отриманням
нею Державного акту на право власності
на земельну ділянку під належним
позивачу гаражем порушено право
позивача на розпорядження гаражем-
отримання правовстановлюючого
документу на земельну ділянку під
гаражем.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_5, позовні вимоги
підтримали, мотивуючи тими ж самими
обставинами.

Представник відповідача Шосткинської
міської ради-начальник відділу
комунальної власності Запівахін В.В.,
позов не визнав та при цьому пояснив, що
рішення XIII сесії V скликання
Шосткинської міської ради від 29.11.2007
року в частині надання у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1, було прийнято у відповідності
до наданих на той час документів та
вимог чинного законодавства.

Відповідачка ОСОБА_3, та її представник
ОСОБА_7, позов не визнали, за його
безпідставністю та при цьому пояснили,
що 08.04.2008 року відповідачки ОСОБА_3,
був виданий Державний акт ЯЕ № 401975 на
право власності на земельну ділянку
загальною площею 0,0431 га за адресою:
АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для
ведення особистого селянського
господарства.

Технічна документація на вказану
земельну ділянку виготовлялась ТОВ
«Грегер», яке має на те відповідний
дозвіл (ліцензію) на виконання цих
видів робіт.

З наданого позивачем технічного
паспорту на вказаний гараж від 13.03.2013р.,
виготовленому Шосткинським БТІ,
вбачається, що його внутрішня площа
складає 46,9 кв.м., а з кадастрового плану
земельної ділянки начебто ОСОБА_1 від
23.10.2013 року, що фактична площа земельної
ділянки 0,0060 га, що значно перевищує
дозволену площу.

Позивач не надав суду документ, що
посвідчує право власності чи право
користування земельною ділянкою, яка
знаходиться під його гаражем, а також
не надав суду доказів відведення її меж
у натурі.

Тому, обставини, які зазначає позивач в
своєму позові щодо наявності в нього
права власності чи права користування
земельною ділянкою, мають бути
підтверджені на підставі ст.ст. 125, 126 ЗК
України і не можуть бути підтверджені
іншими засобами доказування, зокрема
показами свідків іншими
документальними доказами, які не є тими
правовстановлюючими документами,
перелік яких встановлений вказаними
нормами акту земельного законодавства
України.

Таким чином, позивач не має законного
права власності чи права користування
земельною ділянкою під гаражем.

Позивач по справі, здійснює
користування земельною ділянкою, на
якій знаходиться гараж, без жодних на
те правових підстав, тобто здійснює
виключно фактичне користування
земельною ділянкою, яка на момент
розгляду справи в суді йому не
належить.

У відповідності до діючого на той
момент законодавства, на підставі
рішення Шосткинської міськради від
29.11.2007 року ОСОБА_3, була надана земельна
ділянка, площею 0,0431га, для ведення
особистого селянського господарства,
на підставі якого, і був виданий
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, серія ЯЕ № 401975, від
08.04.2008 року, в якому міститься план меж
земельної ділянки та кадастровий номер
земельної ділянки, а саме: :04:004:0074.
Також, були встановлені межі земельної
ділянки в натурі у відповідності до
плану меж земельної ділянки, який
зазначений на зворотному боці
Державного Акту на право власності на
земельну ділянку.

Таким чином вказані докази стверджують
факт порушення позивачем прав
відповідачки, як особи, якій було
передано у власність земельну ділянку,
оскільки ним частково на її земельній
ділянці споруджено нерухоме майно.

Відповідно до пункту 6 Постанови
Верховної Ради України від 18.12.1990 року
«Про земельну реформу» особи, яким
земельні ділянки надано у користування
до введення у дію Земельного кодексу
України, повинні були до 01.01.2004 року
оформити право власності чи право
користування. Після закінчення нього
строку право користування земельною
ділянкою втрачається. Позивач порушив
вимоги вказаного Закону і навіть
провів незаконну перебудову гаражу в
сторону збільшення його площі, яка не
була йому надана у встановленому
законом порядку, а будівництво на ній
проведено без виготовлення та
погодженої в установленому порядку
проектної документації і всупереч ЗУ
«Про планування та забудову територій»
- без отримання відповідного дозволу.

Представник 3-ї особи управління
Держземагенства у Шосткинському
районі - головний спеціаліст -
юрисконсульт Шушунов Є.В., в рішенні
покладається на розсуд суду та при
цьому пояснив, що позов не підлягає
задоволенню за відсутності
відповідних правовстановлюючих
документів. Крім, цього, згідно
договору дарування 9/20 часток житлового
будинку від 02.12 2005 року посвідченого
приватним нотаріусом Шосткинського
міського нот ареального округу
Сумської області ОСОБА_10, відповідним
чином зареєстрований, яким ОСОБА_11,
іменований як «дарувальник», а з другої
сторони ОСОБА_3, іменована як
«обдарована», ОСОБА_11, подарував своїй
дружині ОСОБА_3, яка прийняла від нього
в дар зазначені 9/20 часток житлового
будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці,
місце розташування якої Шосткинська
міська рада.

На вищезгаданій земельній ділянці
розташовано дерев*яний житловий
будинок з переліченими господарськими
спорудами, в тому числі й два гаражі
позначені літерами «Ж» та «З».

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка: ОСОБА_12, пояснила, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, уклали угоду згідно якої ОСОБА_1
за надання земельної ділянки збудував
два капітальних гаража, собі та ОСОБА_4,
які зведені під загальним фундаментом,
але мають два окремі входи в гараж.

Свідки ОСОБА_13, та ОСОБА_8, пояснили, їм
відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, домовились
через виконком про відокремлення
земельної ділянки на користь ОСОБА_1,
який в рахунок оплати за земельну
ділянку збудував за їх допомогою два
капітальні гаражі.

Вислухавши сторони та дослідивши
докази по справі, а саме: копію рішення
виконкому Шосткинської міськради №236
від 29.08.1996 року, копію викопіровки із
генерального плану м.Шостка на гараж,
копію листа виконкому Шосткинської
міськради від 22.08.2013 року та копію
довідки управління Держземагенства у
Шосткинському районі від 29.11.2013 року
щодо передачі земельної ділянки
ОСОБА_3, копію ситуаційної схеми, копію
кадастрового плану земельної ділянки,
копію технічного паспорту на гараж,
копію рішенням XIII сесії V скликання
Шосткинської міської ради від 29.11.2007
року, копію державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3,
від 08.04.2008 року та копію Договору
дарування 9/20 часток житлового будинку
від 02.12.2005 року, суд прийшов до висновку,
що позов не підлягає задоволенню із
слідуючих підстав.

ОСОБА_1 рішенням виконкому
Шосткинської міської ради № 236 від 28
серпня 1996 року надано право володіння,
користування і розпорядження
самовільно побудованим гаражем
розміром 6.0 х 7.0 кв.м на земельній
ділянці по АДРЕСА_1, яка на той час
належала ОСОБА_4, з її письмового
дозволу на відокремлення з її
земельної ділянки 42.0 м.кв. для
будівництва гаража.

Як пояснив позивач збудований ним
капітальний гараж внутрішньою площею
46.9 м.кв. розміщений на земельній
ділянці площею 60 кв.м., в експлуатацію
відповідним чином не введений, і
відповідно не зареєстровано право
власності на нього.

З 1996 року до 2013 рік відокремлена
земельна ділянка також відповідним
чином не приватизована, і відповідно не
зареєстровано право власності.

Таким чином, позивач не має відповідних
правовстановлюючих документів,
оскільки земельна ділянка йому не
виділялася в установленому законом
порядку Шосткинською міськрадою, а
також він і не є і її користувачем.

В 2013 році на звернення ОСОБА_1, ТОВ
«Грегер» виготовило технічну
документацію на земельну ділянку, але
при складанні кадастрового плану
земельної ділянки виявилось, що ОСОБА_3
рішенням XIII сесії V скликання
Шосткинської міської ради від 29.11.2007
року отримала у власність земельну
ділянку в тому числі і під гаражем, та
отримала Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 401975, що зареєстрований за № 132
від 08.04.2008 року.

Суб'єкт набуває право власності на
гараж в установленому законом порядку
за наявності підстав:

- отримання документу на законне
користування або володіння землею під
гаражем;

- реєстрація права власності на
гараж (якщо гараж капітальний).

Громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених Земельним кодексом України

У відповідності до ст. 125 ЗК України, (в
редакції на 01.01.2008р. на момент
оформлення правовстановлюючого
документу, що посвідчує право
власності на землю) право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Документ, що посвідчує право власності
чи право постійного користування
земельною ділянкою, згідно ч. 1 ст. 126
Земельного кодексу України, є
Державний акт, а право оренди землі,
відповідно до ч.2 тієї ж правової норми,
оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Відповідач не довів суду відповідними
доказами відведення земельної ділянки
під будівництво гаражу з урахуванням
вимог Земельного кодексу України,
наявність дозволу на виконання такого
будівництва на виділеній ділянці, не
надав доказів на підтвердження
наявності прав власності або інших
речових прав, правовстановлюючих
документів.

Згідно зі ст. 376 ЦК України, право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, необхідними умовами
узаконення в судовому порядку
самочинно побудованих об'єктів є:

- відведення для цієї мети в
установленому порядку забудовнику
земельної ділянки;

- відсутність заперечень з боку
власника земельної ділянки;

- відсутність порушення в результаті
самочинної забудови прав інших осіб.

Під наданням земельної ділянки
розуміється рішення органу влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки у власність
або надання у користування, або
передачу права користування земельною
ділянкою на підставі цивільно-правових
договорів із фізичною чи юридичною
особою.

Тому, обставини, які зазначає позивач
щодо наявності в нього права власності
чи права користування земельною
ділянкою, мають бути підтверджені на
підставі ст.ст. 125, 126 ЗК України і не
можуть бути підтверджені іншими
засобами доказування, зокрема показами
свідків іншими документальними
доказами, які не є тими
правовстановлюючими документами,
перелік яких встановлений вказаними
нормами акту земельного законодавства
України.

Відповідно до пункту 6 Постанови
Верховної Ради України від 18.12.1990 року
«Про земельну реформу» особи, яким
земельні ділянки надано у користування
до введення у дію Земельного кодексу
України, повинні були до 01.01.2004 року
оформити право власності чи право
користування. Після закінчення нього
строку право користування земельною
ділянкою втрачається. Позивач порушив
вимоги вказаного Закону і навіть
провів незаконну перебудову гаражу в
сторону збільшення його площі, яка не
була йому надана у встановленому
законом порядку, а будівництво на ній
проведено без виготовлення та
погодженої в установленому порядку
проектної документації і всупереч ЗУ
«Про планування та забудову територій»
- без отримання відповідного дозволу.

Тому виділена земельна ділянка, на яку
позивачем не було оформлено прав
власності, перебувала у володінні і
розпорядженні місцевого органу
державної влади, якою є Шосткинська
міська рада, яка обґрунтовано, на
підставі ст.17 ЗК України визначилась з
подальшим її використанням та передана
в приватну власність ОСОБА_3, для
ведення особистого селянського
господарства. Дане рішення було
прийняте в межах компетенції та
повноважень органу державної
виконавчої влади місцевої державної
адміністрації, а виданий на його
підставі Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку є законним .

Згідно ст.ст. 152, 155 ЗК України, акт
органу державної влади чи органу
місцевого самоврядування може бути
визнаний недійсним виключно за
поєднання двох умов (обставин), а саме:
якщо цей акт не відповідає вимогам
закону та порушує права особи на
земельну ділянку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ
«Про судовий збір» з відповідачки на
користь позивача підлягає стягненню
судовий збір в сумі 229 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,14,60,88,208-209,212-215,218,223
ЦПК України, ст. 376 ЦК України, ст.ст. 17,125,
126,152, 155 ЗК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до
Шосткинської міської ради, ОСОБА_3,
третя особа управління
Держземагенства у Шосткинському
районі про визнання частково недійсним
та скасування рішення XIII сесії V
скликання Шосткинської міської ради
від 29.11.2007 року в частині надання у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1 площею 0,0469га., а також
відмовити у визнанні недійсним та
скасуванні Державного акту на право
власності на земельну ділянку в
частині площі 0,0469 га. по АДРЕСА_1, що
виданий на ім'я ОСОБА_3, серії ЯЕ № 401975,
що зареєстрований за № 132 від
08.04.2008 року, та скасуванні запису про
державну реєстрацію цього Державного
акту

Відповідно до ст. 218 ЦПК України вступна
та резолютивна частини проголошені в
судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Сумської області через
Шосткинський міськрайонний суд шляхом
подання протягом 10 днів з дня його
проголошення апеляційної скарги, а
особам, які не були присутніми під час
проголошення рішення суду, протягом
цього строку з дня отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не
було скасованим, воно набирає законної
сили після перегляду справи
апеляційним судом.

Суддя Шосткинського
міськрайонного суду

Сумської області
Л.О.Стародубцева