Справа № 686/603/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

15.04.2014

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючої-судді:
Чевилюк З.А.

секретаря:
Тютюнник А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Хмельницькому цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до АТ «ОТП
БАНК», третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання
договору про надання споживчого
кредиту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом
до АТ «ОТП Банк», третя особа ФОП
ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору про надання споживчого
кредиту недійсним з підстав
невідповідності волевиявлення
внутрішній волі(ч.3.ст.203 Цивільного
кодексу України), здійснення
правочину з використанням нечесної
підприємницької діяльності(ч.6 ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів»).

В судовому засіданні позивача та
представник позов підтримали та
наполягали на його задоволені.
Зауважили про відсутність можливості
позивача ознайомитись з текстом
оспорюваного правочину, внаслідок
відсутності окулярів під час його
підписання та викладення тексту надто
малим шрифтом, що унеможливлю
нормальне прочитання тексту.
Підтвердили відсутність грошових
коштів в момент досягнення
домовленості з ФОП ОСОБА_4 на
придбання металоконструкції балкону.
Відповідач, третя особа повідомлені
про час та дату судового засідання
належним чином, на судовий розгляд не
з'явились. Клопотань про відкладення,
розгляд справи за відсутності до суду
не надходило. При відсутності
заперечень з боку позивача та
представника, суд вважає за можливе
заочно розглянути справу та винести
заочне рішення. Наслідки заочно
розгляду справи роз'яснені та
зрозумілі.

Заслухавши учасників процесу та
дослідивши матеріали справи, суд
знаходить позов не підлягаючим
задоволенню.

Судом встановлено, що 10 липня 2013 року
між позивачем та відповідачем
укладено договір про надання
споживчого кредиту №, за яким
позивачу надається споживчий кредит на
загальну суму 9461,20 грн. на придбання
метало пластикових конструкцій у ФОП
ОСОБА_4 за ціною 8630 грн. Кредит
надається на 24 місяці, під 0,01 річних.

В той же день з ФОП ОСОБА_4 укладено
договір про організацію роботи по
виготовленню та передачі у власність
ПВХ конструкцій; вартість виробу 8390
грн.; завдаток 7680 грн.

Відповідно до пояснень позивача, за
матеріалами позову, позивач не
здійснювала оплату ПВХ конструкції,
оскільки ФОП ОСОБА_4 не виконав взяті
на себе зобов'язання. Суду не
представленого доказів самостійного
розрахунку позивача за
металоконструкції балкону власними
коштами позивачами, крім кредитних.

Звернення банку з вимогою про
повернення боргу зумовило
пред'явлення позову про визнання
недійсним кредитного договору.

В свою чергу 24 грудня 2013 року
Хмельницьким міськрайонним судом у
справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної
особи підприємця ОСОБА_4, за участі
третьої особи АТ «ОТП Банк» винесено
заочне рішення, за яким з ФОП ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 стягнуто в т.ч.7630,00
грн. завдатку, внаслідок невиконання
договору від 10.07.2013 року. Тоді як, за
поясненнями позивача та її
представника, ОСОБА_2 самостійних
розрахунків за металоконструкції не
здійснювала, крім спрямування банком
кредитних коштів на оплату.

Так як у суду відсутні відомості про
набрання рішенням від 24.12.2013 року
законної сили, то воно не є доказом
для суду в порядку передбаченому ст.61
ЦПК та не може бути оцінено як
належний та допустимий доказ.

Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та
згідно роз'яснення Пленуму Верховного
Суду України в п.8 постанови №9 „Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" від 06.11.2009 р. правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом. Такими
підставами є недодержання в момент
вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Не може бути визнаний недійсним
правочин, який не вчинено.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу
України, зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.230 ЦКУ правочин
визнається судом недійсним, якщо одна
сторона правочину навмисно ввела
другу сторону в оману, щодо обставин,
які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У статтях 18 і 19 Закону N 1023-XII
передбачено підстави для визнання
договору недійсним: укладення договору
на умовах, що обмежують права споживача
та вчинення правочину з використанням
нечесної підприємницької практики.

Перелік несправедливих умов у
договорах зі споживачами визначений у
ч. 3 ст. 18 Закону N 1023-XII. Відповідно до ч. 4
зазначеної статті цей перелік не є
вичерпним.

Поняття "нечесна підприємницька
практика" означає будь-яку
підприємницьку діяльність або
бездіяльність, що суперечить правилам,
торговим чи іншим чесним звичаям та
впливає або може вплинути на
економічну поведінку споживача щодо
продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 19
цього Закону нечесна підприємницька
практика включає будь-яку діяльність
(дії або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика може бути
такою, що вводить в оману, якщо під час
пропонування продукції споживачу не
надається або надається у нечіткий,
незрозумілий або двозначний спосіб
інформація, необхідна для здійснення
свідомого вибору.

Відсутність грошових коштів для
розрахунку в момент вчинення
правочину про придбання
металоконструкції у позивача,
нездійснення ОСОБА_2 будь-яких
самостійних проплат по договору з ФОП
ОСОБА_4, який передбачає передачу у
власність металоконструкції після
фінансування ОСОБА_2 вартості у
розмірі 8390 грн. ціни виробу(п.3.2.
договору), здійснення завдатку 7680
грн.(п.2.2. договору), спростовує
твердження позивача та її
представника про невідповідність
внутрішньої волі зовнішньому
волевиявленню, введення позивача в
оману.

Факт нечесної агресивної
підприємницької діяльності,
здійснення будь-якого примусу до
укладення договору про надання
споживчого кредиту, ненадання
інформації, надання неповної
інформації щодо кредитного продукту
про умови кредитування, що мало
наслідком введення в оману позивача,
не доведено позивачем в судовому
засіданні належними та допустимими
доказами.

Оспорюваний позивачем договір
відповідає вимогам законодавства,
моральним засадам суспільства, не
порушує прав та законних інтересів,
введення в оману позивача відповідачем
не доведено, і підстав, в межах
заявлених позовних вимог, визнавати
його недійсним немає.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61, 212-218,223-226 ЦПК,
ст.ст.203, 215,230 ЦК України, З.У. «Про
захист прав споживачів»,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_2
до АТ «ОТП БАНК», третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання
договору про надання споживчого
кредиту № від 10.07.2013 року
недійсним.

Направити відповідачу копію данного
рішення не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Письмова заява відповідача про
перегляд заочного рішення може бути
подана до Хмельницького
міськрайонного суду протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Хмельницький
міськрайонний суду в Апеляційний суд
Хмельницької області, а для осіб
відсутніх в засіданні, протягом
десяти днів з моменту отримання
копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду
З.А.Чевилюк