Єдиний унікальний номер 205/2490/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого
судді Скрипник К.О.,

при секретарі
Олексієнко О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про вселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25 березня 2013 року звернувся до
суду з позовом, в якому зазначив, що
ОСОБА_2, відповідач по справі є його
батьком. В Ленінському районному суді
м. Дніпропетровська розглядалася
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
батька про визнання права користування
житловим приміщенням АДРЕСА_1, яке
належить відповідачу. Вказаним
рішенням від 05 лютого 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному
обсязі, рішення набрало законної сили 05
травня 2008 року. Після закінчення
проходження військової служби позивач
повернувся до свого місця проживання,
до квартири АДРЕСА_1, однак батько
змінив замки та поставив вимоги щодо
добровільного виселення, у
категоричній формі заборонив позивачу
проживати у будинку. Починаючи з 2012
року позивач не проживає у спірному
будинку і не має до нього доступу.
Позивач перебуває на військовій службі
у внутрішніх військах МВС України, не
має службового житла, не знаходиться на
квартирному обліку, не має права
проживати у гуртожитку через наявність
житла. Позивач просив вселити його до
квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги і
просив їх задовольнити. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на обставини, викладені у
позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі та просив відмовити у їх
задоволенні. Суду пояснив, що він не
бажає щоб позивач проживав в його
квартирі та не буде надавати ключів,
оскільки з ним не спілкується.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню за
наступних підстав.

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 лютого
2008 року, яке набрало законної сили,
визнано за ОСОБА_1 право користування
жилим приміщенням, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1; зобов'язано Відділ
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
зареєструвати ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.3-5).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року,
яке набрало законної сили, встановлено,
що на підставі договору дарування від
24 березня 1971 року ОСОБА_2 є власником ?
частини будинку АДРЕСА_1; на підставі
договору дарування від 10 березня 1982
року ОСОБА_2 є власником іншої ? частини
будинку АДРЕСА_1. Таким чином ОСОБА_2 є
власником ? частини зазначеного
будинку (а.с.54-56).

02 червня 2008 року ОСОБА_1 був
зареєстрований за адресою зазначеного
будинку.

Як зазначив в судовому засіданні
представник позивача, у позивача на
даний час не має ключів від спірного
будинку, батько з ним не спілкується,
позивач бажає вселитися, оскільки
іншого житла не має, однак відповідач
перешкоджає вселенню, поміняв замки та
не надає ключі.

Відповідач в судовому засідання не
заперечував, що позивач не проживає у
будинку, вказав, що він забрав речі та
переїхав проживати до дружини,
відповідач заперечує проти проживання
позивача в його будинку, зазначив, що не
буде надавати ключі.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен
має право на житло. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Отже, суд прийшов до висновку, що
позивач на даний час не може
користуватися спірним будинком, через
неприязні стосунки з батьком, та у
нього відсутні ключі від помешкання.

Встановлено, що ОСОБА_2 звертався до
суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщення.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 листопада 2012
року в задоволені позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщення відмовлено, за відсутністю
правових підстав (а.с.51-53).

Крім того, рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 грудня 2013 року, також відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Головного управління державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщення та
усунення перешкод в користуванні
шляхом зняття з реєстраційного обліку,
оскільки періоди відсутності
відповідача за місцем своєї
реєстрації, пов'язані з проходження
військової служби (а.с.54-56).

А тому, ОСОБА_1 не втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 та має
право в ній проживати.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що на теперішній час ОСОБА_1 має усі
законні підстави для проживання у
будинку і тому має бути вселений до
квартири АДРЕСА_1. Чинення йому
перешкод в проживанні і користуванні
жилим приміщенням є прямим порушенням
статті 47 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене та
аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є законними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивача судові витрати, понесені
позивачем по оплаті судового збору у
розмірі 114,70 грн.

Керуючись ст. 47 Конституції України,
ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 до квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 114,71
грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги

Суддя
К.О. Скрипник