Єдиний унікальний номер 205/7502/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі - продажу
домоволодіння недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2013 року ОСОБА_1
звернулася до Ленінського районного
суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи:
Друга дніпропетровська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі - продажу
домоволодіння недійсним.

В обґрунтування позовних вимог,
згідно останніх уточнень зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1, помер її онук ОСОБА_5.
Після його смерті відкрилась спадщина
у вигляді будинку АДРЕСА_1, вона є
спадкоємицею за законом другої черги,
та звернулась з заявою до нотаріальної
контори для оформлення документів на
спадщину.

Після смерті онука до неї став
заходити гр. ОСОБА_6, добровільно
допомагав по дому та саду. Потім вона
розповіла гр. ОСОБА_6, що оформлює
спадок. На початку весни 2007 року ОСОБА_7,
запропонував допомогти у продажі
будинку.

В середині липня 2007 року , прийшовши
до будинку померлого онука побачила в
саду спиляні дерева. Сусідка пояснила,
що дерева вирубав ОСОБА_7 та його
знайомі.

25 червня 2007 року під час оформлення
спадщини, дізналась, що будинок її
онука зареєстрований за ОСОБА_2, згідно
довідки з КП «ДМБТІ»

Позивачка вказала, що фактично ОСОБА_6
через відповідача ОСОБА_2 отримав
домоволодіння АДРЕСА_1 на вкрай
невигідних умовах та при збігу тяжких
обставин для ОСОБА_5 Посилаючись на
викладені у позові обставини та
підстави передбачені ст..233 Цивільного
кодексу України, просила визнати
недійсним договір купівлі - продажу
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посвідченого 01 листопада 2006 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за №5334.

Ухвалою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 24 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_8,
треті особи: Друга дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 в
частині визнання права власності на
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після померлого онука
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 - залишено без
розгляду.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_8 позовні вимоги не визнала в
повному обсязі, просила відмовити.
Звернулася до суду з заявою про
застосування строків позовної
давності.

Представник третьої особи - Другої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори до суду не
з*явився. Про день, місце та час
проведення судового засідання
сповіщена належним чином.

Третя особа-приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 до суду не
з*явилася. Про день, місце та час
проведення судового засідання
сповіщена належним чином.

В ході судового розгляду встановлено,
що на підставі договору дарування від
26 грудня 2002 року, ОСОБА_5 - онуку
позивачки ОСОБА_10, на праві власності
належало домоволодіння АДРЕСА_1/а.с.10/.

На підставі договору купівлі-продажу
від 01 листопада 2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого у реєстрі за №5334,
ОСОБА_5 продав належне йому на праві
власності домоволодіння АДРЕСА_1,
відповідачці ОСОБА_2./а.с.9-10/

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.6/

З матеріалів справи вбачається, що за
час свого життя ОСОБА_5 перебував на
обліку у лікаря нарколога, фтизіатра. З
приводу захворювань неодноразово
проходив стаціонарне лікування у
клінічних лікувальних закладах міста,
у тому числі в період із 18 грудня 2006
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 у туберкульозному
відділенні КЗ МКЛ
№21./а.с.102,103,104,105,106,107,109/

За висновком посмертної
судово-психіатричної допомоги від
14.09.2012 року, на момент складання та
підписання договору-купівлі-продажу
будь-якими психічними розладами не
страждав, за своїм психічним станом у
той період часу міг розуміти значення
своїх дій та керувати ними./а.с.98-101/

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_10 вже зверталася до суду із
позовною заявою про визнання недійсним
оспорюваного договору, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом. Рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 лютого 2013 р. відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_10 до ОСОБА_8, треті особи -
Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_11
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, довіреності, визнання
права власності в порядку спадкування
за законом відшкодування шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 лютого 2013 року - залишено без
змін./а.с.114-115,116-117/

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 ЦК України.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України, на яку
посилається позивач та її представник
визначено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Повторно звертаючись у суд з позовом,
ОСОБА_1 у позовної заяві посилається, як
на правову підставу своїх вимог, на
ст.233 ЦК України.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними, тяжкими
обставинами можуть бути тяжка хвороба
особи, членів її сім*ї чи родичів,
смерть годувальника, загроза втратити
житло, чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.

Крім того, особа, яка оскаржує
правочин, повинна довести, що за
відсутності тяжких обставин вона
взагалі або на зазначених умовах не
уклала би правочин.

Правочини, що вчиняються особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах,
характеризуються тим, що особа їх
вчиняє добровільно, усвідомлює свої
дії, але вимушена це зробити через
тяжкі обставини. При цьому невигідною
умовою може бути низька плата за
реалізацію коштовного майна, а тяжкою
обставиною - купівля ліків, виплата
боргів, витрати на лікування (як самої
особи, котра вчиняє правочин, так і її
близьких).

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5, як раніше зазначалось, мав
тяжкі захворювання: ВІЛ інфекція, IV
клінічної стадії, ХТБ обох легень. З
18.12.06 року по 30.01.2007 року знаходився на
лікуванні в КЗ міської клінічної
лікарні №21 де і помер.

Також встановлено, що ОСОБА_5
особисто був присутнім у приватного
нотаріуса ОСОБА_4 при укладенні 01.11.2006
року договору купівлі-продажу
домоволодіння із ОСОБА_2 Тобто, ОСОБА_5
добровільно, усвідомлюючи значення
своїх дій уклав зазначений договір
купівлі-продажу.

З боку позивачки ОСОБА_1 не надано
суду жодного доказу в обґрунтування
своїх позовних вимог, а саме, що через
наявні у ОСОБА_5 тяжкі обставини він
вимушений був продати спірне
домоволодіння-необхідність купівлі
ліків, проведення операції та інше/.

Також з боку позивачки не надано
належних доказів щодо укладення
договору на вкрай невигідних
умовах-стан домоволодіння на час
укладення договору купівлі-продажу та
його ринкова вартість станом на 01.11.2006
року. Надані, з боку позивачки,
оголошення продажу нерухомості в
районі де знаходиться спірне
домоволодіння, станом на 2006 рік, не
можна вважати належним доказом
вартості спірного домоволодіння.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 зазначив, що
домоволодіння по АДРЕСА_1 на час
укладення договору купівлі-продажу
знаходилось в занедбаному стані, були
відсутні вікна. Зазначив, що особисто
передавав гроші у розмірі 3 000,00 доларів
США ОСОБА_5, а також погасив борги по
будинку у розмірі 500 доларів США про що
ОСОБА_5 власноручно написав розписку.

Відповідно до ст..257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатись про порушення свого
права про особу, яка його порушила.

Як вбачається ОСОБА_1 вперше
звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним у вересні 2007 року. 26.02.2013 року
по справі було постановлено рішення
суду. У зв*язку з зазначеним суд
приходить до висновку, що строк
позовної давності з боку позивача не
пропущено.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та
недоведеним у зв*язку з чим задоволенню
не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК
України, враховує, що позовні вимоги
оплачені позивачем, судом залишено без
задоволення, у зв'язку з чим поверненню
не підлягають.

Керуючись статтями 202, 203, 204, 216, та 233 ЦК
України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215,
218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2, треті особи: Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі - продажу
будинку АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5
та ОСОБА_2, посвідченого 01 листопада 2006
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за
№5334-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.Г. Остапенко