Справа №487/719/14-ц 15.05.2014 15.05.2014 15.05.2014
Провадження №22-ц/784/869/14
Головуючий у суді першої інстанції -
Доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
- Романенко Ю.О.,

за участю: представника заявниці -
ОСОБА_3, стягувачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4,

ОСОБА_5

на ухвалу Заводського районного суду
м. Миколаєва від 28 січня 2014 року за
заявою

ОСОБА_6

про відстрочку виконання рішення суду

по справі за позовом

ОСОБА_4,

ОСОБА_5

до

ОСОБА_6,

ОСОБА_7

про стягнення суми боргу за договором
позики,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися з позовом до ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 про стягнення боргу за
договором позики.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 20 вересня 2013 року позов
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто
зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному
порядку на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 190
000 грн. боргу, а також 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення у розмірі 4 750 грн., а
всього 194 750 грн. Розподілені судові
витрати.

22 січня 2014 року ОСОБА_6 звернулася з
заявою про відстрочку виконання
вищевказаного рішення суду.

В своїй заяві зазначала, що через вкрай
важке матеріальне становище боржники
не мають можливості добровільно
виконати рішення суду, та не мають
рухомого майна, за рахунок якого вимоги
стягувачів могли б бути задоволені в
повному обсязі, а тому примусове
виконання рішення повинно бути
здійснено за рахунок нерухомого
майна. Проте, примусовій реалізації
підлягатиме єдине житло її чоловіка
ОСОБА_7 - інваліда другої групи за
психічним захворюванням, та її власне
житло.

Посилаючись на те, що на даний час в
провадженні Заводського районного
суду м. Миколаєва перебуває справа за
її заявою про визнання її чоловіка
ОСОБА_7 недієздатним, встановлення над
ним опіки та призначення її опікуном
недієздатного чоловіка, та враховуючи
необхідність забезпечення прав та
інтересів фізичних осіб, які
потребують опіки на стадії
примусового виконання рішень, заявниця
просила відстрочити виконання рішення
суду про стягнення боргу з неї та
ОСОБА_7 шляхом зобов'язання старшого
державного виконавця Заводського ВДВС
зупинити виконавче провадження на
строк до вирішення справи про визнання
особи недієздатною та встановлення
опіки.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 28 січня 2014 р. заяву ОСОБА_6
задоволено. Відстрочено виконання
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 20 вересня 2013 р. по справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про стягнення боргу за
договором позики до розгляду цивільної
справи за заявою ОСОБА_6 про визнання
особи недієздатною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухвали місцевого
суду, просили її скасувати, та
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні заяви ОСОБА_6 про
відстрочку виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, дослідивши докази по справі в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо, тощо) за заявою державного
виконавця або за заявою сторони, суд,
який видав виконавчий документ у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення.

Отже, відстрочка це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається судом.

Задовольняючи заяву, суд першої
інстанції виходив з наявності

виняткових обставин (тривала важка
психічна хвороба відповідача - ОСОБА_7
та тяжкий фінансовий стан ОСОБА_6.) та
вважав можливим відстрочити виконання
судового рішення до розгляду цивільної
справи за заявою ОСОБА_6 про визнання
особи недієздатною.

Отже, суд не переніс виконання
рішення на новий строк, як це
передбачено положеннями ст. 373 ЦПК
України, а пов'язав виконання судового
рішення з розглядом іншої справи,
тобто фактично зупинив виконавче
провадження до розгляду справи про
визнання особи недієздатною. При цьому
суд не навів жодних мотивів
необхідності застосування саме такої
відстрочки виконання судового рішення
.

Крім того, заява про відстрочку
виконання судового рішення
розглядалась судом у відсутності
стягувачів. Доказів про належне
повідомлення їх про розгляд справи, як
це передбачено ст. 76 ЦПК України,
матеріали справи не містять.

Таким чином, розглядаючи питання про
відстрочку виконання рішення суду, суд
порушив порядок встановлений для його
вирішення, а тому відповідно до п. 3 ст.
312 ЦПК України, оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню, з передачею
питання на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 28 січня 2014 року
скасувати, а заяву ОСОБА_6 про
відстрочку виконання судового рішення
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: