Справа № 458/278/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Турківський районний
суд Львівської області в складі:
головуючої, судді Строни Т.Г., при
секретарі Сисан С.І., розглянувши в
м.Турці в режимі відеоконференцзв'язку
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - виконком Нижньовисоцької
сільської ради Турківського району
Львівської області, про стягнення
аліментів на утримання батька,

встановив:

03.03.2014 року до суду із даною позовною
заявою звернувся ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилається на те, що він є батьком
відповідача ОСОБА_2.

На даний час він є інвалідом другої
групи по зору, отримує державну пенсію
в сумі 894 гривні.

Оскільки пенсія не забезпечує йому
гідний рівень життя, а житловий
будинок, в якому він зареєстрований, є
непридатним для проживання і потребує
капітального ремонту, а також,
враховуючи, що він потребує додаткових
витрат на лікування, просить суд
стягнути із відповідача аліменти на
своє утримання в сумі по 400 гривень
щомісячно та на лікування у розмірі по
200 гривень щомісячно.

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримав та надав пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві. Додатково пояснив, що він хворіє,
лікується, на що йому потрібні кошти.

В судовому засіданні відповідач позов
не визнав та пояснив, що він не працює,
перебивається тимчасовими
заробітками, і на даний час не може
надавати допомогу своєму батькові.
Батько ж має на праві власності два
житлових будинки: в с. Штуківець
Турківського району та в с. Гуменець
Пустомитівського району; має машину,
якою керує. Просить у позові відмовити.

В судовому засіданні
представниця відповідача, ОСОБА_3,
позов не визнала і пояснила, що, хоча
позивач і є непрацездатним, але він не є
таким, що потребує матеріальної
допомоги, оскільки отримує щомісячну
державну пенсію в сумі 949 гривень;
матеріально забезпечений краще, аніж
відповідач; його хвороба серця не є
підставою для його інвалідності, до
тяжкої хвороби, та немічності законом
не віднесені, матеріальний стан
позивача є кращим, аніж у відповідача.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, просить
розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши сторони, представницю
відповідача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
дослідивши обставини справи, всі
наявні документи, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити
частково, із таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є рідним
батьком відповідача. Сторони
зареєстровані в одному будинку в
с.Штуківець Турківського району
Львівської області.

Окрім відповідача, позивач має ще
одного повнолітнього сина, ОСОБА_6, до
якого позову про стягнення аліментів
на даний час не пред'являв.

Позивач є інвалідом другої групи по
зору і у зв'язку із цим є
непрацездатним, отримує пенсію в
розмірі прожиткового мінімуму для
нерацездатної особи в сумі 949 гривень
щомісячно, не займається
підприємницькою діяльністю, потребує
матеріальної допомоги. Тяжкою хворобою
позивач не страждає та не є немічним.

Позивач вже раніше звертався із
аналогічним позовом до відповідача.
Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 25.05.2013 року
йому у позові відмовлено.

Наведені вище обставини
підтверджуються: актом обстеження
місця проживачння позивача від 30.07.2013
року (а.с. 7,25), довідкою про склад сім'ї
позивача (а.с 8,80); довідкою із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с. 9,36);
копією рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
25.05.2013 року (а.с.31-34); чеками на придбання
ліків (а.с. 66-70); витягом із медичної
карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 від
28.03.2014 року (а.с. 72); витягом із медичної
карти амбулаторного хворого ОСОБА_1
(а.с. 74); довідкою до акта огляду
медико-соцальною експертною комісією
серії 10 ААВ № 673629 від 06.11.2013 року (а.с. 79),
довідкою про розмір отримуваної
позивачем пенсії від 17.04.2014 року (а.с. 88),
довідкою № 55 від 12.04.2014 року начальника
Центру надання послуг, пов'язаних з
використанням транспортних засобів,
показаннями в судовому засіданні
свідків: 1) ОСОБА_4, яка в судовому
засіданні показала, що вона є колишньою
дружиною позивача, проживає в с.Лани
Пустомитівського району. Знає, що
позивач є забезпеченим, живе в
Пустомитівському районі, в с.Гуменець -
в тому будинку, що вони із позивачем
поділіли; 2) ОСОБА_5, лікаря, який в
судовому засіданні показав, що із 20 по 28
березня 2014 року позивач лікувався
стаціонарно в терапевтичному
відділенні Турківської КЦРЛ, де він
працює лікарем-терапевтом, із приводу
ішемічної хвороби серця та стабільної
стенокардії, він йому призначав ліки:
папаварін, кардіомагніл, сіднофарм,
рибоксін, аспаркам, мілдронат,
тіотриозолін, барбовал. Чи пов'язана
його хвороба із вадами зору, він
сказати не може.

Не довіряти даним доказам у суду немає
підстав.

Із договору купівлі-продажу від 19.05.1998
року вбачається, що під час проживання
у шлюбі позивач купив житловий будинок
в с.Гуменець Пустомитівського району
Львівської області, який складається
із двох житлових кімнат, кухні,
коридора, двох кладовок. Тобто, право на
половину цього будинку має колишня
дружина позивача.

Відповідно до ст.ст. 202,203 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги. Дочка, син крім
сплати аліментів зобов'язані брати
участь у додаткових витратах,
викликаних тяжкою хворобою,
інвалідністю або немічністю.

В силу ст. 205 СК України суд визначає
розмір аліментів на батьків у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) з урахуванням
матеріального та сімейного стану
сторін. При визначенні розміру
алміентів та додаткових витрат суд
бере до уваги можливість одержання
утримання від інших дітей, до яких не
пред'явлено позову про стягнення
аліментів, дружини, чоловіка та своїх
батьків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
прожитковий мінімум» прожитковий
мінімум - це вартісна величина
достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я набору
продуктів харчування (далі - набір
продуктів харчування), а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості.

Як видно із визначення,
встановленого законом, прожитковий
мінімум не включає в себе вартість
лікування, проведення ремонтів,
пересування у зв' язку із перебуванням
на стаціонарному лікуванні. А тому
посилання позивача на те, що він
потребує допомоги із боку сина, суд
визнає вагомими і такими, що
заслуговують на увагу.

Враховуючи те, що відповідач є
молодою, здоровою, працездатною
людиною, яка не сплачує аліменти,
періодично працює, не має
інвалідності, суд вважає, що він
спроможний сплачувати аліменти
батькові в розмірі по 200 гривень
щомісячно. Призначаючи даний розмір
аліментів, суд враховує, що у позивача є
також інший повнолітній син, до якого
він може пред'явити позов про стягнення
аліментів.

Суд вважає, що не мають юридичного
значення посилання відповідача на те,
що у власності позивача є два будинки
та автомобіль, оскільки їх існування не
створює для позивача додаткових джерел
доходів. Окрім пенсії, яка дорівнює
прожитковому мінімуму на
непрацездатну особу, інших джерел
доходів він не має і не може мати у
зв'язку із інвалідністю другої групи.

Однак, враховуючи наведені вище
вимоги закону та встановлені фактичні
обставини справи, вимоги позивача про
про те, що він потребує допомоги у
несенні додаткових витрат, не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, так як судом не встановлено,
що позивач страждає тяжкою хворобою, є
немічним або у зв'язку із інвалідністю
поніс додаткові витрати, ці його вимоги
суд вважає безпідставними.

Враховуючи наведене вище та керуючись
ст.ст. 4,10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.
202-205 СК України, Законом України «Про
прожитковий мінімум», Законом України
«Про Державний бюджет України на
2014рік», суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця села Нижнє Висоцьке
Турківського району Львівської
області, в користь ОСОБА_1 аліменти в
твердій грошовій сумі - по 200 гривень
щомісячно, починаючи із 03.03.2014 року до
змін у матеріальному, соціальному
становищі, або стану здоров'я.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в сумі
243 гривні 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 10 днів із
дня його проголошення.

Головуюча-