Справа № 523/3386/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в
складі:

головуючого - судді
Малиновського О.М.

при секретарі - Стояновій
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 15, в місті
Одесі, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - про
стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ

Позивачі звернулися до суду з
позовом про стягнення з відповідачів в
солідарному порядку боргу за
договорами позики. Так, ОСОБА_1 просить
стягнути на її користь борг за
договором позики від 12.02.2011р., який був
укладений між ОСОБА_5 та відповідачами
на суму 50 000 доларів США, право вимоги по
якому перейшло до неї за договором
переуступки вимог від 04.11.2013р. За
вказаним договором ОСОБА_1 просить
стягнути з відповідачів суму основного
боргу в розмірі 400 000 гривень
(еквівалент 50 000 доларів США) та
проценти за користування грошовими
коштами в розмірі 31000 гривень, виходячи
з розміру облікової ставки НБУ (6,5%)на
2013р.. ОСОБА_2 просить стягнути з
відповідачів борг за договором позики
в розмірі 56000 гривень (еквівалент 7000
доларів США), які позичали відповідачі
у січні 2012р. та зобов'язались повернути
01.02.2012р., а також просить стягнути
проценти за користування грошовими
коштами в розмірі 3640 гривень, виходячи
з розміру облікової ставки НБУ (6,5%)на
2013р.. Дані обставини стали підставою
для звернення до суду.

Позивачі та їх представник -
ОСОБА_7 позовні вимоги в судовому
засіданні підтримали, просять
задовольнити.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні
пред'явлені позовні вимоги в частині
стягнення з них боргу за договором
позики від 12.02.2011р. визнали в повному
обсязі. В частині стягнення з них
процентів за користування грошовими
коштами вважали позовні вимоги
безпідставні. Щодо стягнення боргу за
договором позики в розмірі 7000 доларів
США відповідачі зазначили, що дійсно в
січні 2012р. вони знаходячись в квартирі
ОСОБА_2 написали розписку за якою
нібито позичали 7000доларів США, проте
розписка була написана під
психологічним тиском з боку двох
чоловіків, які є знайомими ОСОБА_2
Відповідачі вказали, що ці особи їх
залякували, погрожували розправою.
Посилаючись на вказані обставини
просять відмовити в задоволені
позовних вимог в цій частині.

Суд, заслухавши позивачів та їх
представника, відповідачів, вивчивши
матеріали справи, допитавши свідка,
встановивши факти та відповідні до них
правовідносини, прийшов до наступного
висновку.

Матеріалами справи встановлено,
що 12.02.2011р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ОСОБА_3
був укладений договір позики за
умовами якого ОСОБА_5 передала у
власність відповідачів грошові кошти
в розмірі 50 000 доларів США, а останні
прийняв грошові кошти зобов'язалась їх
повернути в строк до 12.08.2011р. Факт
передачі грошових коштів
підтверджується розпискою від 12.02.2011р.
(а.с.16).

Договором відступлення прав
вимоги від 04.11.2013р., ОСОБА_5 відступила
ОСОБА_1 право вимоги за договором
позики від 12.02.2011р. (а.с.13). Даний договір
відповідає вимогам ст. 513 ЦК України.

На підставі розписки, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 у січні 2012р. отримали в борг
від ОСОБА_2 7000 доларів США, які
зобов'язались повернути в строк до
01.02.2012р.(а.с.21).

Матеріалами справи встановлено,
що ОСОБА_3, ОСОБА_4 прийняти на себе
зобов'язання по поверненню грошових
коштів, у строки визначені у розписках
не виконали, позичені грошові кошти не
повернули.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договорами позики, які згідно зі ст. 1047
цього ж Кодексу були укладені
представленою позивачами письмовою
розпискою, одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Згідно ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог що звичайно ставляться.

Отже, встановлений в судовому
засіданні факт невиконання прийнятих
на себе грошових зобов'язань, вказує на
те, що пред'явлені позовні вимоги
підлягають задоволенню шляхом
стягнення з відповідача позичених
грошових сум в рівних частках, а не в
солідарному порядку як ставилися
вимоги позивачами, так як зобов'язання
по поверненню боргу виникло у
відповідачів в рівних частках.
Оскільки грошові кошти були позичені в
доларах США, їх стягнення слід
проводити за курсом НБУ встановленого
на час розгляду справи. Разом з тим, на
час розгляду справи вартість долара до
гривні за курсом НБУ складає
10,67гривень за 1 долар США. В зв'язку з
чим стягнення боргу з відповідачів на
користь позивачів провадиться судом у
межах заявлених позовних вимог. Відтак,
з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід
стягнути борг за договором позики від
12.02.2011р. в розмірі 400 000 гривень та на
користь ОСОБА_2 в розмірі 56000 гривень.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договором
не встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Як встановлено судом, між сторонами
договорів позики не був встановлений
розмір процентів за користування
грошовими коштами, в зв'язку з чим
розмір процентів за користування
позикою слід визначити згідно ч.1 ст.1048
ЦК України, а саме в розмірі облікової
страви НБУ, яка з 13.08.2013р. дорівнює 6,5%.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що з
відповідачів на користь ОСОБА_1 слід
стягнути проценти за користування
грошових коштів в розмірі 31000 гривень,
та на користь ОСОБА_2 в розмірі 3640
гривень. Незважаючи на те, що розмір
процентів за користування грошовими
коштами з часу їх позичення до часу
розгляду даної справи складає більший
розмір, судом проводиться стягнення
процентів в межах заявлених позовних
вимог.

Заперечення відповідачів щодо
написання розписки під тиском, судом до
уваги не приймаються, так як такі
посилання не доведені належними та
допустимими доказами. Такі заперечення
оцінюються судом, як спосіб уникнення
цивільно-правової відповідальності.
Крім того, допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_8, знайомий
позивачів, який був присутній при
позичені грошових коштів, зазначав, що
під час позичення грошових коштів
будь-яких сварок між позивачами та
відповідачами не відбувалось,
позичання грошей відбувалось
добровільно. Щодо заперечень про
стягнення процентів, то вони
спростовуються вимогами закону, який
регулює питання їх нарахування та
стягнення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
пропорційно задоволеним позовним
вимогам слід стягнути з відповідачів в
рівних частках на користь держави
судовій сбір в розмірі 3654 гривень.

На підставі викладеного і керуючись
ст.1046,147,1051 ЦК України, ст.ст. 10,11,88,57,2121-215
ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити.

Стягнути в рівних частках з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на корись ОСОБА_1 борг за
договором позики від 12.02.2011р. в розмірі
400 000 (чотириста тисяч) гривень,
проценти за користування грошовими
коштами в розмірі 31000гривень.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на корись ОСОБА_2 борг за
договором позики в розмірі 56000 гривень,
проценти за користування грошовими
коштами в розмірі 3640 гривень.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь держави (ГУДКУ в
Одеській області (Суворовський р-н м.
Одеси) код отримувача 37607526 ГУДКУ в
Одеській області МФО 828011 № доходного
рахунку щодо сплати судового збору
0009, код класифікації доходів
бюджету 22030001, призначення платежу
22030001:050 «Судовий збір», Суворовський р/с
ЄДРПОУ суду 05482067), судовий збір в
розмірі 3654 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-ти денний
з дня оголошення рішення суду.

Суддя -