АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанського А. Д.

суддів: Перепелюк Л.М., Кулянди М.І.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника ПАТ
«Дельта Банк» - Безбородько І.Я., ОСОБА_2,
його представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», треті особи ОСОБА_2,
приватний нотаріус Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про виділення ідеальної частки у
розмірі 1/3 в квартирі та скасування
заборони відчуження на 1/3 частку
квартири, за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, в інтересах якої за
довіреністю діє ОСОБА_7, на рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 21 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, звернулася до суду з
позовом до відповідача ПАТ «Дельта
Банк», треті особи ОСОБА_2, приватний
нотаріус Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
виділення ідеальної частки у розмірі 1/3
в квартирі та скасування заборони
відчуження на 1/3 частку квартири.

Посилалася на те, що 12 грудня 2007 року,
між нею та відповідачем ПАТ «Дельта
Банк» укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1, який забезпечує
виконання умов кредитного договору
№1133/Ж-07 від 12 грудня 2007 року. З
моменту посвідчення договору іпотеки,
нотаріусом накладено заборону на
відчуження предмету іпотеки.

________________________________________________________________________
____________________

№ 22-ц/794/868/14 р.
Головуючий у 1-й
інстанції Ярема Л.В.

категорія 2/5
Доповідач
Галичанський А.Д.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 04 серпня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Чернівецької
області від 21 вересня 2011 року та
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, визнано за ОСОБА_4 право
власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1.

Зазначала, що співвласниками даної
квартири є три особи, які володіють
квартирою в рівних частках - ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, однак іпотечний
договір та заборона відчуження
квартири, порушує права неповнолітньої
ОСОБА_4, як власника 1/3 частки майна, а
тому необхідно частку, яка перебуває у
її власності виділити як ідеальну та
скасувати заборону на відчуження 1/3
частки квартири.

Просила виділити ідеальну частку
квартири за вищезазначеною адресою,
яка належить ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 на праві спільної часткової
власності, відповідно до ідеальних
часток - по 1/3 кожному наступним чином,
визнати за ОСОБА_4 ідеальну частку у
розмірі 1/3 на: житлову кімнату №1,
житлову кімнату № 2, на кухню, на
ванну кімнату, на туалет, на
допоміжні приміщення квартири, на
житлову площу квартири у розмірі 9,17
кв.м., на нежитлову площу квартири у
розмірі 8,63 кв.м. та скасувати заборону
відчуження на 1/3 нерухомого майна -
вказаної квартири.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 21 березня 2014 року в
позові ОСОБА_4, в інтересах якої діє
ОСОБА_5 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», треті особи
ОСОБА_2, приватний нотаріус
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про виділення ідеальної
частки у розмірі 1/3 в квартирі АДРЕСА_1
шляхом визнання за ОСОБА_4 ідеальної
частки у розмірі 1/3 на житлову кімнату
№1, житлову кімнату № 2, на кухню, на
ванну кімнату, на туалет, на
допоміжні приміщення квартири, на
житлову площу квартири у розмірі 9,17
кв.м., на нежитлову площу квартири у
розмірі 8,63 кв.м. та скасування заборони
відчуження на 1/3 частку вказаної
квартири - відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вищезазначене рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, ухвалене з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ПАТ «Дельта Банк», треті особи ОСОБА_2,
приватний нотаріус Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Вважають, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 грудня 2007 року, між ТзОВ «Український
промисловий банк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» та ОСОБА_5 укладено
іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
який забезпечує вимоги
іпотекодержателя за кредитним
договором №1133/ж-07 від 12 грудня 2007 року,
згідно якого предметом іпотеки є
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 53,4
кв.м., в тому числі житловою площею 27.5
кв.м.

Квартира придбана ОСОБА_5 у ОСОБА_8
12.12.2007 року, що підтверджується
договором купівлі-продажу, який
посвідчений приватним нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 Право власності ОСОБА_5
на дану квартиру зареєстровано в
Чернівецькому КОБТІ.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 04 серпня
2011 року, визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/3
частку вищевказаної квартири.

Встановлено, що самовільно
переобладнано веранду та кухню, після
чого загальна площа спірної квартири
становить 62,7 кв.м., житлова - 29,7 кв.м.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 13 лютого 2013 року
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах
і в інтересах ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта
Банк», третя особа ОСОБА_2, про визнання
недійсним іпотечного договору від
12.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та
ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції вважає, що скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Вищезазначені обставини, встановлені
судом першої інстанції повно, на
підставі належних та допустимих
доказів, яким дана правильна юридична
оцінка і до спірних правовідносин
правильно застосовані норми
матеріального права, що їх регулюють.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що оскільки співвласниками спірної
квартири є ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, то
належними відповідачами в даній справі
в частині позовних вимог про виділення
1/3 частки у спірній квартирі можуть
бути ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а даний позов
ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_9,
пред'явлений до неналежного
відповідача ПАТ «Дельта Банк», який не
є співвласником вказаного нерухомого
майна.

Крім того, відмовляючи в частині
позовних вимог про скасування заборони
відчуження 1/3 частки спірної квартири,
заявлених позивачем до ПАТ «Дельта
Банк», суд першої інстанції правильно
застосував положення ст.23 Закону
України «Про іпотеку», згідно якої у
разі переходу права власності на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
іншої особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції прийшов до
неправильного висновку про
неналежність відповідача - ПАТ «Дельта
Банк» у даній справі є помилковими,
оскільки в мотивувальній частині
рішення судом зазначено, що ПАТ «Дельта
Банк» є неналежним відповідачем лише в
частині позовних вимог, що стосуються
виділення в натурі 1/3 ідеальної частки
у квартирі АДРЕСА_1, а не загалом по
справі.

Помилковими також є доводи апелянта
про те, що суд першої інстанції
безпідставно застосував до спірних
правовідносин ст.23 Закону України «Про
іпотеку», оскільки апелянт не
правильно тлумачить зазначену норму,
вказуючи на те, що переходу права
власності до ОСОБА_4 в порядку
спадкування чи правонаступництва не
відбулося. Зазначена норма передбачає,
що іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна в разі
переходу права власності на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва, а не
лише в порядку спадкування чи
правонаступництва.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах
якої за довіреністю діє ОСОБА_7,
відхилити.

Рішення Шевченквського районного суду
м.Чернівці від 21 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: