Справа № 736/61/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:
головуючого -судді Корха О.І.,
при секретарі -Александровій Н.Л.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянувши заочно у судовому
засіданні у м. Корюківка у приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду, мотивуючи свої дії тим, що вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3. Від спільного
подружнього життя у них є повнолітня
дитина, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
До знайомства з відповідачем
позивачка ОСОБА_1 проживала у
ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана квартира була надана
позивачці Корюківською міською радою
для проживання, вселилась у квартиру на
підставі ордеру виданого Корюківською
міською радою, вона проживала в даній
квартирі і була квартиронаймачем.
05 серпня 1993 року ОСОБА_1
приватизувала займану нею квартиру, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло виданого 05 серпня 1993
року виконкомом Корюківської міської
ради на підставі рішення виконкому від
27 травня 1993 року №74.
Після реєстрації шлюбу з
відповідачем ОСОБА_3, позивачка ОСОБА_1
вселила його до своєї квартири, 22
березня 1994 року позивачка
зареєструвала місце проживання
відповідача в своїй квартирі.
Відповідач проживав у квартирі як член
Сімейне життя з відповідачем не
склалося, рішенням суду шлюб було
розірвано. У відділі реєстрації актів
цивільного стану Корюківського
районного управління юстиції
Чернігівської області 11 березня 2010
року було видано свідоцтво про
розірвання шлюбу. Але вже до цього часу
сторони фактично припинили
сімейно-шлюбні відносини та ведення
спільного господарства, хоча і
проживали за однією адресою.
28 січня 2010 року відповідач ОСОБА_3
заявив, що він йде проживати до іншої
жінки, забрав свої речі (стругальний
станок, циркулярку, рушницю,
автомобіль, свої особисті речі) і
виїхав з квартири позивачки. Через
деякий час позивачка дізналася, що
відповідач проживає з жінкою ОСОБА_5 в
квартирі по АДРЕСА_3, живуть вони однією
сім'єю, як чоловік та дружина, ведуть
спільне господарство. Пізніше вони
змінили своє місце проживання і
переїхали проживати в квартиру
АДРЕСА_2, де зараз і проживають.
Наскільки відомо позивачці, то вони вже
Після переїзду відповідача,
позивачка разом з сином залишилися
проживати у своїй квартирі. Відповідач
ОСОБА_3 не знімається з реєстрації в
належній позивачці квартирі, хоча
постійно проживає зі своєю дружиною у
Для вирішення питання зняття
відповідача з реєстрації в квартирі
позивачка звернулася до нього
особисто, просила знятись з реєстрації
в квартирі і зареєструватися по своєму
місцю проживання, але відповідач на
прохання позивачки не реагує, не бажає
добровільно знітися з реєстрації в
квартирі позивачки. Органи державної
міграційної служби відмовляються
зняти відповідача ОСОБА_3 з реєстрації
без його згоди, вимагають рішення суду.
03 грудня 2010 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до Корюківського районного
суду з позовом про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а
відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом про вселення.
Рішенням Корюківського районного суду
Чернігівської області від 11 січня 2011
року позов ОСОБА_1 було задоволено,
відповідач ОСОБА_3 був визнаний таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням ОСОБА_1, відповідачу було
відмовлено в задоволенні зустрічного
позову до позивачки про вселення.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 25 лютого 2011
року рішення місцевого суду від 11 січня
2011 року було скасовано, позивачці
ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні
позовних вимог, позов відповідача
ОСОБА_3 про вселення був задоволений
частково, його вселити в житло
позивачки ОСОБА_1 і її було зобов'язано
надати відповідачу ключі від замків
вхідних дверей квартири. Рішення суду
набрало чинності з дня його винесення,
тобто з 25 лютого 2011 року.

Після винесення рішення
апеляційним судом відповідач в
квартирі позивачки не з'являвся, в
квартиру не вселявся, бажання
вселитись не виявляв, виконавчий лист
він не подав до відділу Державної
міграційної служби для вселення.
Встановлений ЗУ «Про виконавче
провадження» строк для пред'явлення
виконавчого листа, вже закінчився.
Позивачка дверні замки не змінювала,
відповідачу ключі не передавала, хоча
була готова добровільно передати за
бажанням відповідача, але такого
бажання у відповідача не було, він не
спілкується з позивачкою та зі своїм
сином.

Отже, з 28 січня 2010 року відповідач
ОСОБА_3 не проживає в квартирі
позивачки, хоча залишається бути
зареєстрованим в ній. Відповідач
продовжує проживати в квартирі своєї
дружини, утворив з нею сім'ю, живуть
вони однією сім'єю, ведуть спільне
господарство.

Факт вибуття та відсутності
відповідача в квартирі позивачки з 28
січня 2010 року та факт його проживання
за іншою адресою, підтверджується
показами свідків, яких позивачка
представить в судовому засіданні.
Свідки підтвердять факт вибуття
відповідача з квартири позивачки у
вказаний період на інше постійне місце
проживання, підтвердять факт не
проживання відповідача в квартирі
ОСОБА_1 з часу вибуття і по даний час, та
підтвердять факт проживання
відповідача за іншою адресою.
Підтверджується даний факт і актами
обстеження складеними депутатом та
представником міською ради.

В результаті таких дій відповідача
ОСОБА_3 порушуються права позивачки
ОСОБА_1, як власника жилого приміщення,
бо відповідач в квартирі не проживає,
залишається бути зареєстрованим у
квартирі, відмовляється знятись з
реєстрації, а позивачка повинна
сплачувати за нього комунальні послуги
і не має можливості оформити житлову
субсидію, бо відповідач вважається
членом сім'ї позивачки, хоча вони давно
припинили сімейні відносини. Судове
рішення про вселення відповідач не
реалізував.

Відповідно до ст. 9 ЖК України,
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, має право користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири, має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень права власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 405 Цивільного
кодексу України, член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Враховуючи вищевказані обставини,
позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_3
втратив право користування її
квартирою, внаслідок вибуття з неї на
постійне місце проживання в інше жиле
приміщення і внаслідок відсутності в
квартирі більше року.

Так як відповідач добровільно не
бажає знятись з реєстрації в квартирі
ОСОБА_1, то вона вимушена звернутися до
суду з даним позовом для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування квартирою ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представника позивача - ОСОБА_2 позов
підтримали, просять суд позовні вимоги
задовольнити. Так як відповідач ОСОБА_3.
повторно не з»явився до суду, будучи
належним чином повідомленим по час та
місце розгляду справи, то просять суд
розгляд справи провести заочно без
участі відповідача. Також пояснили, що
відповідач ОСОБА_3 з січня 2010 року
вибув з квартири АДРЕСА_1, де проживає
позивачка з дітьми і більше до цього
часу за даною адресою не проживав та не
намагався вселитись в дану квартиру. На
даний час відповідач ОСОБА_3 проживає з
своєю дружиною ОСОБА_5 в АДРЕСА_2. Також
пояснили, що відповідач ОСОБА_3 з часу
прийняття судом рішення про його
вселення в квартиру АДРЕСА_1 туди не
вселявся і за даною адресою не
проживав. Просять судові витрати
понесені на розгляд вказаної справи
залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
повторно не з'явився, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, так як зареєстрована за
адресою вказаною в позові та на яку
судом відправлено судову повістку з
повідомленням, заперечень на позов не
надав.

Представник третьої особи управління
міграційної служби України в
Чернігівській області в судове
засідання не з»явився подав письмову
заяву про слухання срави без їх участі.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є
рідною сестрою позивачки, майже
кожного дня буває у позивачки і може
підтвердити той факт, що відповідач
ОСОБА_3 з січня 2010 року вибув з квартири
АДРЕСА_1, де проживає позивачка з дітьми
і більше до цього часу за даною адресою
не проживав та не намагався вселитись в
дану квартиру. На даний час відповідач
ОСОБА_3 проживає з своєю дружиною
ОСОБА_5 в АДРЕСА_2. Також може засвідчити
те, що відповідач ОСОБА_3 з часу
прийняття судом рішення про його
вселення в квартиру АДРЕСА_1 туди не
вселявся і за даною адресою не
проживав.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він є
сином сторін, проживає з позивачем за
однією адресою і може підтвердити той
факт, що відповідач ОСОБА_3 з січня 2010
року вибув з квартири АДРЕСА_1, де
проживає позивачка з дітьми і більше до
цього часу за даною адресою не проживав
та не намагався вселитись в дану
квартиру. На даний час відповідач
ОСОБА_3 проживає з своєю дружиною
ОСОБА_5 в АДРЕСА_2. Також може засвідчити
те, що відповідач ОСОБА_3 з часу
прийняття судом рішення про його
вселення в квартиру АДРЕСА_1 туди не
вселявся і за даною адресою не
проживав.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона є
матірью позивачки, часто буває у
позивачки і може підтвердити той факт,
що відповідач ОСОБА_3 з січня 2010 року
вибув з квартири АДРЕСА_1, де проживає
позивачка з дітьми і більше до цього
часу за даною адресою не проживав та не
намагався вселитись в дану квартиру. На
даний час відповідач ОСОБА_3 проживає з
своєю дружиною ОСОБА_5 в АДРЕСА_2. Також
може засвідчити те, що відповідач
ОСОБА_3 з часу прийняття судом рішення
з 2011 року про його вселення в квартиру
АДРЕСА_1 туди не вселявся і за даною
адресою не проживав.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона може
підтвердити той факт, що відповідач
ОСОБА_3 десь з січня 2010 року вибув з
квартири АДРЕСА_1, де проживає
позивачка з дітьми і більше до цього
часу за даною адресою не проживав та не
намагався вселитись в дану квартиру. На
даний час відповідач ОСОБА_3 проживає з
своєю дружиною ОСОБА_5 в АДРЕСА_2. Також
може засвідчити те, що відповідач
ОСОБА_3 з часу прийняття судом рішення
про його вселення в квартиру АДРЕСА_1
туди не вселявся і за даною адресою не
проживав.

Суд, вислухавши, позивача та
представника позивача, свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає за
необхідне позов задовольнити в
судовому засіданні за наступних
підстав. По справі встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3. Від спільного подружнього
життя у них є повнолітня дитина, син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До знайомства з відповідачем
позивачка ОСОБА_1 проживала у
ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана квартира була надана
позивачці Корюківською міською радою
для проживання, вселилась у квартиру на
підставі ордеру виданого Корюківською
міською радою, вона проживала в даній
квартирі і була квартиронаймачем.

05 серпня 1993 року ОСОБА_1
приватизувала займану нею квартиру, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло виданого 05 серпня 1993
року виконкомом Корюківської міської
ради на підставі рішення виконкому від
27 травня 1993 року №74.

Після реєстрації шлюбу з
відповідачем ОСОБА_3, позивачка ОСОБА_1
вселила його до своєї квартири, 22
березня 1994 року позивачка
зареєструвала місце проживання
відповідача в своїй квартирі.
Відповідач проживав у квартирі як член
сім'ї позивачки.

Сімейне життя з відповідачем не
склалося, рішенням суду шлюб було
розірвано. У відділі реєстрації актів
цивільного стану Корюківського
районного управління юстиції
Чернігівської області 11 березня 2010
року було видано свідоцтво про
розірвання шлюбу. Але вже до цього часу
сторони фактично припинили
сімейно-шлюбні відносини та ведення
спільного господарства, хоча і
проживали за однією адресою.

28 січня 2010 року відповідач ОСОБА_3 ,
з тверджень позивачки, заявив, що він
йде проживати до іншої жінки, забрав
свої речі (стругальний станок,
циркулярку, рушницю, автомобіль, свої
особисті речі) і виїхав з квартири
позивачки. Через деякий час позивачка
дізналася, що відповідач проживає з
жінкою ОСОБА_5 в квартирі по АДРЕСА_3,
живуть вони однією сім'єю, як чоловік та
дружина, ведуть спільне господарство.
Пізніше вони змінили своє місце
проживання і переїхали проживати в
квартиру АДРЕСА_2, де зараз і
проживають. Наскільки відомо
позивачці, то вони вже зареєстрували
шлюб.

Після переїзду відповідача,
позивачка разом з синами залишилися
проживати у своїй квартирі. Відповідач
ОСОБА_3 не знімається з реєстрації в
належній позивачці квартирі, хоча
постійно проживає зі своєю дружиною у
іншій квартирі.

Для вирішення питання зняття
відповідача з реєстрації в квартирі
позивачка звернулася до нього
особисто, просила знятись з реєстрації
в квартирі і зареєструватися по своєму
місцю проживання, але відповідач на
прохання позивачки не реагує, не бажає
добровільно знітися з реєстрації в
квартирі позивачки. Органи державної
міграційної служби відмовляються
зняти відповідача ОСОБА_3 з реєстрації
без його згоди, вимагають рішення суду.

03 грудня 2010 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до Корюківського районного
суду з позовом про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а
відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом про вселення.
Рішенням Корюківського районного суду
Чернігівської області від 11 січня 2011
року позов ОСОБА_1 було задоволено,
відповідач ОСОБА_3 був визнаний таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням ОСОБА_1, відповідачу було
відмовлено в задоволенні зустрічного
позову до позивачки про вселення.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 25 лютого 2011
року рішення місцевого суду від 11 січня
2011 року було скасовано, позивачці
ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні
позовних вимог, позов відповідача
ОСОБА_3 про вселення був задоволений
частково, його вселити в житло
позивачки ОСОБА_1 і її було зобов'язано
надати відповідачу ключі від замків
вхідних дверей квартири. Рішення суду
набрало чинності з дня його винесення,
тобто з 25 лютого 2011 року.

Після винесення рішення
апеляційним судом відповідач в
квартирі позивачки не з'являвся, в
квартиру не вселявся, бажання
вселитись не виявляв, виконавчий лист
він не подав до відділу Державної
міграційної служби для вселення.
Встановлений ЗУ «Про виконавче
провадження» строк для пред'явлення
виконавчого листа, вже закінчився.
Позивачка дверні замки не змінювала,
відповідачу ключі не передавала, хоча
була готова добровільно передати за
бажанням відповідача, але такого
бажання у відповідача не було, він не
спілкується з позивачкою та зі своїм
сином.

Відповідно до повідомлення ВДВС
Корюківського РУЮ виконавчого
провадження за заявою ОСОБА_3 про
вселення на виконанні станом на 30.01.2014
року не перебуває.

Відповідно довідки Корюківського
районного суду від 30.01.2014 року згідно
матеріалів справи №2-18/2011 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим будинком та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням та вселення у
квартиру виконавчий лист по даній
справі не видавався.

Отже, з 28 січня 2010 року відповідач
ОСОБА_3 не проживає в квартирі
позивачки, хоча залишається бути
зареєстрованим в ній. Відповідач
продовжує проживати в квартирі своєї
дружини, утворив з нею сім'ю, живуть
вони однією сім'єю, ведуть спільне
господарство.

Факт вибуття та відсутності
відповідача в квартирі позивачки з 28
січня 2010 року та факт його проживання
за іншою адресою, підтверджується
показами свідків допитаних в судовому
засіданні та твердженнями самої
позивачки. Свідки підтвердили в
судовому засіданні факт вибуття
відповідача з квартири позивачки у
вказаний період на інше постійне місце
проживання, підтвердили факт не
проживання відповідача в квартирі
позивача ОСОБА_1 з часу вибуття і по
даний час, та підтвердили факт
проживання відповідача за іншою
адресою. Підтверджується даний факт не
проживання відповідача в квартирі
позивача ОСОБА_1 з часу вибуття і по
даний час і актами обстеження
складеними депутатом Корюківської
міської ради та представником міською
ради від 16.03.2011 року та від 09.01.2014 року.

В результаті таких дій відповідача
ОСОБА_3 порушуються права позивачки
ОСОБА_1, як власника жилого приміщення,
бо відповідач в квартирі не проживає,
залишається бути зареєстрованим у
квартирі, відмовляється знятись з
реєстрації, а позивачка з її тверджень
вимушена сплачувати за нього
комунальні послуги і не має можливості
оформити житлову субсидію, бо
відповідач вважається членом сім'ї
позивачки, хоча вони давно припинили
сімейні відносини. Судове рішення про
вселення відповідач не реалізував.

Відповідно до ст. 9 ЖК України,
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, має право користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири, має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень права власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 405 Цивільного
кодексу України, член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Враховуючи вищевказані обставини,
позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_3
втратив право користування її
квартирою, внаслідок вибуття з неї на
постійне місце проживання в інше жиле
приміщення і внаслідок відсутності в
квартирі більше року.

Так як відповідач добровільно не
бажає знятись з реєстрації в квартирі
ОСОБА_1, то вона вимушена звернутися до
суду з даним позовом для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування квартирою ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що за даних обставин справи,
вимоги позивача не суперечать вимогам
діючого законодавства, є
обґрунтованими, законними та
підлягають задоволенню, оскільки
відповідач на думку суду з 25 лютого 2012
року втратив право користування
належною ОСОБА_1 на праві власності
квартирою АДРЕСА_1.

Судові витрати сплачені позивачем при
подачі позову до суду слід залишити за
позивачем, так як на вказаному
наполягає сама позивач.

Керуючись ст.321,319, 383, 391, 405 ЦК України,
ст. 150, 156 Житлового Кодексу України,
ст.ст.3, 10, 60, 208-215, 218, 225-226, 294 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право
користування належною ОСОБА_1 на праві
власності квартирою АДРЕСА_1.

Судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60
коп. сплачені позивачем при подачі
позову до суду залишити за позивачем
ОСОБА_1

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана на протязі 10 діб з дня
отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Чернігівського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня винесення
рішення апеляційної скарги до
Корюківського районного суду.

Суддя:
О. І. Корх