Справа № 444/7542/12
провадження №2/216/243/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року

Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, у складі:

головуючого-судді - Бондарєвої
О.І.

при секретарі - Городнічевій
Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у залу суду, в місті Кривому
Розі, цивільну справу за уточненим
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, з
залученням до участі третьої особи, без
самостійних вимог на предмет спору,
Приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу, ОСОБА_8,
про встановлення факту, що має юридичне
значення, про визнання договору -
недійсним, про визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя та його
поділ, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (Позивач) звернувся до суду з
вищевказаним позовом, під час розгляду
справи позовні вимоги неодноразово
уточнювались, предметом розгляду є
позовна заява в редакції від 13.11.2013
року, в обґрунтування уточнених вимог
зазначено, що з 04.06.1994 року Позивач
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 (Відповідач №1). Від шлюбу мають
двох дітей, одна з яких неповнолітня.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Кривого Рогу від 19.02.2010 року шлюб
між сторонами розірвано.

Під час шлюбу, за кошти сімейного
бюджету, сторонами було придбано:

- у вересні 2009 року домоволодіння
АДРЕСА_1, вартістю 94 917 грн.;

- у грудні 2009 року автомобіль
Мерседес Бенц С 230, державний номер
НОМЕР_1, вартістю 170 000 грн.

В процесі розгляду цивільної справи
з'ясувалось, що у 2011-2012 роках Відповідач
№1, без згоди Позивача, зруйнувала
спірне домоволодіння, приватизувавши
земельну ділянку під ним, на своє ім'я,
та у жовтня 2012 року продала її ОСОБА_7
(Відповідач №2), за ціною 59 962 грн.
Зазначений договір, на думку Позивача,
слід визнати недійсним, оскільки,
Відповідач №2 не міг не знати про право
Позивача на спірну земельну ділянку;
більш того, угода була укладена майже
за без цін.

У зв'язку з чим, Позивач просив суд
визнати земельну ділянку та автомобіль
Мерседес Бенц С 230, об'єктами спільної
сумісної власністю подружжя; визнати
Договір купівлі-продажу земельною
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, - недійсним; взнати за ним,
право власності на 3/4 частини
автомобіля Мерседес Бенц С 230,
державний номер НОМЕР_1, 2002 року
випуску; та на 1/2 частину земельної
ділянки, розміром 0,1000 га.

Крім того, у зв'язку з тим, що у рішенні
Жовтневого райсуду міста Кривого Рогу
від 19.02.2010 року, про розірвання шлюбу,
зазначено, що фактично шлюбні
відносини між подружжям ОСОБА_12
припинено з січня 2009 року, а зазначене
не відповідає дійсності, Позивач
просив суд встановити факт проживання
однією сім'єю з ОСОБА_4 та ведення
спільного господарства з 04.06.1994 по
19.01.2010 року.

Під час розгляду справи Позивач та його
представник ОСОБА_3, кожен окремо,
наполягали на задоволенні уточнених
вимог.

Відповідач №1 та її представник ОСОБА_5,
кожна окремо, уточнені позовні вимоги
не визнали, просили суд у їх
задоволенні відмовити, оскільки майно,
на яке претендує Позивач, є особистою
власністю ОСОБА_4, придбано нею за
особисті кошти, під час припинення
шлюбних відносин з Позивачем, що
знаходить підтвердження у рішенні
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу від 19.02.2010 року, яке на
теперішній час набрало чинності, не
було оскаржене Позивачем, і в рамках
розгляду якого, Позивач надав письмову
заяву про те, що позов повністю визнає.
Більш того, Позивач безпідставно
намагається визнати Договір
купівлі-продажу земельної ділянки, -
недійсним, оскільки не є стороною цієї
угоди.

Відповідач №2 ОСОБА_7, у судове
засідання не з`явився, про причини
неявки не повідомив, хоча про час і
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. Разом з цим, відповідно
до ч.9 ст.74 ЦПК України, ОСОБА_7 був
викликаний в суд через оголошення у
пресі, і з опублікуванням оголошення,
яке відбулося 13.02.2014р. («Вісті
Придніпров'я» №11(1505)), вважається
повідомленим про час і місце розгляду
справи.

Третя особа, належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, правом присутності у судовому
засіданні, не скористувалась.

Заслухавши пояснення учасників
судового провадження, дослідивши
письмові матеріали справи, у їх
сукупності, суд вважає, що у
задоволенні уточнених позовних вимог,
слід відмовити у повному обсязі, з
наступних підстав.

Так, згідно ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних
причин самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст.ст.69-70 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. У разі поділу майна,
що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.п.23-24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановити обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело та
час його придбання.

Під час розгляду справи встановлено, що
з 04.06.1994 року сторони у справі
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу, актовий запис №367 (том
2 а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох
дітей, одна з яких ІНФОРМАЦІЯ_1, є
неповнолітньою.

Як убачається з рішення Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу від
19.02.2010 року про розірвання шлюбу між
подружжям ОСОБА_12, шлюбні стосунки між
сторонами припинено у січні 2009 року
(том 1 а.с.4).

Власноруч складена заява ОСОБА_2 від
19.02.2010 року підтверджує, що з позовом
про розірвання шлюбу останній був
згоден, просив суд розглянути справу за
його відсутності (а.с.10 цивільної
справи №2-3659/10). Станом на день розгляду
зазначеної справи рішення суду про
розірвання шлюбу не оскаржено, не
скасовано, із заявою про перегляд
справи за ново виявленими обставинами
ОСОБА_2 не звертався.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в
частині встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу, що передбачено п.5 ч.1 ст.256 ЦПК
України на підлягають задоволенню,
оскільки спростовуються прийнятим
рішенням Жовтневого районного суду
міста Кривого Рогу від 19.02.2010 року;

в частині вимог щодо визнання
транспортного засобу, - об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
та його поділ, слід відмовити, оскільки
відповідь начальника Відділу РЕР ДАЇ з
обслуговування міста Кривого Рогу та
Криворізького району, вих.№14/4 ЦНП-4071
від 17.12.2013 року, підтверджує, що за
ОСОБА_10 зареєстровано автомобіль
Мерседес Бенц С230, номерний знак НОМЕР_2,
на підставі біржової угоди №51/3 від
12.01.2010 року, 12.01.2010 року, переєстрований
07.08.2010 року, у зв'язку зі зміною анкетних
даних власника на ОСОБА_11 (том 2 а.с.75),
тобто придбання транспортного засобу
здійснено особисто ОСОБА_4 після
припинення подружжям ОСОБА_12 спільного
ведення господарства.

Як встановлено у судовому засіданні,
домоволодіння АДРЕСА_1, придбано
ОСОБА_12, після припинення спільного
ведення господарства, - 23.09.2009 року,
однак докази, витребувані з Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори, дають підстави вважати
зазначене домоволодіння спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки:

Як убачається із заяви ОСОБА_2 від 23.09.2009
року, він, як чоловік ОСОБА_12, дав згоду
на купівлю його дружиною зазначеного
домоволодіння, підтвердив, що гроші,
витрачені на придбання об'єкта
нерухомості, є спільною власністю
подружжя, придбаний будинок також буде
об'єктом права спільною сумісної
власності як такий, що набувається ними
за час шлюбу (том 2 а.с.180).

Згідно умов укладеного Договору
ОСОБА_12 придбала житловий будинок з
господарчими та побутовими будівлями
та спорудами, що розташований у
АДРЕСА_1, а земельна ділянка, на якій
розташований вказаний житловий
будинок з господарчими та побутовими
будівлями і спорудами, переходить у
користування покупця (п.1.2.3.)(том 2
а.с.174-175).

Актом обстеження від 22.10.2012 року,
складеного техніком КП ДОР «КБТІ»,
підтверджено, що житловий будинок з
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами, за адресою: АДРЕСА_1, -
знесений (том 1 а.с.88).

Згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№929911, ОСОБА_4, на підставі рішення
Криворізької міської ради від 26.01.2011
року, за №168, є власником земельної
ділянки, площею 0,1000 га, у межах згідно з
планом, за адресою: АДРЕСА_1.

25.10.2012 року, ОСОБА_4, та ОСОБА_7, уклали
Договір купівлі-продажу земельної
ділянки, площею 0,1000 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (том 2 а.с.77).

Отже, враховуючи встановлені судом
обставини, слід дійти висновку, що
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4, є
домоволодіння АДРЕСА_1, яке на момент
розгляду справи судом, знесене, тому
Позивач, має право претендувати на 1/2
частину його вартості, однак такі
позовні вимоги останнім не заявлено.

Приймаючи до уваги:

- що на момент придбання вище
вказаного домоволодіння земельна
ділянка відводилась у користування
покупця;

- приватизація земельної ділянки
відбулась після розірвання шлюбу;

- її відчуження ОСОБА_7 здійснено
власником земельної ділянки;

слід дійти висновку про
безпідставність вимог Позивача в
частині визнання Договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
25.10.2011 року, - недійсним, визнання
земельної ділянки - об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, та
визнання за Позивачем права власності
на 1/2 частину вказаної ділянки, що має
наслідком відмову у цій частині позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.60-61, 65, 69-70 Сімейного Кодексу
України, ст.ст.10, 11, 15, 57, 60-61, 88, 169, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні уточненої позовної заяви
ОСОБА_2, відмовити у повному обсязі, за
недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
районний шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні під час проголошення рішення
вправі скористуватись правом на
оскарження протягом 10-днів з дати
отримання копії рішення.

Суддя:
О.І.Бондарєва