Єдиний унікальний номер 267/2723/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2527/2014
Головуючий в 1 інстанції - Алексєєнко
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 24 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Держави Україна в особі Кабінету
Міністрів України, треті особи:
Державна Казначейська служба України
та прокуратура Донецької області про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої незаконними діями органів
досудового розслідування, прокуратури
та суду, в тому числі пошкодженням
здоров'я, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 24
грудня 2013 року у задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі
Кабінету Міністрів України, треті
особи: Державна Казначейська служба
України та прокуратура Донецької
області про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої незаконними діями
органів досудового розслідування,
прокуратури та суду, в тому числі
пошкодженням здоров'я - відмовлено.

Не погодившись з рішенням Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 24 грудня 2013 року,
відповідач посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати,
постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, апелянт зазначив, що
звертаючись до суду про відшкодування
моральної шкоди в друге, він
категорично не згоден про те, що він
нібито використав своє право на
судовий захист, оскільки у період часу
з 2003 року по 2013 рік він піддавався
незаконному кримінальному
переслідуванню, у результаті чого було
пошкоджене здоров'я, а тому він вважає,
що судом першої інстанції було не
законно відмовлено у задоволенні
позову про відшкодування моральної
шкоди у розмірі 55 000 000 грн.

Позивач доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи проти доводів апеляції
заперечували, просили у за доволенні
апеляції відмовити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши ма
теріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оскаржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем заявлені вимоги про
відшкодування йому моральної шкоди за
рахунок коштів Державного бюджету,
завданої внаслідок його незаконного
переслідування в кримінальному
порядку за період з 03 червня 2003 року по
29 грудня 2006 року, що дорівнює 42 місяці і
26 днів, з яких 30 місяців і 8 днів
утримувався під вартою, тобто з часу
його затримання працівниками міліції
та до постановлення відносно нього
судом виправдувального вироку.

03 червня 2003 року ОСОБА_1 було затримано
працівниками міліції та поміщено у
кімнату затриманих.

04 червня 2003 року прокурором
Центрально-Міського району м. Макіївки
відносно ОСОБА_1 було порушено
кримінальну справу за ознаками складу
злочину, передбаченого ст. 191 ч.5 КК
України. 05 червня 2003 року дії ОСОБА_1
були перекваліфіковані на ст. 190 ч.4 КК
України та 07 червня 2003 року йому було
пред'явлено обвинувачення за ст. 190 ч.4
КК України і він був поміщений у
ізолятор тимчасового утримання (ІТУ ) в
м. Макіївці. 19 червня 2003 року судом
відносно ОСОБА_1 було обрано запобіжний
захід у вигляді тримання під вартою і
його було поміщено в СІЗО № 5 м.
Донецька. Постановою суду від 20
листопада 2003 року запобіжний захід
ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою
було змінено на підписку про невиїзд,
справу надіслано на додаткове
розслідування. 07 грудня 2004 року ОСОБА_1
знову було затримано працівниками
міліції і поміщено до Донецького
слідчого ізолятора, в якому він
утримувався до 29 грудня 2006 року.

Вироком Гірницького районного суду м.
Макіївки від 29 грудня 2006 року ОСОБА_1
було виправдано за недоведеністю його
участі у вчиненні злочину,
передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та
звільнено з-під варти в залі суду ( том 2
а.с. 55-60).

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 28 серпня 2007 року зазначений
вирок суду залишено без змін ( том 2 а.с.
51 -54 ).

Ухвалою колегії суддів Судової палати
у кримінальних справах Верховного Суду
України від 04 листопада 2008 року
зазначені вирок Гірницького районного
суду міста Макіївки від 29 грудня 2006
року та ухвала апеляційного суду
Донецької області від 28 серпня 2007 року
були скасовані та кримінальна справа
щодо ОСОБА_1 направлена на нове
розслідування ( том 2 а.с. 61-66 ).

Згідно постанови старшого слідчого СВ
Центрально-Міського РВ Макіївського ДУ
УМВС України в Донецькій області від 15
грудня 2011 року кримінальна справа за
обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєні
злочину, передбаченого ст. 192 ч.2 КК
України, була закрита на підставі ст. 6
п.2 КПК України , у зв'язку з відсутністю
в його діях складу злочину ( том 2 а.с. 46-50
).

Вперше з позовом про відшкодування
моральної шкоди, завданої йому
правоохоронними органами, ОСОБА_1
звернувся до Гірницького районного
суду міста Макіївки 25 січня 2008 року,
пред'явивши позов до прокуратури
Донецької області і Державного
Казначейства України про
відшкодування йому моральної шкоди у
розмірі 50 000 000 гривень і обґрунтувавши
свої вимоги тим, що він незаконно
піддавався кримінальному
переслідуванню з 03 червня 2003 року та по
28 серпня 2007 року, коли ухвалою
апеляційного суду Донецької області
було залишено без змін постановлений 29
грудня 2006 року відносно нього
виправдувальний вирок.

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки від 01 липня 2008 року цей позов
ОСОБА_1 було задоволено частково і
стягнуто на його користь з Державного
казначейства України за рахунок коштів
Державного бюджету України в рахунок
відшкодування моральної шкоди 500 000
гривень.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 05 листопада 2008 року рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
було змінено в частині визначення
порядку відшкодування ОСОБА_1
стягнутих коштів та стягнуто з
Державного бюджету України шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку Державного
бюджету України через Державне
казначейство України на користь ОСОБА_1
500 000 гривень у відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 27 травня 2009 року, вказані
судові рішення залишені без змін.

При цьому, на той час Ухвалою колегії
суддів палати у кримінальних справах
Верховного Суду України від 04
листопада 2008 року було скасовано
виправдувальний вирок Гірницького
районного суду міста Макіївки від 29
грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 і ухвала
апеляційного суду Донецької області
від 28 серпня 2007 року про залишення без
змін цього виправдувального вироку
суду, і кримінальну справу було
направлено на нове розслідування (том 2
а.с. 61-66 ).

На виконання рішення Гірницького
районного суду м. Макіївки від 01 липня
2007 року судом 03 грудня 2008 року було
видано виконавчий лист № 2-1965, який був
отриманий ОСОБА_1 04 грудня 2008 року, про
що свідчить його розписка ( а.с. 165 том 1
справа № 2-1965/2008 ).

Вказаний виконавчий документ
знаходився на примусовому виконанні у
відділі примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
за яким було відкрито виконавче
провадження № 10717346 від 26 грудня 2008
року. ( а.с . 166-167 том 1 справа № 2-1965/2008 ).

Як вбачається з копії постанови про
закінчення виконавчого провадження №
10717346 від 14 вересня 2009 року, прийнятої
Головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби, виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1965/08 виданого 03 грудня 2008 року
Гірницьким районним судом м. Макіївки
Донецької області про стягнення з
Державного бюджету України шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку Державного
бюджету України через Державне
казначейство України на користь ОСОБА_1
500 000 гривень моральної шкоди, було
закінчено у зв'язку з фактичним повним
виконанням рішення суду, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 6751 від 03 вересня 2009 року ( том 2 а.с.
135-136 ).

На підтвердження факту отримання
ОСОБА_1 вказаної грошової компенсації
моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень
у вересні 2009 року, Державною
казначейською службою України, надано
виписку з депозитного рахунку №
0030 Міністерства юстиції України,
куди Державним казначейством України
на підставі платіжної вимоги від 29
липня 2009 року № 190/7 згідно з виконавчим
листом Гірницького районного суду м.
Макіївки від 03 грудня 2008 року за № 2-1965/08
були перераховані 07 вересня 2009 року
кошти в сумі 500 000 гривень для
подальшого спрямування на користь
ОСОБА_1 ( том 2 а.с. 147-148 ).

На час примусового виконання рішення
суду від 01 липня 2008 року про стягнення
на користь ОСОБА_1 моральної шкоди 500 000
гривень шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку
Державного бюджету України через
Державне казначейство України, у
вересні 2007 року, у зв'язку із
скасуванням Верховим Судом України
виправдувального вироку Гірницького
районного суду м. Макіївки від 29 грудня
2006 року щодо ОСОБА_1, 02 лютого 2009 року
Державне казначейство України
звернулися до суду про перегляд
вказаного судового рішення за ново
виявленими обставинами, 03 березня 2009
року сам ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою про перегляд рішення суду від 01
липня 2008 року за ново виявленими
обставинам і 12 червня 2009 року
прокуратура Донецької області також
звернулися до суду із заявою про
перегляд рішення суду від 01 липня 2008
року за ново виявленими обставинами.

Ухвалою Гірницького районного суду м.
Макіївки від 06 липня 2009 року всі ці
заяви були об'єднані в одне провадження
та відновлено провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Донецької області, Управління
Державного казначейства в Донецькій
області про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої правоохоронними
органами та у справі призначено судове
засідання ( а.с 67-68 том 2 справа №2-1965/2008 ).

Ухвалою суду від 12 жовтня 2009 року за
заявою позивача ОСОБА_1, який на той час
вже отримав грошове відшкодування
моральної шкоди 500 000 гривень за
рішенням суду від 01 липня 2008 року, було
зупинено провадження у справі за його
позовом до прокуратури Донецької
області, Управління Державного
казначейства в Донецькій області про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої правоохоронними органами,
до вирішення іншої справи, а саме
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_1 за ст. 190 ч.4 КК України( а.с. 106 том
2 справа № 2-1965/2008 ).

01 лютого 2012 року ухвалою Гірницького
районного суду м. Макіївки було
відновлено провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Донецької області, Управління
Державного казначейства в Донецькій
області про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої правоохоронними
органами, у зв'язку із прийняттям
слідчими органами 15 грудня 2011 року
постанови про закриття провадження у
справі за кримінальною справою за
обвинуваченням ОСОБА_1 ( а.с. 115 том 2
справа № ( 2- 1965/2008 ).

Ухвалою Гірницького районного суду м.
Макіївки від 27 лютого 2012 року за заявою
позивача ОСОБА_1 на підставі ст. 207 ч.1 п.5
ЦПК України, його позовну заяву до
прокуратури Донецької області,
Державного казначейства України про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями
правоохоронних органів, залишено без
розгляду( а.с. 131-132 том 2 справа № 2-1965/2008
).

У період процесуального вирішення
питань щодо перегляду рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
від 01 липня 2008 року про стягнення за
рахунок Державного бюджету на користь
ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 500 000
гривень, у зв'язку з ново виявленими
обставинами, а саме скасуванням
Верховним Судом України
виправдувального вироку відносно
ОСОБА_1, та у зв'язку із зупиненням
провадження у цій справі, фактично
рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки від 01 липня 2008 року було
повністю виконано і позивачем отримана
стягнута за цим рішенням суду грошова
сума 500 000 гривень, як відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
незаконними діями органів досудового
розслідування, прокуратури та суду, в
тому числі пошкодженням здоров'я, за
період з 03 червня 2003 року по 29 грудня 2006
року.

Наявність ухвали суду від 27 лютого 2012
року, якою позов ОСОБА_1 до прокуратури
Донецької області та Державного
казначейства України про
відшкодування моральної шкоди було
залишено без розгляду, не має суттєвого
процесуального значення, оскільки на
час її винесення, рішення суду від 01
липня 2008 року, ухвалене за цією ж
позовною заявою ОСОБА_1, вже було
виконане і моральна шкода ОСОБА_1 у
розмірі 500 000 гривень з Державного
бюджету була отримана.

Позивач набув права на відшкодування
йому моральної шкоди, спричиненої
незаконними діями органів досудового
розслідування, прокуратури та суду, у
тому числі пошкодженням здоров'я, за
час перебування під слідством і судом з
03 червня 2003 року по 29 грудня 2006 року, за
рахунок Державного бюджету.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

За приписами частини 3 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Частиною 5 ст. 23 ЦК України передбачено,
що моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції
вірно прийшов до висновку, що право
позивача ОСОБА_1 на відшкодування за
рахунок Державного бюджету моральної
шкоди, спричиненої незаконними діями
органів досудового розслідування,
прокуратури та суду, у тому числі
пошкодженням здоров'я, за час
перебування під слідством і судом з 03
червня 2003 року по 29 грудня 2006 року, у
розмірі 500 000 грн., вже є захищеним, він
своє право на отримання моральної
шкоди за рахунок Державного бюджету
вже використав.

З таким висновком суду погоджується
судова колегія апеляційного суду.

Відповідно до частини 5 та 6 статі 4
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» від 01 грудня 1994
року ( в редакції на час виникнення
спірних правовідносин ), відшкодування
моральної шкоди проводиться у разі,
коли незаконні дії органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, досудове розслідування,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
згідно з ч.3 ст. 13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» від 01 грудня 1994
року, провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством або судом.
Відшкодування моральної шкоди
відповідно до частини 1 ст.4 цього
Закону провадиться за рахунок коштів
державного бюджету.

Згідно ст. 1 п.1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють оперативно-
розшукову діяльність, органів
досудового розслідування, прокуратури
і суду» від 01 грудня 1994 року із
внесеними змінами, відповідно до
положень цього Закону підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок: 1) незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, ( в редакції Закону, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин : « 1) незаконного
засудження , незаконного притягнення
як обвинуваченого ),незаконного взяття
і тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи ( посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян; ....
Завдана шкода відшкодовується у
повному обсязі незалежно від вини
посадових осіб органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду.

Статтею 2 цього Закону зазначено, що
право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадках: 1)
постановлення виправдувального вироку
суду;...

За приписами ст.ст.3,4 цього Закону, у
наведених у статті 1 цього Закону
випадках громадянинові
відшкодовується (повертається),
зокрема, моральна шкода. Відшкодування
шкоди проводиться за рахунок коштів
Державного бюджету.

За положеннями п.2 ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, який її завдав, якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розг ляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рі шення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заяв лених у суді
першої інстанції.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
правовідносини, що склалися між
сторонами і їм надана належна оцінка, в
судовому рішенні повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до помилкового
судового рішення.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 24
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.