Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

4 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевича С.В.

судді: Буцяк З.І., Собіна І.М.

секретар судового засідання Пиляй І.С.

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Здолбунівського районного
суду від 4 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 4 березня 2014 року зазначений
позов задоволено частково: стягнуто із
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1,
аліменти на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 400
гривень щомісячно на період навчання з
26 листопада 2013 року до 30 червня 2017 року.

Стягнуто з відповідача в прибуток
держави 243, 60 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць допущено до
негайного виконання.

На рішення суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
апеляційні скарги, де покликалися на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
неправильне застосування норм
матеріального права.

ОСОБА_1 на обґрунтування своєї
апеляційної скарги зазначала, що в
зв'язку з навчанням сина у вищому
навчальному закладі йому необхідні
гроші на проживання, проїзд, для
купівлі продуктів харчування, одягу,
підручників тощо. Крім того, він має ряд
захворювань, що підтверджується
епікризом та актом стану здоров'я №
100305 Рівненської обласної клінічної
лікарні, а на його лікування
витрачаються значні кошти. Оскільки її
щомісячна заробітна плата становить 1
147 гривень, утримання сина є
утрудненим.

Натомість розмір щомісячного
заробітку ОСОБА_2 становить 4 579 гривень
і він має можливість утримувати сина.
Оскільки він працевлаштований і має
постійне місце роботи, стабільний та
регулярний дохід, тому вважала, що в
суду першої інстанції не було
фактичних підстав стягувати аліменти в
твердій грошовій сумі, застосовувавши
положення ст. 184 СК України.

З наведених міркувань просила рішення
Здолбунівського районного суду від 4
березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове, яким стягнути з відповідача на її
користь на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 800
гривень щомісячно до припинення
навчання.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу,
відповідач зазначав, що при визначенні
розміру аліментів суд не врахував
вимоги ст. 182 СК України. Позивач не
надала доказів про розмір стипендії,
яку отримує їх син, а також довідку про
свої доходи. На утриманні його
нинішньої дружини, якій він надає
матеріальну допомогу, перебуває двоє
малолітніх дітей, аліментів на
утримання яких не отримує.

Крім того, аліменти повинні
стягуватись з 4 березня 2014 року, а
обґрунтованим вважав їх розмір у 300
гривень щомісячно.

З цих підстав просив змінити рішення
Здолбунівського районного суду від 4
березня 2014 року, стягнувши з нього на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі 300 гривень
щомісячно, починаючи з 4 березня 2014 року
і до припинення сином навчання.

Заслухавши доповідача, думку осіб, які
беруть участь у справі, і з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи сторін,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційних
скарг.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
повнолітній син сторін навчається у
вищому навчальному закладі на денній
формі навчання, в зв'язку з чим потребує
матеріальної допомоги. Врахувавши цю
обставину та те, що відповідач має
можливість утримувати сина, місцевий
суд змінив спосіб стягнення аліментів,
який просила обрати позивач, з частки
від заробітку (доходу) на тверду
грошову суму в розмірі 400 гривень
щомісячно до закінчення сином
навчання.

Проте з висновками про визначення
способу стягнення аліментів не можна
погодитися.

Матеріалами справи встановлено,
що сторони мають від шлюбу спільну
дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Він
навчається на підставі державного
замовлення на першому курсі
теплоенергетичного факультету денної
форми навчання у Київському
національному технічного університету
України «Київський політехнічний
інститут» до 30 червня 2017 року (а.с. 8).
Шлюб між сторонами розірвано 11 грудня
2007 року, що ними не заперечується і
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_1 (а.с. 7). Син перебуває на
утриманні позивача.

Вважаючи, що син потребує матеріальної
допомоги через понесення витрат на
проживання, проїзд, харчування, одяг
тощо, а ОСОБА_2, маючи постійне місце
роботи і регулярний заробіток,
ухиляється від його утримання, ОСОБА_1
звернулася до суду з вимогами про
стягнення аліментів на його утримання
до закінчення навчання у розмірі 13
частки всіх видів заробітку (доходу).

У судовому засіданні позивач
підтвердила, що розмір стипендії сина
складає 720 гривень щомісячно, а її
місячний заробіток - 1 147 гривень..

Відповідно до ст.ст. 199, 200 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Повно і правильно з'ясувавши обставини
справи, суд першої інстанції
обґрунтовано встановив об'єктивну
можливість ОСОБА_2 надавати
матеріальну допомогу на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання через те, що відповідач
одержує регулярний заробіток,
середньомісячний розмір якої складає 4
579,06 гривень в зв'язку із постійним
місцем роботи - працює майстром ВП
«Моторвагонне депо Здолбунів»
Львівської залізниці (а.с. 16).

Однак з матеріалів справи вбачається, і
ці обставини підтвердила позивач у
судовому засіданні, що способом
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання, нею визначено в 13 частину
всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2
щомісячно до закінчення навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 183 СК України встановила,
що частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Ураховуючи наведене, законним способом
стягнення аліментів є їх присудження у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів, а розмір аліментів колегія
суддів визначає в 110 частину заробітку
(доходу) відповідача щомісяця на
користь ОСОБА_1 до припинення
повнолітнім сином ОСОБА_4 навчання 30
червня 2017 року.

Підставами для скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є незастосування норм
матеріального права, які підлягали
застосуванню, через порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

На підставі ст.ст. 199-201, 191, 182, 183 СК
України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314,
316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 4 березня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі
110 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для
працездатної особи, починаючи з 26
листопада 2013 року до закінчення сином 30
червня 2013 року навчання.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді:

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року
м. Рівне