РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10106/13-ц

пр. № 2/759/175/14

16 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді:

Лопатюк Н.Г.

при секретарі:
Фещук
Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі ТВБВ
№10026/0187 філії - Головного управління по
м. Києву та Київській області АТ
"Ощадбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Державний ощадний банк
України" в особі ТВБВ №10026/0187 філії -
Головного управління по м. Києву та
Київській області АТ "Ощадбанк"
звернувся до суду із даним позовом та з
урахуванням уточнених і збільшених під
час розгляду справи позовних вимог
просив ухвалити рішення, яким звернути
стягнення на предмет іпотеки за
Іпотечним договором №6123 від 27.06.2008
року, а саме: двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 44,8 кв.м.,
житлою площею 27,5 кв.м., що належить на
праві приватної власності
відповідачам, на підставі Свідоцтва
про право власності на житло, для
задоволення покриття основного
зобов'язання зі сплати кредитної
заборгованості в сумі 624 095 (шістсот
двадцять чотири тисячі дев'яносто
п'ять) грн. 86 коп., що виникла у зв'язку з
невиконанням зобов'язань по Договору
відновлювальної кредитної лінії №2631
від 27.06.2008 року. Крім того, визначити
спосіб реалізації предмета іпотеки,
шляхом проведення прилюдних торгів в
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження",
встановивши її початкову вартість в
сумі 478 200 (чотириста сімдесят вісім
тисяч двісті) грн. 00 коп., а також
стягнути з останніх на користь
позивача судовий збір в сумі 3 441 грн. 00
коп.

Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що 27 червня 2008 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Печерського відділення №3715 та ОСОБА_1
було укладено Договір відновлювальної
кредитної лінії №2631.

Згідно з даним договором, Банк
зобов'язався надати позичальнику
грошові кошти в сумі 547 910 грн. 00 коп., а
позичальник зобов'язалась прийняти,
належним чином використати та
повернути кредит, сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 20,5%
річних, комісійні винагороди та інші
платежі, в порядку, на умовах та в
строки, визначені договором. Тобто,
сторони погодили суму ліміту кредиту -
граничну суму, в межах якої позичальник
може отримувати кредит протягом
встановленого п.1.2. Кредитного договору
періоду надання кредиту - до 27 червня 2010
року.

Свої обов'язки позивач виконав
своєчасно і сумлінно - Банк надав, а
позичальник отримав грошові кошти, а
саме 592 910 грн. 00 коп., згідно видаткових
касових ордерів від 01.07.2008, 09.09.2008 та
18.11.2008 року.

Проте, позичальник до цього часу
свої зобов'язання щодо повернення
кредиту не виконує, прострочена
заборгованість по Кредитному договору
виникла з грудня 2011 року.

Позивач неодноразово звертався
до відповідача за допомогою телефону,
направляв листи-застереження та
листи-вимоги з метою інформування про
вчасне виконання кредитних зобов'язань
та погашення існуючої заборгованості,
однак результату досягнуто не було.

Згідно п.1.8.1. Кредитного договору,
зобов'язання забезпечено іпотекою, а
саме: 27.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено
Іпотечний договір №6123.

Предметом іпотеки за
вищезазначеним Іпотечним договором є
нерухоме майно, а саме: двокімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,8
кв.м., житлою площею 27,5 кв.м., що належить
на праві приватної власності
відповідачам, на підставі Свідоцтва
про право власності на житло.

Пунктом 6.1. Іпотечного договору
визначено, що іпотекодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
іпотеки у випадку, якщо у момент
настання строку платежу зобов'язання,
не буде виконано повністю або частково.

Відтак, позивач повідомив
відповідачів 2,3 відповідними листами
про наявну заборгованість з виконання
основного зобов'язання у відповідача 1,
забезпеченого іпотекою, а також про
необхідність її сплатити протягом 30
календарних днів, однак належних дій не
було вчинено.

Згідно доданої довідки стану
кредитної заборгованості боржника
ТВБВ №10026/0187 філії - Головного
управління по м. Києву та Київській
області АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 станом на
28.01.2014 року, загальна сума
заборгованості за Договором
відновлювальної кредитної лінії №2631
від 27.06.2008 року становить 624 095 грн. 86
коп., з яких: 302 466 грн. 00 коп. - загальна
сума основного боргу, 152 079 грн. 85 коп. -
загальна сума прострочених чергових
платежів по основному боргу, 122 170 грн. 80
коп. - загальна сума заборгованості по
сплаті відсотків за користування
кредитом та 47 379 грн. 21 коп. - сума пені.

На підставі наведеного, позивач
звернувся до суду та просить ухвалити
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, з урахуванням збільшень та
уточнень, в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з урахуванням уточнень
та збільшень, та просив суд їх
задовольнити.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_4 проти
задоволення позовних вимог
заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явились,
неодноразово про день і час розгляду
справи повідомлялись належним чином,
що підтверджується численними
поштовими конвертами, повернутими за
закінченням встановленого терміну їх
зберігання на пошті, заперечень проти
позову суду не надали, про поважність
причин неявки суд не повідомили.

У відповідності до ст.157 ЦПК
України, суд розглядає справи протягом
розумного строку, але не більше двох
місяців з дня відкриття провадження у
справі, а справи про поновлення на
роботі, про стягнення аліментів -
одного місяця. У виняткових випадках за
клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду справи, суд
ухвалою може продовжити розгляд
справи, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

Суд, керуючись вимогами ст.169 ЦПК
України, вважає за можливе провести
розгляд справи у відсутності
відповідачів і ухвалити у справі
рішення у їх відсутності, оскільки дана
цивільна справа перебуває в
провадженні судді з 09 липня 2013 року,
відповідачі неодноразово викликались
до суду, однак ухилялись від явки в
судове засідання, крім того, останні
жодним чином не були позбавлені
можливості з'явитись до суду для дачі
своїх пояснень (заперечень) або
направити свого представника.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності та
співставленні, дійшов до висновку, що
позовні вимоги підягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 27 червня 2008
року між ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Печерського
відділення №3715 та ОСОБА_1 було укладено
Договір відновлювальної кредитної
лінії №2631 (а.с.9-14 - копія договору).

Згідно з даним договором, Банк
зобов'язався надати позичальнику
грошові кошти в сумі 547 910 грн. 00 коп., а
позичальник зобов'язалась прийняти,
належним чином використати та
повернути кредит, сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 20,5%
річних, комісійні винагороди та інші
платежі, в порядку, на умовах та в
строки, визначені договором. Тобто,
сторони погодили суму ліміту кредиту -
граничну суму, в межах якої позичальник
може отримувати кредит протягом
встановленого п.1.2. Кредитного договору
періоду надання кредиту - до 27 червня 2010
року.

Отже, відповідно до умов
зазначеного договору, Банк надав, а
ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 592
910 грн. 00 коп., згідно видаткових касових
ордерів від 01.07.2008, 09.09.2008 та 18.11.2008 року
(а.с.31, 32, 33 - копії видаткових касових
ордерів).

Проте, позичальник до цього часу
свої зобов'язання щодо повернення
кредиту не виконує.

Як пояснив представник позивача в
судовому засіданні, представник Банку
неодноразово звертався до відповідача
за допомогою телефону, направляв
листи-застереження та листи-вимоги з
метою інформування про вчасне
виконання кредитних зобов'язань та
погашення існуючої заборгованості,
однак результату досягнуто не було.

Як пояснила представник ОСОБА_1,
відповідач заперечує проти наданого
позивачем розрахунку кредитної
заборгованості, оскільки не має
спеціальних знань та не може оцінити
об'єктивно, чи підготовлений
розрахунок відповідно до умов Договору
відновлювальної лінії №2631 від 27.06.2008
року та чи вірно зроблені підрахунки.

Крім того, судом встановлено, що
згідно п.1.8.1. Договору відновлювальної
кредитної лінії №2631 від 27.06.2008 року,
зобов'язання забезпечено іпотекою.

27.06.2008 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3
і ОСОБА_1 було укладено Іпотечний
договір №6123 (а.с.11-14 - копія договору).

Предметом іпотеки за
вищезазначеним Іпотечним договором є
нерухоме майно, а саме: двокімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,8
кв.м., житлою площею 27,5 кв.м., що належить
на праві приватної власності ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) в розмірі 1/3 частині, ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) в розмірі 1/3 частини та ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) в розмірі 1/3 частини, на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого Ленінградською
районною державною адміністрацією
міста Києва 30 грудня 1996 року, згідно з
розпорядженням від 30 грудня 1996 року
№4517 та зареєстрованого у Київському
міському бюро технічної
інвентаризації 17 січня 1997 року у
реєстрову книгу за №3496 (а.с.22 - копія
свідоцтва про право власності на
житло).

Пунктом 6.1. Іпотечного договору
визначено, що іпотекодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
іпотеки у випадку, якщо у момент
настання строку платежу зобов'язання
(або відпоідної його частини), не буде
виконано, а також у будь-який час
незалежно від настання строку платежу
у випадку невиконання іпотекодавцем
будь-якого з своїх обов'язків,
передбачених цим Договором та/або у
випадку невиконання боржником своїх
обов'язків, передбачених Кредитним
договором, а рівно у випадках, якщо
будь-яка з гарантій або завірень,
наданих іпотекодавцем у відповідності
з цим Договором, виявиться (стане)
недійсною.

Відтак, позивач повідомив
відповідачів 2,3 відповідними листами
про наявну заборгованість з виконання
основного зобов'язання у відповідача 1,
забезпеченого іпотекою, а також про
необхідність її сплатити протягом 30
календарних днів, однак належних дій не
було вчинено (а.с.34 - копія
листа-застереження; а.с.35 - копія
листа-вимоги; а.с.36, 37 - копії листів про
усунення порушень).

Відповідно до Змін до Статуту ВАТ
«Державний ощадний банк України»,
найменування Банку змінилось на ПАТ
«Державний ощадний банк України»
(а.с.45-49 - копія змін до Статуту).

Згідно доданої довідки стану
кредитної заборгованості боржника
ТВБВ №10026/0187 філії - Головного
управління по м. Києву та Київській
області АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 станом на
28.01.2014 року, загальна сума
заборгованості за Договором
відновлювальної кредитної лінії №2631
від 27.06.2008 року становить 624 095 грн. 86
коп., з яких: 302 466 грн. 00 коп. - загальна
сума основного боргу, 152 079 грн. 85 коп. -
загальна сума прострочених чергових
платежів по основному боргу, 122 170 грн. 80
коп. - загальна сума заборгованості по
сплаті відсотків за користування
кредитом та 47 379 грн. 21 коп. - сума пені.

Доказів в спростування
зазначених представником позивача
обставин справи суду не надано.

Задовольняючи позов, суд виходив
з наступного.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.33 Закону
України «Про іпотеку», у разі
невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки мокаж
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 1 ст.37 Закону
України «Про іпотеку»,
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Порядок звернення стягнення на
предмет іпотеки в даному спорі
визначений в розділі VІ договору
іпотеки.

Так, пунктом 6.4.1. договору іпотеки
передбачено, що кошти виручені від
продажу предмету іпотеки
направляються у першу чергу на
погашення зобов'язання, а також на
покриття витрат, визначених п.4.3. цього
Договору: основної суми кредиту,
процентів за користування кредитом,
комісійної винагороди, штрафних
санкцій, спричинених збитків, витрат,
понесених іпотекодержателем у зв'язку
з зверненням стягнення на прдмет
іпотеки та його реалізацію.

Пунктом 3.1.3. зазначеного договору
іпотеки передбачено право позивача
звернути стягнення на прдмет іпотеки у
випадку невиконання або неналежного
виконання зобов'язання за Кредитним
договором та/або Іпотечним договором, в
тому числі прострочення строку
будь-якого з платежів або його частини
більше двох місяців.

В частині 3 ст.33 Закону України
«Про іпотеку», передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого
напису нотаріуса або 3) згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (тобто, шляхом
позасудового врегулювання). При цьому,
правовою підставою для передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
(або застереження в іпотечному
договорі).

Наведеними вище нормами права не
виключається можливість звернення
стягнення в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки за рішенням суду. У цих
нормах задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття ним
права власності на предмет іпотеки
ототожнюється передусім із способом
звернення стягнення, який, разом з
іншими, може застосовуватися, якщо це
передбачено договором. Тому, в разі
встановлення такого способу звернення
стягнення у договорі, іпотекодержатель
на підставі частини 2 ст.16 ЦК України
має право вимагати застосування його
судом.

Згідно із пунктом 42 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року №5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК.
Зокрема, у ньому в обов'язковому
порядку має зазначатись: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; спосіб
реалізації предмета іпотеки - шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу шляхом
надання права іпотекодержателю на
продаж предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації (при цьому суд
може зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій).

Представником позивача до
позовної заяви додано Звіт про оцінку
майна - двокімнатної квартири,
загальною площею 45,4 кв.м., розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 від 30 серпня 2013
року, з якого вбачається, що остаточною
величиною ринкової вартості
оцінюваної квартири приймається
значення (без включення ПДВ) 478 200 грн. 00
коп.(а.с.67-107- Звіт про оцінку майна).

Таким чином, оцінюючи зібрані по
справі докази в їх сукупності та
співставленні, належності,
допустимості, достовірності кожного
доказу окремо, а також їх взаємному
зв'язку та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1
як боржник не виконала свого
кредитного зобов'язання перед
позивачем, забезпеченого іпотекою, у
зв'язку з чим суд визнає позовні вимоги
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, на підставі ст.88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідачів судовий збір в
сумі 3 441 грн. 00 коп.

На підставі наведеного, керуючись
Постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», ст.ст. 16, 526,
530, 611, 629, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 35,
37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.
10,11, 57-60, 88, 157, 169, 208-209, 212-215, 292-294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі ТВБВ
№10026/0187 філії - Головного управління по
м. Києву та Київській області АТ
"Ощадбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- задовольнити.

Звернути стягнення на предмет
іпотеки за Іпотечним договором №6123 від
27.06.2008 року, а саме: двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,8
кв.м., житлою площею 27,5 кв.м., що належить
на праві приватної власності ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) в розмірі 1/3 частині, ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) в розмірі 1/3 частини та ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) в розмірі 1/3 частини, на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого Ленінградською
районною державною адміністрацією
міста Києва 30 грудня 1996 року, згідно з
розпорядженням від 30 грудня 1996 року
№4517 та зареєстрованого у Київському
міському бюро технічної
інвентаризації 17 січня 1997 року у
реєстрову книгу за №3496, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в
особі ТВБВ №10026/0187 філії - Головного
управління по м. Києву та Київській
області АТ "Ощадбанк" (,
МФО 322669), для задоволення покриття
основного зобов'язання зі сплати
кредитної заборгованості в сумі 624 095
(шістсот двадцять чотири тисячі
дев'яносто п'ять) грн. 86 коп., що виникла
у зв'язку з невиконанням зобов'язань по
Договору відновлювальної кредитної
лінії №2631 від 27.06.2008 року.

Визначити спосіб реалізації
предмета іпотеки - двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,8
кв.м., житлою площею 27,5 кв.м., шляхом
проведення прилюдних торгів в межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження", встановивши її
початкову вартість в сумі 478 200
(чотириста сімдесят вісім тисяч двісті)
грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3),
зареєстрованих в квартирі АДРЕСА_1, на
користь АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ
№10026/0187 філії - Головного управління по
м. Києву та Київській області АТ
"Ощадбанк" (, МФО 322669)
судовий збір в сумі 3 441 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С У Д Д Я: