Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/1592/14
Головуючий у 1 інстанції: Турбіна
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Комунального
підприємства «Облводоканал» на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24 грудня 2013 року у справі
за позовом Комунального підприємства
«Облводоканал» до ОСОБА_3, третя особа:
Державна фінансова інспекція в
Запорізькій області про стягнення
матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року КП «Облводоканал»
звернулося до суду із вищевказаним
позовом, в якому зазначало, що
відповідачка була прийнята па посаду
адміністратора бази відпочинку
«Морська» в КП «Облводоканал»
Запорізької обласної ради на підставі
наказу №33а від 30.05.2011р. З 16.09.2011р.
відповідачку наказом №59к від 15.09.2011р.
переведено на роботу постійно на 0,5
ставки. З 04.10.2011р. переведено на роботу
на повну ставку відповідно до наказу
№72к від 12.10.2012р. Відповідно до
посадової інструкції відповідачка
здійснювала контроль за збереженням
матеріальних цінностей, надавала
номери і місця прибулим до бази
відпочинку, вела касові та банківські
операції. Із відповідачкою 30.05.2011р. був
укладений договір про повну
матеріальну відповідальність. 28.11.2012р.
відповідачку було звільнено за наказом
№66к від 28.11.2012р.

У жовтні 2012 року Державна фінансова
інспекція в Запорізькій області
провела ревізію діяльності позивача. В
акті ревізії №05-21/10 від 05.11.2012р. було
встановлено, що внаслідок не включення
до прибуткових касових ордерів даних
окремих відпочиваючих, які відображені
в журналі обліку відпочиваючих бази
відпочинку «Морська» та не внесення до
каси КП» Облводоканал» ЗОР грошових
коштів на загальну суму 64822 грн., у тому
числі за червень-серпень 2011 року на
суму 37 389 грн. та за червень-вересень 2012
року на суму 27433 грн.. підприємством
недоотримано доходу та завдано збитків
на дану суму.

Таким чином, в порушення п.2.6.
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого постановою
Правління НБУ Ккраїни від 15.12.2004р. № 637.
яким передбачено, що уся готівка, що
надходить до кас. та п.9 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», яким
визначено, що господарські операції
повинні бути відображені в облікових
регістрах у тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені,
адміністратором ОСОБА_3 до прибуткових
касових ордерів не було включено в
повному обсязі осіб та сум за
перебування (проживання) на базі
відпочинку «Морська» та не внесено до
каси підприємства, що призвело до
неотримання підприємством доходу на
суму 64822 грн. та завдано збитків на дану
суму. Винною особою в допущені
зазначеного порушення є адміністратор
ОСОБА_3., з якою укладено договір про
матеріальну відповідальність та на яку
посадовою інструкцією покладено
обов'язки щодо ведення обліку осіб, що
проживають на базі, здійснення
контролю за звільненням номерів та
місць та ведення касових і банківських
операції.

На вимогу Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області від
19.12.2012р. №08-05-15-10316 щодо усунення
порушень, виявлених позаплановою
ревізією, підприємство відобразило
дебіторську заборгованість
недоотриманих підзвітних коштів у
загальній сумі 64822 грн..

Посилаючись на зазначені обставини,
просило суд, стягнути з ОСОБА_3
недоотриманого підприємством доходу
за проживання у сумі 64822 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24 грудня 2013 року позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду КП «Облводоканал» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
районного суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін. За її
змістом Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що позивачем не доведений розмір
дійсної шкоди, нібито завданої діями
відповідачки.

Так, надані позивачем обґрунтування
позову та надані докази не
підтверджують достовірно наявність
шкоди від дій або бездіяльності
відповідачки. Судом першої інстанції
докладно досліджені всі надані
сторонами докази та зроблена правильна
їх правова оцінка. Суд врахував, що
єдиною підставою для пред'явлення
позову став акт ревізії державної
фінансової інспекції, але в ньому немає
доказів, які б підтверджували завдання
шкоди. Висновки ревізії про
невідповідність деяких документів та
їх неузгодженість між собою не можуть
бути підставою для покладення
відповідальності на відповідача за
відсутності доказів спричинення нею
шкоди. Так, судом встановлено, що
більшість нарахувань акту ревізії є
результатом розбіжностей, які були
виявлені між бухгалтерськими
документами та журналом обліку
відпочиваючих, якій вівся у довільній
формі і не є обов'язковим за формою та
змістом.

Крім того, суд розцінив як такі, що
відповідають встановленим правилам
прийняття грошових сум безпосередньо
від відпочиваючих у вихідні та
святкові дні з наступним їх здаванням
до каси у черговий робочий день банку.

Також деякі невідповідності
обумовлені тим, що для залучення
відпочиваючих укладалися агентські
договори з приватними підприємцями,
які залучали відпочиваючих та самі
сплачували отримані від них грошові
кошти за відпочинок інших осіб.
Доказів того, що існували випадки
невнесення грошових коштів в касу або
привласнення їх відповідачкою не
надано.

Також суд першої інстанції врахував,
що відповідачка розміщувала
працівників КП «Облводоканал» за
пільговою вартістю путівок, відповідно
до умов колективного договору цього
підприємства, а решту сплачувало
підприємство, що також зумовило
необґрунтований висновок про
розбіжності та недоотримання грошових
коштів. Аналогічним чином суд надав
оцінку іншим документальним
розбіжностям, які в сукупності жодним
чином не підтверджують заподіяння
відповідачкою прямої дійсної шкоди
позивачеві.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків
доказування і подання доказів регулює
ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи відсутність належних
доказів на підтвердження факту шкоди,
суд першої інстанції правильно та
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову, а тому судова колегія не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Облводоканал»
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24 грудня 2013 року в цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: