АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/259/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Майбоженко А.М. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Заліської Г.Г.

за участю представника позивача
БорщД.В.

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на заочне
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись до суду з позовом
ставив питання про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ ML005/073/2008 від 8 квітня 2008 року у розмірі
292 262,71 доларів США, що еквівалентно 2 336
055,83 гривень. Мотивуючи свої вимоги
неналежним виконанням відповідачами
взятих на себе зобов'язань.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києві від 28 жовтня 2013
року позов було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» грошові кошти в сумі 213 987,40
доларів США, що за курсом НБУ станом на
21.06.2013 року еквівалентно 1 710 401,28 гривень
- залишок заборгованості за кредитом; 78
275,31 доларів США, що за курсом НБУ станом
на 21.06.2013 року еквівалентно 625 654,55
гривень - заборгованість по відсоткам;
762 080,12 гривень - пеня за прострочення
виконання зобов'язань.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» 1 720,50 гривень судового збору, з
кожного.

Ухвалою Оболонського суду м. Києва від
20 грудня 2013 року заяву представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про перегляд заочного
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2013 року, було
залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням суду
представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу де ставив питання
про його скасування та постановлення
нового про відмову у задоволенні
позову. Обґрунтовуючи свої вимоги
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримав
подану апеляційну скаргу. Представник
позивача апеляційну скаргу не визнав
та просив суд відмовити у її
задоволенні.

ОСОБА_6 будучи належним чином
повідомленими про розгляд справи у
судове засідання не з'явився,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомили. Колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутність, відповідно до вимог ст. 305
ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що 08.04.2008 року між ЗАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір № МІ.-005/073/2008, згідно
умов якого ОСОБА_6 було надано кредит в
сумі 225 250 доларів США року зі сплатою
процентів у розмірі 5,49% річних та FIDR
(процентна ставка по строкових
депозитах фізичних осіб у валюті,
тотожній валюті кредиту, що розміщені у
позивача строком на 366 днів, з виплатою
процентів після закінчення строку дії
депозитного договору).

Кредитні кошти надавались позивачем на
підставі кредитної заявки ОСОБА_6 від
08.04.2008 року шляхом перерахування
кредитних коштів в повній сумі з
кредитного рахунку на поточний рахунок
позивача, відкритий у банку.

26.09.2011 року між ОСОБА_6 та позивачем було
укладено додатковий договір до
кредитного договору, яким з 26.09.2011 року
до повного виконання боргових
зобов'язань було встановлено розмір
фіксованої процентної ставки у розмірі
12,41%.

08.04.2008 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором, між ОСОБА_5 та ЗАТ
«ОТП Банк», було укладено договір
поруки № 5К-005/073/2008, за яким ОСОБА_5
прийняв на себе зобов'язання
відповідати за повне і своєчасне
виконання зобов'язань ОСОБА_6 за
кредитним договором.

10.12.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, згідно якого
позивачу було передано право вимоги до
відповідачів.

Станом на 21.06.2013 року заборгованість
відповідача ОСОБА_6 за кредитним
договором склала 292 262,71 доларів СІ1ІА,
що за курсом НБУ еквівалентно 2 336 055,83
грн., а також 762 080,12 грн., що складається
з: 213 987,40 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 1 710 401,28 грн. - залишок
заборгованості за кредитом; 78 275,31
доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 625 654,55 грн. -
заборгованість по відсоткам; 762 080,12 грн.
- пеня за прострочення виконання
зобов'язань.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з вимог
ст. 525 ЦК України, та зазначив, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору. А тому, з
урахуванням вимог ст. 1054 ЦК України,
позичальник повинен повернути кредит
та сплатити визначені умовами договору
додаткові витрати.

Вказуючи також що, згідно вимог ст.ст.
553, 554 ЦК України за договором поруки
поручитель поручався перед кредитором
за боржника за виконання ним свого
обов'язку та відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником у солідарному порядку у тому
ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Посилання апелянта про не доведення
переходу будь-яких прав до ТОВ «ОТП
Факторингу Україна» спростовується
договором від 10 грудня 2010 року
купівлі-продажу кредитного портфелю,
згідно якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло
право грошової вимоги за кредитним
договором та договором поруки, що
укладений між відповідачами та ЗАТ
«ОТП Банк», відповідно витягу з Додатку
№ 1 до договору купівлі продажу.

Доводи апеляційної скарги в частині
того, що на момент постановлення
рішення строк дії довіреності на
представлення інтересів позивача у
представника закінчився. Тому подання
останнім заяви про розгляд справи за
його відсутності та не заперечення
проти постановлення заочного розгляду
справи здійснено з порушенням
процесуальних прав, спростовується
наявними в матеріалах справи доказами.
А саме на а.с. 76, 77 міститься заява
підписана 28.10.2013 року представником
позивача Горох А.В., термін дії
довіреності якого був визначений -
29.11.2012 року до 29 листопада 2013 року. Що
свідчить про легітимність його підпису
у заяві, а відтак правомірності дій
суду щодо постановлення заочного
рішення.

Крім цього, доводи апелянта про
порушення вимог ЗУ «Про банки і
банківську діяльність» щодо
нерозголошення інформації, що
становить банківську таємницю, та
поширення конфіденційної інформації
про відповідачів по справі, не
ґрунтуються на вищевказаній нормі
права, а також положеннях ЦК України.

Також ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» має
свідоцтво про реєстрацію фінансової
установи, що надає їй право здійснювати
такий вид фінансових послуг як надання
факторингу.

Умовами договору купівлі - продажу
кредитного портфелю також було
визначено, що покупець ( позивач)
набуває ( п. 3.33 договору) усі права за
кредитними договорами, включаючи але
не обмежуючи правами вимоги до
боржників, щодо сплати суми основного
боргу, щодо сплати процентів
нарахованих на суму основного боргу а
також правами вимоги щодо сплати
штрафних санкцій.

Інші доводи правильності висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції при постановленні судового
рішення були порушені норми
матеріального права, які б призвели до
його скасування.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що заочне рішення
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з
доводів викладених у апеляційній
скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
- ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: