Єдиний унікальний номер 249/5397/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2270/2014
19 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
Головуючої судді Краснощокової
Суддів Могутової Н.Г.
При секретарі Папченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 28 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа Орган опіки та піклування
виконкому Шахтарської міської ради,
про визначення місця проживання
малолітньої дитини, звільнення від
Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 - звернувся до апеляційного суду
Донецької області з апеляційною
скаргою на рішення Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 28 січня 2014 року, яким позовні вимоги
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Шахтарської міської ради, про
визначення місця проживання
малолітньої дитини, звільнення від
сплати аліментів задоволено: визначено
місце проживання малолітньої дитини -
ОСОБА_5, 2004 року народження з батьком
ОСОБА_4 за місцем його проживання;
звільнено ОСОБА_4 з 01 липня 2013 року від
сплати аліментів на утримання
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнутих рішенням
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 03 лютого 2012 року.
Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2
витрати на сплату судового збору в
розмірі 114 грн. 70 коп.
В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду, оскільки рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.
Вважає, що судом при розгляді справи
порушений принцип 6 «Декларації прав
дитини» від 20 жовтня 1959 року, згідно
якого малолітня дитина може бути
розлучена з матір'ю тільки у виключних
випадках, якщо маються на те виключні
обставини. Таких виключних обставин
судом не встановлено.
В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 та відповідач
ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної
скарги, просили рішення суду скасувати.
Позивач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, просив залишити
рішення суду без змін.

Представник Органу опіки та піклування
Шахтарського міської ради в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, виходив з наступного.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_1, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану по м.
Шахтарську Шахтарського
міськрайонного управління юстиції
Донецької області, актовий запис №84,
шлюб між сторонами розірваний 09 червня
2010 року.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 03 лютого 2012
року стягнуто з ОСОБА_4, 1981 року
народження, на користь ОСОБА_2, 1980 року
народження, на утримання сина ОСОБА_5,
2004 року народження, аліменти у розмірі ?
частини всіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісяця, починаючи стягнення з дня
звернення до суду, тобто з 11 січня 2012
року та до досягнення дитиною
повноліття - до 09 листопада 2022 року.

Згідно довідки ОСББ «Діана» №69 від 31
серпня 2013 року ОСОБА_4 мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім'ї:
дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_5

Відповідно довідки ВП «Автобаза» ДП
«Шахтарськантрацит» загальна сума
доходу ОСОБА_4 за період з 17 травня 2013
року по 31 липня 2013 року складає 10 185 грн.
97 коп.

З характеристик з місця роботи та місця
проживання ОСОБА_4 вбачається, що
останній характеризується позитивно.

Відповідно до акту від 21 липня 2013 року
малолітній ОСОБА_5 мешкає з батьком та
його дружиною, взаємовідносини між
ними гарні.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 20 грудня 1995 року ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 належить на
праві спільної сумісної власності
квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до акту обстеження умов
проживання ОСОБА_4 від 10 жовтня 2013 року
вбачається, що загальна площа квартири
становить 48,3 кв.м., квартира з усіма
зручностями, мається пічне та
електричне опалення, безперервне
водопостачання. Дитина має власну
кімнату, окреме спальне ліжко та
стілець для навчання. Дитина
забезпечена комп'ютером, одягом,
художньою літературою. Стосунки в сім'ї
поважні, дитина бажає проживати разом з
батьком.

Відповідно до акту обстеження умов
проживання ОСОБА_2 від 10 жовтня 2013 року,
однокімнатна квартира переобладнана,
облаштована меблями, холодильником,
телевізором, тренажером, окремим
ліжком для дитини. Опалення та
водопостачання централізоване.
Стосунки в сім'ї взаємоповажні.
Власником вказаної квартири є
співмешканець відповідача ОСОБА_9,
ОСОБА_2 мешкає без реєстрації.

Згідно довідки ПП «Шелмі плюс» №39 від 11
жовтня 2013 року загальна сума доходу
ОСОБА_2 за період з квітня 2013 року по 30
вересня 2013 склав 12 616 грн. 98 коп.

Згідно довідки про результати
обов'язкового медичного
профілактичного огляду, у ОСОБА_5
виявлено синусову аритмію.

З витягів особової справи ОСОБА_5,
вбачається, що він у 2013-2014 році став
краще навчатись ніж у 2011-2012 році.

З витягу протоколу №13 засідання
комісії з питань захисту прав дитини
при виконавчому комітеті Шахтарської
міської ради від 02 жовтня 2013 року
вбачається, що була розглянута заява
ОСОБА_2 щодо порушення порядку
побачення з дитиною батька ОСОБА_4

З листа Шахтарського міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді №5 від 27 січня 2014 року
вбачається, що до вказаного органу
звернувся ОСОБА_4 для проведення роботи
з його сином, ОСОБА_5. За результатами
роботи було виявлено, що у дитини є
страх повернутися до матері.

06 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області з позовом до ОСОБА_2,
третя особа Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Шахтарської
міської ради, про визначення місця
проживання малолітньої дитини.

15 листопада 2013 року позивач подав
позовну заяву про збільшення позовних
вимог, яким просить звільнити його від
сплати аліментів на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини
від усіх видів заробітку (доходу), але
не більше ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 01 червня 2013 року.

Ухвалою Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 10 січня 2014
року відмовлено у задоволенні
клопотання представника відповідача
ОСОБА_3 про призначення
медико-психологічної експертизи
неповнолітній дитині ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Висновком органу опіки та піклування
виконавчого комітету Шахтарської
міської ради від 21 січня 2014 року
визначено місце проживання
малолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, з
батьком - ОСОБА_4

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 28 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Шахтарської
міської ради, про визначення місця
проживання малолітньої дитини,
звільнення від сплати аліментів
задоволено. Суд при ухваленні рішення
виходив з того, що згідно принципу 6
Декларації прав дитини, проголошеної
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, а також те, що позивач є рідним
батьком дитини, працездатним,
дієздатним, який мешкає в належних для
проживання та виховання хлопчика
умовах, наполягає на реалізації свого
права доглядати та піклуватись сином,
має можливість та бажання займатись
його вихованням, дитина хоче на даний
час мешкати з батьком, з липня 2013 року
за власним бажанням проживає з батьком
і не хоче жити з матір'ю, бо на даний час
між ними складні відносини. Також
підлягають задоволенню позовні вимоги
про звільнення від сплати аліментів у
зв'язку з тим, що з липня 2013 року дитина
мешкає з батьком і знаходиться на його
утриманні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та обговоривши наведені у скарзі
доводи, апеляцйний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони по справі є батьками
малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який з липня 2013 року за власним
бажанням проживає разом з батьком
ОСОБА_4

Висновком органу опіки та піклування
виконавчого комітету Шахтарської
міської ради від 21 січня 2014 року
визначено місце проживання
малолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, з
батьком - ОСОБА_4

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 03 лютого 2012
року стягнуто з ОСОБА_4, 1981 року
народження, на користь ОСОБА_2, 1980 року
народження, на утримання сина ОСОБА_5,
2004 року народження, аліменти у розмірі ?
частини всіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісяця, починаючи стягнення з дня
звернення до суду, тобто з 11 січня 2012
року та до досягнення дитиною
повноліття - до 09 листопада 2022 року.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Сімейного
Кодексу України мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 150 СК
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя.

Відповідно до ст. 160 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Згідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

За приписами ст. 9 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року
дитина не повинна розлучатися з
батьками всупереч їхньому бажанню, за
винятком випадків, коли компетентні
органи згідно з судовим рішенням,
визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Відповідно до положень ст. 12 ч.1
Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року
«Про права дитини» (ратифікована
Україною 27 лютого 1991 року),
держави-учасниці забезпечують дитині,
здатній сформувати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань,що стосується дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю.

Згідно до ст. 171 СК України дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї,
посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном. Суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

З'ясовуючи обставини по справі
суд першої інстанції дійшов висновку,
що дитина більш схильна до спілкування
з батьком, ОСОБА_4, з яким проводить
більше часу,

У Принципі 6 Декларації прав дитини
закріплено, що дитина повинна, коли це
можливо, зростати під піклуванням та
під відповідальностю своїх батьків та
у всякому разі в атмосфері любові та
моральної та матеріальної
забезпеченності; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли
маються виключні обставини, бути
розлученим зі своєю матір»ю.

Статтею 162 Сімейного Кодексу України
передбачено, якщо один з батьків або
інша особа самочинно, без згоди другого
з батьків чи інших осіб, з якими на
підставі закону або рішення суду
проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання. Дитина
не може бути повернута лише тоді, коли
залишення її за попереднім місцем
проживання створюватиме реальну
небезпеку для її життя та здоров'я або
обставини змінилися так, що повернення
суперечить її інтересам.

Відповідо до ст. 163 Сімейного кодексу
України батьки мають переважне право
перед іншими особами на те, щоб
малолітня дитина проживала з ними.
Батьки мають право вимагати відібрання
малолітньої дитини від будь-якої особи,
яка тримає її у себе не на підставі
закону або рішення суду.

З'ясувавши обставини по справі
Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області дійшов вірного
висновку за доцільне визначити місце
проживання малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання його
батька.

Судом були враховані умови
проживання дитини з батьком,
відносини, що склалися між батьками та
дитиною, небажання дитини проживати
разом із співмешканцем матері, з яким у
нього складні відносини. Також судом
було встановлено, після того. Як дитина
стала проживати з батьком, вона стала
краще навчатись у школі, батько
стежить за станом здоров»я сина.

В судовому засіданні малолітній
ОСОБА_5 висловив своє бажання проживати
разом з батьком.

Враховуючи всі ці обставини, суд
саме в інтересах малолітньої дитини
визначив місце її проживання разом з
батьком.

Висновки суду доводів
апеляційної скарги не спростовують.

Суд не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що малолітня
дитина відповідно до положень Принципу
6 Декларації прав дитини від 20
листопада 1959 року не може бути
розлучена зі своєю матір»ю, оскільки в
судовому засіданні було встановлено,
що дитину не розлучали з матір»ю, вона
сама за власним бажанням перейшла жити
до батька, тривалий час дитина вже
проживає з батьком.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 28 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: