№ справи:101/4616/13-ц Головуючий суду
першої інстанції:Гордєйчик Т.Ф. №
провадження:22-ц/190/825/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Ісаєв Г. А.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Ісаєва Г.А.
суддів:Белинчук Т.Г. Підлісної І.А. при
секретарі:Урденко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до Відділу державної
виконавчої служби Алуштинського
міського управління юстиції,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг Групп»,
треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
визнання прилюдних торгів недійсними,
визнання акту державного виконавця по
реалізації предмета іпотеки
недійсними, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на рішення
Алуштинського міського суду АР Крим
від 30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з
зазначеним позовом, мотивуючи його тим,
що у провадженні ВДВС Алуштинського
МУЮ знаходиться виконавчий лист про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартири АДРЕСА_1. Згідно звіту
експерта ОСОБА_8 ринкова вартість
зазначеної квартири склала 718 182 грн.
Однак, 14.08.2013р. було отримано копію
протоколу від 31.07.2013р. про проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки та належить ОСОБА_6 за ціною 534
690 грн. Дана оцінка визначена експертом
ОСОБА_9, якого було залучено
безпідставно державним виконавцем. На
підставі викладеного позивач просив
суд визнати прилюдні торги проведені 31
липня 2013 року Кримською філією ТОВ
«УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» по реалізації
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6
такими, що не відбулися; визнати
протокол зазначених торгів недійсним.

Рішенням Алуштинського міського суду
АР Крим від 30 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, ПАТ «КБ «Надра» звернулося до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове по суті
позовних вимог, посилаючись на те, що
судом першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши представника ПАТ «КБ
«Надра», ОСОБА_7 та її представника,
розглянувши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем невірно обрано спосіб
захисту свого права, що є підставою для
відмови в позові.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом, Банк
вважав, що проведені публічні торги з
реалізації нерухомого майна, що є
предметом іпотеки, проведені з
порушенням законодавства про
виконавче провадження, і як наслідок
повинні бути визнані такими, що не
відбулися.

Згідно положень ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і там самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України.

Постановою Верховного Суду України у
справі № 6-116ц12 про визнання прилюдних
торгів і свідоцтва про право власності
недійсними висловлена наступна
правова позиція.

Верховний Суд України переглядаючи
судові рішення дійшов висновку про те,
що Виходячи з аналізу правової природи
процедури реалізації майна на
прилюдних торгах, яка полягає в продажу
майна, тобто в забезпеченні переходу
права власності на майно боржника, на
яке звернуто стягнення, до покупця -
учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що
відчуження майна з прилюдних торгів
відноситься до угод купівлі-продажу,
така угода може визнаватись недійсною
на підставі норм цивільного
законодавства про недійсність
правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки
виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 та зареєстрованого в зазначеному
Міністерстві 2 листопада 1999 року за №
745/4838.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень, передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року, до призначення прилюдних торгів,
у тому числі щодо відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57
цього Закону), то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом (зокрема, ч.
7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст.
57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову.

Зазначене доводами апеляційної скарги
не спростовується, а тому колегія
суддів не вбачає правових підстав для
скасування ухваленого судового
рішення.

На підставі викладеного і керуючись
статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Алуштинського міського суду АР
Крим від 30 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді:

Ісаєв Г.А. Белинчук
Т.Г. Підлісна
І.А.