Справа № 2/1005/175/2012 Головуючий у І
інстанції Величко В.П.Провадження №
22-ц/780/1211/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

при секретарі Химинець Н.М.

розглянувши у м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ
житлового будинку в натурі та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та
земельної ділянки в натурі ,

встановив:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_3
звернулись в суд з позовом до ОСОБА_1
поділ житлового будинку в натурі.

Позов мотивували тим, що вони є
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1. Право власності на будинок між
позивачами та відповідачем виникло на
підставі рішення Бориспільського
міськрайонного суду від 14 березня 2011
року. Після смерті їх батька
відповідачка, як дружина померлого,
залишилась проживати в будинку і
створює їм перешкоди в користуванні
ним.

ОСОБА_1 подала зустрічний позов про
поділ житлового будинку та земельної
ділянки в натурі, в якому просила
виділити їй 1/3 частки домоволодіння з
урахуванням того, що вона проживає в
цьому будинку і іншого помешкання
немає.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
поділ житлового будинку в натурі
задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про поділ будинку в натурі
задоволено частково.

Розділено будинок між співвласниками
згідно запропонованого експертом
четвертого варіанту розподілу будинку.

Виділено першому співвласнику (частка
2/3) - 1-5, житлова площею 14,40 кв.м., 1-6,
житлова площею 14,90 кв.м., 1-7, житлова
площею 18,00 кв.м., 1-2, коридор площею 5,80
кв.м., 1-3, кухня площею 6,90 кв.м., 1-4,
санвузол площею 2,40 кв.м., погріб з
шийкою "Е", сарай "Б", сарай "В", сарай "Г",
гараж "Д", убиральня "Ж", ворота "№1",
ворота "№2", 1/2 огорожа "№4", 1/2 огорожа
"№6", яма вигрібна "Л".

Виділено другому співвласнику(частка
1/3) -1-1, веранда площею 5,10 кв.м., 1-І,
прибудова-веранда площею 5,00 кв.м.. ганок
"а1", літня кухня "К", літній душ "М", 1/2
огорожа "№4", 1/2 огорожа "№6", ворота з
хвірткою "№5".

За результатом запропонованого
варіанту № 4 частка першого
співвласника перевищує його ідеальну
частку(2/3) на ~ 4,34%, що у грошовому
еквіваленті з округленням до цілих
становить 6506 грн.

Додатковим рішенням від 01 жовтня 2013
року відмовлено в ухваленні
додаткового рішення.

Додатковим рішенням від 22 січня 2014
року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про поділ будинку в натурі в
частині поділу земельної ділянки
залишено без задоволення. Визначено
вартість часток, які виділено сторонам,
а саме 1/3 частки будинку, що належить
ОСОБА_1 становить 24,17 кв.м., що в одиницях
вартості складає 47003,33 гривень, 2/3
частки будинку, які належать ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в рівних частинах (1/3) та
становлять 48,34 кв.м., що в одиницях
вартості складає 94006,66 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
суд скасувати рішення з підстав
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення є, зокрема,
неповне з"ясування судом обставин, що
мають значення для справи, а також
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності, тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих відносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що

сторони по справі є співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1. Кожному із
співвласникові належить по 13 частині
будинку. Суд першої інстанції послався
у рішенні на те, що відповідно до вимог
ст.. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає частці у праві спільної
часткової власності. Згідно ч. 1 ст. 364
ЦПК України співвласник має право на
виділ частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Оскільки позивачі погодилися на
четвертий варіант поділу
будинковолодіння, запропонований у
висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від 30
квітня 2013 року та компенсацію різниці
відхилення від ідеальних часток
відповідачці, суд першої інстанції
виділив кожній із сторін частку в
будинку.

З таким висновком не може погодитися
колегія суддів, оскільки судом
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1

є співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1. (а.с.12-14). Житловий будинок має
три житлові приміщення ( 14,4; 14,9; 18 кв.м.
відповідно), коридор 5.8 кв.м., котельню 5,1
кв.м., санвузол 2,4 кв.м. та веранду 5 кв.м.
Всього площа будинку 72,5 кв.м., з яких
житлова площа 47, 3 кв.м. Земельна ділянка
з будинком не закріплена та не
перебуває у власності чи користуванні
співвласників.

Виділяючи відповідачу ОСОБА_1
належну їй 13 частину будинку, суд
виділив їй в натурі веранду 1-1, площею 5,
10 кв.м., прибудову веранду площею 5,00
кв.м., ганок, а також літню кухню «К»,
літній душ «М», 12 огорожі та ворота з
хвірткою, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що такий поділ
порушує права відповідача.

Відповідно до п. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 04
жовтня 1991 року «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» судам при
вирішенні справ про виділ в натурі
часток жилого будинку, що є спільною
частковою власністю, судам належить
мати на увазі, що такий поділ можливий,
якщо кожній із сторін може бути
виділено відокремлену частику будинку
із самосійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце за наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№895/12-43 від 06 серпня 2012 року, проведеної
відповідно до ухвали суду, виділити 2/3
частки, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3
(по 1/3 частині кожній) із житлового
будинку, що розташований в АДРЕСА_1
згідно діючих вимог нормативних
документів в галузі будівництва на час
проведення дослідження не вбачається
можливим, оскільки виходячи із умови
виділення кожному із співвласників
окремої квартири для ізольованого
користування та заселення однією
сім'єю, неможливо виконати вимоги
пунктів 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові
будинки. Основні положення», а саме:
пункту 2.22, яким передбачено, що в
квартирах повинні бути житлові кімнати
і підсобні приміщення - кухня,
передпокій, санвузли. Загальна площа
однокімнатної квартири повинна бути не
менше 30 кв.м.

По справі судом була призначена інша
судова будівельна-технічна експертиза,
на вирішення якої поставлено питання
про можливість виділу часток у будинку
з відступом від вимог державних
будівельних норм в галузі будівництва.
Така експертиза була проведена і
відповідно до її висновків
співвласникам за рішенням суду було
виділені приміщення згідно четвертого
варіанту. За вказаним варіантом
відповідачу виділені тільки підсобні
приміщення, тому такий варіант
розподілу жилого будинку не є
рівноцінним, справедливим та таким, що
відповідає державним будівельним
нормам. Інші варіанти поділу житлового
будинку, які запропоновані експертом,
також не відповідають вимогам
державних будівельних норм, тому не
можуть бути враховані при розгляді
даного спору.

Крім того експертом у висновку
зазначено про необхідність проведення
робіт з переобладнання житлового
будинку. Проте суд першої інстанції в
рішенні не зазначив хто із сторін і які
роботи має виконати для переобладнання
житлового будинку та яка їх вартість.
Також судом не враховані вимоги ст.. 152
Житлового кодексу України, якою
передбачено, що переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири) провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої ради.

За таких обставин ухвалене рішення
суду, яким виділені частки сторін у
спорі, необхідно скасувати як таке, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог сторін.
Оскільки рішення по справі
скасовується, підлягають скасуванню
також всі додаткові рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2013 року, додаткове рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 17 січня 2014 року,
додаткове рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 січня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в
натурі відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ
житлового будинку та земельної ділянки
в натурі відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді