Провадження №2/485/245/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 квітня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Снігурівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2014 року позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом. В позові
зазначила, що є власником квартири
АДРЕСА_1. З 24.03.2006 року у квартирі був
зареєстрований її син ОСОБА_2, однак з
моменту реєстрації у вказаній квартирі
він не проживав, фактичне його місце
проживання не відоме. Просить визнати
його таким, що втратив право
користування житловим приміщенням.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, суду пояснила, що
відповідач по справі є її сином. 24.03.2006
року вона зареєструвала сина у спірній
квартирі, однак фактично вони у ній не
проживали, а проживали в будинку за
іншою адресою приблизно до його
повноліття. У цей період син близько 1,5
року перебував у місцях позбавлення
волі. Після повернення з в"язниці він
повернувся додому, а через місяць зник
й про своє місце перебування не
повідомляв. Більше року вона про нього
взагалі нічого не чула. Реєстрації сина
в квартирі завдає їй незручності
оскільки приходять банківські
повідомлення про наявність кредитної
заборгованості та турбують кредитори
сина. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, був належним чином
повідомлений про розгляд справи через
оголошення у газеті, причини неявки
суду не повідомив, тому суд вважає за
можливе на підставі ст.224 ЦПК України
ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Між сторонами склалися правовідносини
з приводу набуття та припинення права
користування житлом.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджує витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 21.11.2005
р. (а.с.10).

В зазначеній квартирі з 24.03.2006 року
зареєстрований її син ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Тобто, ОСОБА_2 був зареєстрований у
квартирі як член сім'ї власника житла.

Таким чином, правовідносини які
склались між сторонами регулюються
положеннями ст. 156 ЖК України .

Право членів сім'ї власника житла на
користування цим житлом регулюється
правилами ст. 405 ЦК України, відповідно
до якої член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Судом встановлено, що з моменту
реєстрації, тобто з 24.03.2006 року й
приблизно до 2008 року відповідач
фактично у квартирі не проживав,
оскільки будучи неповнолітнім
проживав за місцем проживання своєї
матері. Після 2008 року родинний зв"язок з
батьками він не підтримує, квартирою не
цікавиться й не навідується до неї,
участі в її утриманні не приймає, його
речей там не має.

Таке підтверджено актом депутата
Снігурівської міської ради від 19.02.2014
року (а.с.11), показами свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Так, свідок ОСОБА_3 суду показав, що є
чоловіком ОСОБА_1 та проживає разом з
нею з 2002 року. Відповідач весь час
проживав разом з ними в будинку, а потім
зник, вже близько 6 років стосунків з
матір'ю не підтримує, хоча приїздить до
бабусі, ніяких його речей у квартирі
немає, ніхто йому не перешкоджав у ній
проживати.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є
сусідкою ОСОБА_1 по квартирі. Їй відомо
про те, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі
близько 10 років. Квартира придатна для
проживання. На ім"я відповідача
постійно приходять повідомлення про
заборгованість за кредитами.

Суд приймає до уваги те, що у матеріалах
справи відсутні докази того, що
відповідач має намір повернутися до
квартири, а позивач чи члени його сім'ї
перешкоджають йому у такому чи
створюють умови за яких він вимушений
проживати в іншому помешканні. Будь-які
поважні причини за яких відповідач в
квартирі не проживає судом не
встановлено. Доказів існування
домовленості між ним та власником
квартири щодо користування спірним
житлом не має, його особистих речей в
приміщенні немає, жодних дій, які б
свідчили про наявність у нього
інтересу до цього житла протягом
усього часу відсутності він не вчиняв,
участі в утриманні квартири не приймав,
реєстрація відповідача перешкоджає
позивачці на свій розсуд користуватися
і розпоряджатися власністю в повному
обсязі.

За такого, суд приходить до висновку, що
ОСОБА_2 не проживає в спірному
приміщенні понад один рік без поважних
причин, а тому позов є обґрунтованим та
підлягає до задоволення.

На прохання позивача суд не стягує на
її користь з відповідача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,60, 212-215, 224-233 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовільнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга позивачем до апеляційного суду
Миколаївської області через
Снігурівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
з поданням такої заяви у десятиденний
термін з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: