Провадження № 6/263/156/2014
01 квітня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя у складі
головуючого судді Турченка О.В., при
секретарі Лапоног Т.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі подання Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,
Жовтневим відділом Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області внесено подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, посилаючись на те,
що на виконанні у Жовтневому відділі
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2/263/4353/2013 від 27.11.2013 року,
виданого Жовтневим районним судом
м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку щомісяця, починаючи з
19.11.2013 року до досягнення дитиною
повноліття. 21.01.2014 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження. На
теперішній час боржником рішення суду
не виконується, заборгованість
становить 3183,93 грн. Згідно довідок
контрольно-реєструючих органів майна,
що належить боржнику та на яке можливо
звернути стягнення не виявлено.
Оскільки боржником на теперішній час
не вчинено жодних дій, спрямованих на
виконання рішення суду, та є всі
підстави вважати, що боржник може
виїхати за межі країни та ухилитися від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду, просять суд
тимчасово обмежити у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1
Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.
За заявою державного виконавця, суд
розглянув справу у його відсутність.
Суд, вивчивши матеріал справи, прийшов
до висновку, що вказане подання є
безпідставним та задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожен, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України"
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон з тимчасовим затриманням чи
вилученням паспорту у випадках,
передбачених пунктами 1-9 частини
першої цієї статті, зокрема, у випадках,
якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання або особа ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
Згідно вимог п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець в процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.
Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ
"Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до вимог ст. 32 ЗУ "Про
виконавче провадження" заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.
Зважаючи на викладені правові норми,
можна зробити висновок, що
першочерговими заходами примусового
виконання рішень є звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб.
Згідно роз'яснень, викладених у листі
Міністерства юстиції України від 06.06.2008
року № 25-32/507, подання Державної
виконавчої служби до суду повинно
містити в тому числі й обґрунтування
ухилення боржника від виконання своїх
З матеріалів справи вбачається, що
Жовтневим ВДВС Маріупольського МУЮ в
Донецькій області не вжито
першочергових заходів примусового
виконання рішень, передбачених ст. 32 ЗУ
"Про виконавче провадження".
Крім цього, до матеріалів подання не
додано жодних доказів того, що боржнику
відомо про відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №2/263/4353/2013 від 27.11.2013
року, виданого Жовтневим районним
судом м.Маріуполя. Суду не надано також
доказів того, чи мали місце виклики
боржника державним виконавцем до
відділу ДВС та доказів того, що він не
з'являється без поважних причин до
відділу ДВС на такі виклики, немає
доказів про відсутність належного
боржнику майна, на яке можливо звернути
З огляду на викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення подання.
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 208-210, 377-1 ЦПК України, суд
У задоволенні подання Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1
На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду Донецької
області через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом п'яти днів з дня
Суддя