Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2014 року
Справа № 542/46/14-ц

2/542/158/14

Новосанжарський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого судді - Стрельченко Т.Г.,

при секретарі -
Нестеренко О.В.,

з участю прокурорів -
Хутченко Я.О., Дашівського С.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи -
Кас'яненко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Нові Санжари справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору орган опіки та
піклування Новосанжарської РДА про
позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування Новосанжарської
РДА в якому просила суд позбавити
відповідачку батьківських прав щодо
дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити
її опікуном над дитиною, та стягнути
аліменти на утримання дитини мотивуючи
тим, що відповідачка, маючи дочку,
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків, покладених на неї ст.150 СК
України, не піклується про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, вихованням дочки
не займається.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги та надала
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи була повідомлена у
встановленому законом порядку.

У судовому засіданні прокурор позов
підтримує.

Третя особа: орган опіки та піклування
Новосанжарської РДА в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги.

Суд вислухавши пояснення позивача,
третю особу, думку прокурора,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження виданого
Малоперещепинською сільською радою
Новосанжарського району Полтавської
області від 06 грудня 2007 року батьками
ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 8),
відповідно до відомостей, що містяться
в актовому записі №23 від 06.12.2007р.,
відомості про батька записані за
заявою матері в порядку ч.1 ст.135 СК
України (а.с. 40-42).

Актом обстеження
матеріально-побутових умов проживання
ОСОБА_1 встановлено, що онука ОСОБА_4
проживає в належному позивачці
домоволодінні, створені всі умови для
її проживання та виховання (а.с. 17).
Дитина, ОСОБА_4, відвідує
Малоперещепенський ДНЗ, та згідно
довідки виданої завідуючою
навчального закладу баба, ОСОБА_1
займається вихованням дитини (а.с. 9).

Відповідно до Висновку органу опіки та
піклування Новосанжарської РДА від
17.04.2014 року, виходячи з інтересів дитини
вирішено вважати доцільним
позбавлення батьківських прав
відповідачку ОСОБА_3 .

Згідно відомостей характеризуючих
позивачку, ОСОБА_1, вона працює на
посаді молодшої медсестри
терапевтичного відділення 2-ї міської
клінічної лікарні м.Полтава, на обліку
у психіатра не перебуває, до
кримінальної відповідальності не
притягувалася, у власності має
нерухоме майно, в якому разом з онукою і
проживають (а.с. 10-16).

Декларація з прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, закріплює, що дитина повинна
зростати в умовах турботи, а відповідно
до ст. 18 Конвенції про права дитини,
батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України,
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя.

Батьки зобов'язані поважати дитину. У
відповідності зі ст. 151 СК України,
батьки мають право на переважне право
перед іншими особами на особисте
виховання дитини; мають право вибирати
форми й методи виховання, за винятком
тих, які суперечать закону, моральним
принципам суспільства.

Згідно зі ст. 164 СК України, батьки
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності зі ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства», виховання в
родині є першочерговим завданням
розвитку особистості дитини. На
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання й розвиток.

У відповідності зі ст. 15 Закону України
«Про охорону дитинства» дитина, що
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримку з ними
регулярних особистих відносин і прямих
контактів.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року,
особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише з підстав,
передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу
України. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїх
обов'язків.

Судом встановлено, що мати дитини
ОСОБА_3, разом з дитиною не проживає, не
піклується про неї, матеріально не
забезпечує, та ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Згідно п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» рішення суду як найважливіший
акт правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права.

Таким чином, з'ясувавши мету звернення
позивачки до суду, юридичну природу
виниклих правовідносин, всебічно і
повно оцінивши надані докази та
документи у їх сукупності, з
врахуванням зазначених норм
Конституції України та вимог
законодавства України, встановивши, що
відповідачка ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
суд вважає за необхідне та правильне
задовольнити вимоги ОСОБА_1 та
застосувати надзвичайний захід впливу
- позбавити батьківських прав ОСОБА_3
відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Частина 3 статті 60 ЦК України
передбачає, що суд встановлює опіку над
малолітньою особою, якщо при розгляді
справи буде встановлено, що вона
позбавлена батьківського піклування, і
призначає опікуна за поданням органу
опіки та піклування.

Згідно Висновку органу опіки та
піклування Новосанжарської РДА від
17.04.2014 року, опікуном ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути призначена її
баба ОСОБА_1.

Суд, виходячи з інтересів дитини,
враховуючи подання органу опіки та
піклування, той факт, що дитина
проживає разом з бабою, ОСОБА_1, вважає з
необхідне призначити ОСОБА_1 опікуном
над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Частина 2 статті 166 СК України
передбачає, що особа, позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України
батьки зобов'язані особисто утримувати
дитину до досягнення нею повноліття, а
за рішенням суду кошти на утримання
дитини присуджуються у частці від
доходу або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України
частка заробітку (доходу) батька, яка
буде стягуватись як аліменти на дитину,
визначається судом.

На підставі вказаних правових
норм суд приходить до висновку про
задоволення позовної вимоги про
стягнення з ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ст.. 88 ЦПК України з відповідача
слід стягнути на користь позивача
сплачену ним суму судового збору при
зверненні до суду.

Керуючись 88, 212 - 215, ЦПК України, ст. 60
Цивільного кодексу України, ст.ст. 164, 166,
180, 183 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору орган опіки та
піклування Новосанжарської РДА про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів та призначення
опікуна задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
батьківських прав відносно
малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4
зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1,
опікуном над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м.Полтава, зареєстрованої за
адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини певного віку на утримання
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 14
січня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 243
(двісті сорок три) грн.. 60 коп. судових
витрат.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів в межах
суми платежу за один місяць.

Копію рішення направити до відділу
реєстрації актів цивільного стану
Новосанжарського районного управління
юстиції.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається до
апеляційного суду Полтавської області
через Новосанжарський районний суд
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

В.О.Голови Новосанжарського районного
суду

Полтавської області
Т.Г.Стрельченко