Справа
№705/2083/13-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2014 року Уманський
міськрайонний суд Черкаської
в складі: головуючої - судді Ребриної
при секретарі - Стефанюк Н.І.
з участю представника
позивачки - адвоката ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Умані цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третіх осіб на стороні позивача:
виконавчого комітету Уманської
міської ради та інспекції ДАБК в
Черкаській області про усунення
перешкод в користуванні та знесення
об'єкта самочинного будівництва,
ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, третіх осіб на
стороні позивача: виконавчого комітету
Уманської міської ради та інспекції
ДАБК в Черкаській області про усунення
перешкод в користуванні та знесення
об'єкта самочинного будівництва
вказавши, що вона згідно договору
дарування частини будинку 16.09.2010 року
обдарована була її рідним батьком
ОСОБА_4 та отримала від нього 57/100
житлового будинку АДРЕСА_1. Дана
частина будинку розташована в
одноповерховому будинку садибного
Рішенням Уманської міської ради №
2.6-30/24 від 16.04.2004 року для обслуговування
вказаної частини житлового будинку її
батьку - ОСОБА_4 було виділено в
приватну власність земельну ділянку
0,0283 га у межах згідно з планом. На
підставі названого рішення видано
12.07.2004 року державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЧР
№ 128577. Дана земельна ділянка була їй
подарована разом з частиною будинку та
договір дарування посвідчено
нотаріусом Уманської міської
державної нотаріальної контори
Кравчук Т.І. 16.09.2010 року за реєстром №
2-3775.

Частина будинку, власником якої
вона стала внаслідок договору
дарування, здана в експлуатацію згідно
державних будівельних норм і згідно
технічного паспорту, самочинного
будівництва не допущено та немає.

З південно-західної сторони поряд з
належним їй будинком по АДРЕСА_2, яке
належить ОСОБА_3 Разом із власницею
будинковолодіння в даному будинку
проживав її син ОСОБА_6, який в даний час
за скоєння злочинів, передбачених ч.2
ст. 307 та ч.2 ст. 309 КК України арештований
та стосовно нього проводиться судове
слідство Уманським міськрайонним
судом.

Зі згоди матері та власниці
будинковолодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та
земельної ділянки на якій воно
розташоване ОСОБА_6 прямо на межі між
їхніми земельними ділянками і таким
чином на відстані 1,89 м від належного їй
будинку в вересні місяці 2011 року
побудував одноповерхову будівлю
бані-сауни. При цьому не було витримано
ні санітарних, ні будівельних, ні
пожежних норм. Вона та її батьки
неодноразово просили ОСОБА_6 не
проводити дане будівництво, оскільки
вода з даху даної будівлі ллється прямо
під їхній житловий будинок, баня
затіняє світло в кімнати їхнього
будинку, але він на їхні прохання лише
відповідав погрозами і вони боялися
йому протирічити.

Його матір ОСОБА_3 взагалі до
даного будівництва не бажала
вмішуватись.

В 2012-2013 роках вона звернулась з
заявами про порушення власниками
будинковолодіння АДРЕСА_2 будівельних
норм та проханням про допомогу в різні
інстанції на що: інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області 01.11.2012 року та 18.01.2013
року провела перевірки її заяв та
повідомила, що вказана нею
господарська будівля бані розмірами 4.5
м. х 14 м. є самочинним будівництвом та їй
рекомендовано для поновлення її прав
звертатись до суду; Уманський районний
відділ управління держтехногенбезпеки
у Черкаській області також повідомив,
що на її заяву від 22.02.2013 року був
здійснений виїзд за адресою АДРЕСА_1. В
ході перевірки було встановлено, що від
сусідської господарської будівлі, що
розташована за адресою АДРЕСА_2, до її
житлового будинку складає 1.89 м. чим
порушено вимоги п.1*табл.1 додатку 3.1 ДБН
360-92** «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень»
(вимагається не менше 8 метрів) і
рекомендували звертатись до ДАБК;
Уманське міськрайонне управління
головного управління
держсанепідслужби у Черкаській
області повідомило, що 14.03.2013 року було
проведено комісійне
санітарно-гігієнічне обстеження з
лінструментальними методами
дослідження освітленості
будинковолодіння АДРЕСА_1. Встановлено,
що сусідка ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) побудувала
капітальну будівлю-сауну, на відстані
1,8 м. від вікна житлової кімнати гр.
ОСОБА_7 Висота будівлі складає 2.8 м., що
по проекції закриває світловий отвір
вікна. Відстань вищевказаної будівлі
від вікна не відповідає вимогам п.3.14
ДБН360-92 «Планування і забудова міських
і сільських пунктів», згідно якого
повинна складати 15 метрів. Коефіцієнт
природної освітленості в одній кімнаті
складає - 0.33, що не відповідає вимогам
ДБН В.2.5-28-2006 «Природне і штучне
освітлення» згідно яких повинно бути
не менше 0.5.

Цієї зими 2012-2013 року з покрівлі
незаконно побудованої споруди бані
ОСОБА_3 на належну їй територію навис з
льоду та сніговий покров, який зробив
взагалі неможливим та небезпечним
прохід до її будинковолодіння. На її
прохання робітник з бані (оскільки баня
використовується громадянами для
найму) збивав звислий снігово-льодовий
покров.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України -
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
неналежно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 376 ЦК
України - у разі істотного відхилення
від проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил, суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила, здійснює
будівництво, провести відповідну
перебудову.

Якщо проведення такої перебудови
є неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво.

Оскільки іншим шляхом зупинити
протиправні дії ОСОБА_3 по самовільному
будівництву та поновити порушені її
права не можливо - вона вимушена
звернутись за захистом своїх прав до
суду.

Тому керуючись ст. 376 ч.1, ч.7 ЦК України,
просить зобов'язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди, які їй створено самовільним
будівництвом господарської споруди
(бані-сауни); за рахунок ОСОБА_3
зобов'язати її демонтувати самовільне
будівництво господарської споруди
бані-сауни розмірами 4.5 м. х 14 м.
розташованої на території
будинковолодіння АДРЕСА_2 по межі з
належним їй будинковолодінням АДРЕСА_1;
стягнути з ОСОБА_3 2000 грн. моральної
шкоди на її користь; понесені нею
збитки по виплаті судового збору та за
надання юридичної допомоги стягнути з
ОСОБА_3 в сумі 2065 грн. на її користь.

В судовому засіданні представники
позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та адвокат
ОСОБА_9 позов підтримали та просять
його задоволити.

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_10 позов не
визнав, просить відмовити в його
задоволенні та в своєму поясненні
зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог. Фактично
предметом позову є: 1) усунення
перешкод, створених самочинним
будівництвом шляхом знесення об'єкту
самовільного будівництва (бані) та 2)
стягнення моральної шкоди.
Правовідносини, пов'язані зі
створенням перешкод у здійсненні права
користування своїм майном, регулюються
ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Статтею 376 ЦК України
встановлено поняття самочинного
будівництва, умови набуття права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, а також наслідки таких
дій, застосування до забудовника
санкцій у вигляді знесення об'єкта
самочинного будівництва. Зазначеною
правовою нормою чітко визначено коло
осіб, які наділені правом вимагати
знесення особою, яка здійснила
самочинне будівництво, об'єкту
самочинного будівництва, а саме -
власник (користувач) земельної ділянки,
на якій здійснене самочинне
будівництво , а також відповідний орган
державної влади або місцевого
самоврядування. Частиною 7 ст. 376 ЦК
України , на яку посилається в позовній
заяві позивач передбачено, що у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила або здійснює будівництво,
провести відповідну перебудову. Про це
також зазначено і в п. 5 Постанови
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6
«Про практику застосування судами ст.
376 ЦК України ( Про правовий режим
самочинного будівництва)». У випадках
порушення прав інших осіб, право на
звернення до суду належить і таким
особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права ( ст. 391 ЦК
України). Отже, за позовом громадянина
рішення про знесення самочинного
будівництва може бути ухвалено на
підставі ст. 391 ЦК України в разі
доведеності ним відповідно до вимог ч.3
ст.10 ЦПК України факту створення йому
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном при неможливості усунення цих
перешкод в інший спосіб. Також вважає,
що позивачем не надано доказів, що
зведена відповідачем прибудова
порушує її права та зазначає, що
жодного припису про знесення
самочинного будівництва відповідачу
інспекцією ДАБК у Черкаській області
не видавалося та він жодним чином не
притягався до відповідальності, а
позивач, подаючи даний позов до суду,
фактично взяв на себе функції органів
місцевого самоврядування та органів
державної влади. Щодо вимог про
відшкодування моральної шкоди
зазначає, що позивачем не надано
доказів завдання моральної шкоди
внаслідок неправомірності дій
відповідача, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачу, з
яких міркувань позивач виходила при
визначенні розміру шкоди, обмежившись
лише загальними фразами.

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_11 позов не
визнала та підтримала пояснення
ОСОБА_10

В судове засідання представник
третьої особи на стороні позивача -
представник виконкому Уманської
міської ради Романчук В.С. не з'явився, в
своїй заяві від 27.03.2014 року просить
справу в подальшому розглядати без
його участі. В судовому засіданні
19.03.2014 року позов підтримав повністю та
пояснив, що порушення явні і вони є
суттєві та відповідно до чинного
законодавства з позовом до суду
повинен звертатися тільки ДАБК.

В судовому засіданні представник
третьої особи на стороні позивача -
інспекції ДАБК в Черкаській області
Мазурок В.М. позов визнав повністю та
пояснив, що не заперечує що ними не була
здійснена повноцінна перевірка, не
складалися акти, приписи, міри до
відповідачки не були прийняті по тій
причині, що їхні працівники під час
перевірки не застали власника вдома.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити із слідуючих
підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК
України, на яку посилається позивачка в
своїй позовній заяві житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи неналежно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.7 ст. 376 ЦК України,
на яку також посилається позивачка, як
на підставу позову, в своїй позовній
заяві у разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила або здійснює
будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої
перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду
підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво.
Особа, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Таким чином ч.7 ст. 376 ЦК України
визначає правові наслідки самочинного
будівництва, визнаного таким з підстав
здійснення будівництва з істотним
порушенням будівельних норм і правил
або істотного відхилення від проекту,
що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб. До такого
забудовника можливе застосування двох
способів впливу: по-перше, у випадку
звернення до суду з позовом
відповідного органу державної влади
або органу місцевого самоврядування
суд може прийняти рішення про
здійснення відповідної перебудови
самовільним забудовником; по-друге,
коли проведення перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво відмовляється
від її проведення таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. При цьому самочинний
забудовник зобов'язаний відшкодувати
власнику (користувачу) земельної
ділянки, на якій було здійснено таку
забудову, витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Про це також зазначено і в п. 5 Постанови
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6
«Про практику застосування судами ст.
376 ЦК України ( Про правовий режим
самочинного будівництва)», зокрема, і
«відповідно до вимог ст. 376 ЦК України
право на звернення до суду з позовом
про знесення або перебудову самочинно
збудованого об'єкта нерухомості мають
як органи державної влади, так і органи
місцевого самоврядування». У випадках
порушення прав інших осіб, право на
звернення до суду належить і таким
особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права ( ст. 391 ЦК
України).

Отже, за позовом громадянина рішення
про знесення самочинного будівництва
може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК
України в разі доведеності ним
відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України
факту створення йому перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном при
неможливості усунення цих перешкод в
інший спосіб.

Відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України
крім прав та обов'язків, визначених у
ст. 27 ЦПК України, позивач має право
шляхом подання письмової заяви
змінити предмет або підставу позову
лише до початку розгляду судом справи
по суті.

Позивачка ж, фактично в порушення
вимог ч.2 ст. 31 ЦПК України мала намір в
ході судового засідання в так званій
заяві про уточнення позовних вимог
змінити підставу позову, посилаючись
на невідомі норми Конституції України
та статтю 3 ЦПК України, адже єдиною
правовою підставою, на яку вона
посилалась в позовній заяві про
усунення перешкод в користуванні та
знесення об'єкта самочинного
будівництва були ч.1 та ч.7 ст. 376 ЦК
України.

На підставі викладеного та керуючись
Постановою Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ від
30.03.2012 року № 6 «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України (
Про правовий режим самочинного
будівництва)», ст. 376 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 31, 60, 209, 212, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третіх осіб на стороні позивача:
виконавчого комітету Уманської
міської ради та інспекції ДАБК в
Черкаській області про усунення
перешкод в користуванні та знесення
об'єкта самочинного будівництва
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через
Уманський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутніми в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

суддя
К.Г. Ребрина