АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 0413/1494/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1066/К/14
суддя Водоп'янов С.М.
Категорія - 53 ( І )
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого-судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кривому Розі
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 24
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток.

Особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з`явилися про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» (надалі - ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
) про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати, посилаючись на те, що у період
з 01.01.1988 року по 15.04.2010 року вона
працювала на різних посадах у
відповідача та за час її роботи на
підприємстві наказами неодноразово
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади, однак нарахування
заробітної плати за час відпустки
провадилось із порушенням
законодавства.

Посилаючись на вищевикладене, просила
суд: стягнути з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
на свою користь недоплачену заробітну
плату за час його відпусток за період з
01.01.1995 року по 01.03.2010 року; компенсацію
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари,
тарифів на послуги; середній заробіток
за частину часу затримки виплати
недоплаченої заробітної плати за
період з дня звільнення до дня
відкриття провадження у справі;
об'єднати в одне провадження кілька
однорідних позовних вимог позивача та
інших фізичних осіб вимог до ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» щодо стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
її відпусток.

27 грудня 2013 року представник позивача
ОСОБА_4 надав уточнену позовну заяву та
просив суд залишити без розгляду
позовні вимоги в частині стягнення
компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги і
середнього заробітку за частину часу
затримки виплати недоплаченої
заробітної плати.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги,
в судовому засіданні 24 березня 2014 року
представник позивача ОСОБА_4 усно
уточнив позовні вимоги та просив
стягнути з відповідача на користь
позивача недоплачену заробітну плату
за час відпусток у сумі 1 749,81 грн.

Ухвалою суду від 24 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
стягнення середнього заробітку за
частину часу затримки виплати
недоплаченої заробітної плати
залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 24 березня 2014 року
позов ОСОБА_3 до ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
про стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь ОСОБА_3 недоплачену заробітну
плату за час відпусток у сумі 1 749,81
грн. без утримання податків та
обов'язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"ЄВРАЗ Суха Балка" просить скасувати
рішення суду в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі за
час відпусток у розмірі 1 749,81 грн. та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити ці позовні вимоги у сумі
851,00 грн.

Представник відповідача вважає, що
судом першої інстанції допущено
неповне з'ясування обставин справи, що
призвело до порушення норм
матеріального права.

Так, з положень п. 10 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого 08.02.1995 року ПКМУ №100 та
введеного в дію з 01.01.1995 року,
вбачається, що коригування на
коефіцієнт підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати є
обов'язковим у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах).

З 01.01.2005 року на підприємстві було
підвищено тарифні ставки (оклади)
згідно наказу по ВАТ «Суха Балка» №83
від 24.01.2005 року з метою матеріальної
зацікавленості працівників,
підвищення ефективності виробництва
та перевиконання планових завдань.

У цьому ж році ВАТ «Суха Балка» на
підставі п. 3.1. розділу 3 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ «Суха Балка»
на 2005 року наказом по ВАТ «Суха балка»
№331 від 24.03.2005 року встановлено
провести з 01.03.2005 року підвищення
тарифних ставок у 1,2014 рази, без зміни
положень про оплату праці.

Оскільки, підприємство не порушувало
умов Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ «Суха Балка»
на 2005 року та провело підвищення
тарифних ставок з 01.01.2005 року з власної
ініціативи, відсутні підстави для
застосування до наказу №83 від 24.01.2005
року положень 10 Порядку обчислення
середньої заробітної плати та
врахування цього коефіцієнту при
обчисленні недоплаченої заробітної
плати за час відпусток.

Представник відповідача вважає, що
відсутні підстави для застосування
коефіцієнтів 1,5 з 01.06.1996 року відповідно
до наказу №462 від 28.06.1996 року та 2,5 з
01.01.1996 року відповідно до наказу №84 від
31.01.1996 року, оскільки наказом №114 від
12.02.1996 року було визначено порядок
застосування коефіцієнтів підвищення
при розрахунку середнього заробітку за
розрахункові місяці 1995 та 1996 років.

Крім того, судом не взято до уваги, що на
госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей,
та не враховано, що підприємство на
власний розсуд вже визначило корегуючи
коефіцієнти для визначення середньої
заробітної плати у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: Корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а
тому незастосування судом цієї формули
є незаконним.

Судом не взято до уваги порушення
позивачем тримісячного строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права у період з 01.01.1995 року
по 01.08.2001 року.

Також, судом порушено норми
процесуального права та не враховано,
що згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
сторони звільняться від доведення
обставин, встановлених судовим
рішенням у цивільній справі, яка
стосується однієї зі сторін спору, а
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06.02.2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, яке в частині стягнення
недоплаченої заробітної плати та
відмови компенсації втрати частини
заробітної плати залишене без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.10.2013 року,
набрало законної сили та на теперішній
час є чинним, встановлено
правомірність дій ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» при застосуванні корегуючого
коефіцієнта за формулою: 1 + розмір
підвищення тарифних ставок та окладів
(в частках одиниці) Х 0,71.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача ОСОБА_4
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи, будучи завчасно
належним чином повідомленими про час і
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися і про причини
своєї неявки суд не повідомили, що (у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України)
не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та письмових заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що у період з 01.01.1988 року по
15.04.2010 року ОСОБА_3 працювала на ПАТ
«ЄВРАЗ Суха Балка» на різних посадах (
а.с. 6-8).

Протягом роботи на підприємстві
неодноразово знаходилася у відпустці.

При звільненні отримала
нараховані їй суми заробітної плати.

Спір виник з приводу порядку
розрахунку середньої заробітної плати
при нарахуванні сум оплати за час
відпусток, починаючи з 1995 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив із
доведеності позову у зв'язку з
порушенням відповідачем п.п. 2, 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що
потягло неправильність нарахування
заробітної плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону
України «Про відпустки» порядок
обчислення заробітної плати
працівникам за час відпусток,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем в період роботи ОСОБА_3
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади на підставі наказів
№543 від 29.07.1994р. на коефіцієнт 2; №786 від
31.10.1994р. на коефіцієнт 2; №84 від 31.01.1996р.
на коефіцієнт 2,5; №462 від 28.06.1996р. на
коефіцієнт 2,5; №522 від 29.07.1997р. на
коефіцієнт 1,15; №312 від 25.04.2000р. на
коефіцієнт 1,3; №1252 від 19.12.2001р. на
коефіцієнт 1,61; №717 від 20.08.2003р. на
коефіцієнт 1,7; №391 від 21.04.2004р. на
коефіцієнт 1,1360; №952 від 15.09.2004р. на
коефіцієнт 1,0584; №83 від 24.01.2005р. на
коефіцієнт 1,25; №331 від 21.03.2005р. на
коефіцієнт 1,2014; №92 від 31.01.2006р. на
коефіцієнт 1,06481; №367 від 05.04.2006р. на
коефіцієнт 1,0269; № 1117 від 02.10.2006р. на
коефіцієнт 1,0181; №23 від 05.01.2007р. на
коефіцієнт 1,1; № 624 від 08.05.2007р. на
коефіцієнт 1,0686; № 1432 від 10.10.2007р. на
коефіцієнт 1,0125; №103 від 22.01.2008р.на
коефіцієнт 1,1144; № 614 від 18.04.2008р. на
коефіцієнт 1,0221; №1269 від 30.07.2008р. на
коефіцієнт 1,15; № 1705 від 13.10.2008р. на
коефіцієнт 1,05; №7 від 04.10.2010р. на
коефіцієнт 1,05. Таким чином суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
необхідність коригування заробітної
плати при розрахунку середнього
заробітку для нарахування оплати часу
відпусток.

Спільною постановою Генерального
директора ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» та
профспілкових комітетів №3 від 06.02.2012р.
та наказом №295 від 16.02.2012р.,
відповідачем визнано порушення п.10
Порядку ( а.с. 9, 118).

Відповідач погоджується із
застосуванням коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок і посадових окладів
згідно вище зазначених наказів при
розрахунку середньої заробітної плати
для нарахування оплати за час
відпусток ОСОБА_3. за винятком наказів
№462 від 28.06.1996 року, №84 від 31.01.1996 року
та №83 від 24.01.2005р.

Так, наказ №83 від 24.01.2005р. не може бути
застосований при розрахунку
заробітної плати за час відпусток,
оскільки він виданий не на підставі
колективного договору, а тому не може
застосовуватись при проведенні
розрахунку передбаченому п. 10 Правил.

Колегією суддів відхиляються доводи
апеляційної скарги у цій частині,
оскільки пунктом 10 Порядку
передбачено коригування заробітної
плати на коефіцієнти підвищення при
обчисленні середньої заробітної плати
у випадках підвищення тарифних ставок
і посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах).

Госпрозрахункові підприємства,
виходячи із своїх фінансових
можливостей самостійно визначають
зростання коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та терміни
їхнього запровадження відповідно до
фінансових можливостей та граничного
розміру коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів,
вказаних в Постановах КМУ за
погодженням із профспілковими
органами підприємства, що відповідно
відзначалося в Спільних Постановах
адміністрації та профспілкових
організацій, які встановлювали розмір
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ
«Суха Балка», на теперішній час ПАТ
«ЄВРАЗ Суха Балка», відповідно до
наказу №83 від 24.01.2005 року, який
доповнено наказом №85 від 25.01.2005 року, по
підприємству, в межах своїх
повноважень та, виходячи із своїх
фінансових можливостей, визначило
розмір коефіцієнта зростання тарифних
ставок і посадових окладів з 01 січня 2005
року.

Зазначений наказ є законним та не
порушує права та інтереси працівників,
а тому є обов'язковим до виконання.

Доводи ж апеляційної скарги в цій
частині фактично зводяться до вільного
тлумачення представниками відповідача
ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності підстав для застосування
коефіцієнтів 1,5 з 01.06.1996 року відповідно
до наказу №462 від 28.06.1996 року та 2,5 з
01.01.1996 року відповідно до наказу №84 від
31.01.1996 року, оскільки наказом №114 від
12.02.1996 року було визначено інший
порядок застосування коефіцієнтів
підвищення при розрахунку середнього
заробітку за розрахункові місяці 1995 та
1996 років, колегією суддів не можуть
взятись до уваги, оскільки у січні 1996
року тарифні ставки підвищились на
коефіцієнт 2,50 у відношенні до діючих
тарифів на підставі наказу №84 від
31.01.1996 року, у червні 1996 року - на 1,50 на
підставі наказу №462 від 28.06.1996 року, а
наказ №114 від 12 лютого 1996 року підлягає
застосуванню лише з 01.02.1996 року (а.с. 110).

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного розрахунку сум, належних до
виплати ОСОБА_3 колегією суддів
відхиляються, оскільки ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» визнано порушення п. 10 Постанови
при нарахування та виплати відпусток
працівникам у період з 1995 року по
березень 2010 року, а визначення
корегуючого коефіцієнта, який підлягає
застосуванню для проведення
розрахунку заборгованості, у вигляді: 1
+ розмір підвищення тарифних ставок та
окладів (в частках одиниці) Х 0,71, без
скасування раніше визначених
підприємством коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та термінів
їхнього запровадження, є незаконним.

Посилання представника відповідача на
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06.02.2012
року та ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.10.2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, як на підставу
звільнення від доказування згідно
положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України колегією
суддів відхиляються з огляду на
наступне.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Тобто,
даною нормою встановлено
преюдиціальність певних фактів,
встановлених при розгляді справи, а не
визначених судом, у порядку ст. 215 ЦПК
України, правовідносин відповідно до
встановлених фактів.

Таким чином, преюдиціальним фактом
встановленим рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області від
06.02.2012 року може бути факт застосування
ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» корегуючого
коефіцієнту при визначенні розміру
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, однак не висновки суду щодо
оцінки таких дій та їх правомірності.

Обов'язковими ж для суду є лише
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України (ч. 2 ст. 214 ЦПК
України).

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач дізнався про порушення свого
права лише із Спільної постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06.02.2012
року, і саме з цього часу починається
перебіг позовної давності, а підстави
для застосування до правовідносин
сторін обмеженого строку позовної
давності тривалістю три місяці у
відповідності до трудового
законодавства, яке було чинне на час
порушення ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
трудових прав позивача щодо оплати
праці відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в
редакції чинній станом на 06.02.2012 року, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України, статей 1, 12 Закону України "Про
оплату праці", визнано, що у разі
порушення роботодавцем законодавства
про оплату праці не обмежується
будь-яким строком звернення працівника
до суду з позовом про стягнення
заробітної плати, яка йому належить,
тобто усіх виплат, на які працівник має
право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, встановлених законодавством,
зокрема й за час простою, який мав місце
не з вини працівника, незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Отже, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
ЦПК України і зважаючи на роз'яснення,
викладені в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008
р., - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а тому колегією
суддів не перевіряються висновки суду
в частині позовних вимог ОСОБА_3 про
стягнення компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 24 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: