Справа № 755/5596/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" квітня 2014 р.Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Антипової Л.О.

при секретарі
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Служба у справах дітей Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації про надання дозволу на
виїзд неповнолітньої дитини за кордон,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом
про надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за межі України.
В обґрунтування вимог зазначає, що з
14.11.2008 р. по 28.04.2010 рік вона перебувала у
шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу
сторони мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває на
повному утримані позивача та проживає
з нею. Позивач має намір періодично
вивозити дитину за кордон з метою її
оздоровлення, у зв'язку із її
захворюванням. На неодноразові
звернення позивача до відповідача з
проханням оформити нотаріально
посвідчену заяву про надання згоди на
виїзд дитини, останній відмовляється
надати такий дозвіл. Такі дії
відповідача порушують законне право
дитини на оздоровлення, що є предметом
позовних вимог.

У судове засідання позивач надала
уточнення до позову та просила
задовольнити позов з підстав,
викладених в уточненнях. Також надала
заяву, в якій просить розглянути справу
у її відсутність. Проти винесення
заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
шляхом направлення судових повісток на
адресу, вказану в позовній заяві,
причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Дніпровської РДА в м.
Києві в судове засідання не з'явився,
проте надав заяву, в якій підтримав
вимоги позивача та просив їх
задовольнити. Справу просив розглянути
у його відсутність.

На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи думку
позивача, яка подала заяву про розгляд
справи в заочному провадженні, суд
визнав можливим провести заочний
розгляд справи у відсутність учасників
судового процесу та ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані сторонами докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, суд
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Уманського міськрайонного
суду від 28.04.2010 року між сторонами було
розірвано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька
- ОСОБА_3, батьками якої є сторони у
справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5)

Сторонами не заперечується те, що
після розірвання шлюбу дитина проживає
з матір'ю - ОСОБА_1

Як пояснила в судовому засіданні
позивач, її дитина хворіє, та
відповідно до довідки, виданої
дільничним лікарем Уманської міської
дитячої лікарні від 07.02.2014 року, вона
перенесла значну кількість
захворювань верхніх дихальних шляхів,
які тричі доводилось лікувати
стаціонарно, а тому позивач має намір
разом із донькою відвідувати курортне
місто Кемер, з метою її оздоровлення.

Ст. 313 Цивільного Кодексу України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними. Водночас фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України.

Відповідно до Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.01.1995
року № 57 із змінами і доповненнями,
передбачають, що перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України громадянами, які не досягли
16-річного віку, здійснюються лише за
згодою обох батьків (усиновлювачів) та
в їх супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред`явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 р. № 231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Відповідно до ст. 18 вказаних Правил
передбачено, що оформлення паспорта
або проїзного документа здійснюється
на підставі заяви батьків (законних
представників батьків чи дітей), а у
разі, коли батьки не перебувають у
шлюбі між собою, - того з них, з ким
проживає дитина, справжність підпису
яких засвідчено нотаріально. За
наявності заперечень одного з батьків
документ може бути оформлено на
підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або у супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків не
перебуває у пункті пропуску через
державний кордон;

2) без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків: коли другий з
батьків є іноземцем або особою без
громадянства, що підтверджує запис про
батька у свідоцтві про народження
дитини, і він відсутній у пункті
пропуску; коли у паспорті громадянина
України для виїзду за кордон, з яким
прямує громадянин, який не досяг
16-річного віку, або проїзному документі
є відповідний запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульський облік в дипломатичному
представництві України за кордоном;

3) у разі пред'явлення оригіналів
документів або їх нотаріально
посвідчених копій:

- свідоцтва про смерть другого з
батьків;

- рішення суду про позбавлення
батьківських прав другого з батьків;

- рішення суду про визнання другого з
батьків безвісно відсутнім;

- рішення суду про визнання другого з
батьків недієздатним;

- рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

- довідки про народження дитини,
виданої відділом реєстрації актів
цивільного стану, із зазначенням
підстав внесення відомостей про батька
відповідно до частини першої статті 135
Сімейного кодексу України (під час
виїзду дитини за кордон у супроводі
одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не
встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

Статтею 155 СК України визначено, що
здійснення батьками своїх прав по
виконанню обов'язків мають
ґрунтуватися на повній повазі до прав
дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Аналізуючи добуті в судовому засіданні
докази у їх сукупності, зважаючи на
інтереси дитини сторін у спорі, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 155 СК України, ст. 313 ЦК України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-212, 218, 223,
294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Служба у справах дітей
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації про надання
дозволу на виїзд неповнолітньої дитини
за кордон - задовольнити.

Надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд за
межі України у супроводі матері -
ОСОБА_1 без згоди та супроводу її батька
- ОСОБА_2, а також у супроводі інших
відповідальних осіб, уповноважених її
матір'ю до міста Кемер країни Туреччини
у строк з 24.05.2014 року по 04.06.2014 року.

Надати дозвіл на оформлення документів
на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди
батька ОСОБА_2.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині оформлення документів
на тимчасовий виїзд за межі України.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії.

Суддя: