Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4930/13-ц
Провадження №: 2/332/36/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 лютого 2014 р. Заводський районний суд
м. Запоріжжя у складі:

головуючого -
судді Мєркулової Л.О.,

при секретарі -
Тарадюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору:
фізична особа підприємець ОСОБА_3, про
визнання правочину недійсним та
повернення безпідставно набутих
грошових коштів , суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним та повернення
безпідставно набутих грошових коштів .

У своєму позові та у судовому засіданні
позивач пояснила, що вона мала намір
придбати житло у Заводському районі в
м.Запоріжжі.

У червні 2013 року вона звернулась до
агенції нерухомості «Вікторія» з
проханням знайти для неї житло.

25 червня 2013 року в приміщенні офісу
«Вікторія» вона уклала попередній
договір з відповідачем ОСОБА_2 з
приводу договору купівлі-продажу 29/100
частин квартири за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Даний договір вони уклали у простій
письмовій формі: вона і ОСОБА_2
поставили свої підписи на договорі.

На виконання цього договору позивач
передала ОСОБА_2 в рахунок купівлі
квартири 24 450 грн.

Основний договір згідно п.1.1
попереднього договору, вони повинні
були укласти до 25.11.2013 року у нотаріуса.

Однак, в серпні 2013 року відповідач
виявила бажання розірвати договір, бо
не захотіла чекати гроші і обіцяла
повернути аванс в сумі 24 450 грн.

27.08.2013 року в приміщенні офісу
«Вікторія» вона і ОСОБА_2 підписали , що
договір розірваний по домовленості
сторін і що протягом трьох днів
позивачу будуть повернуті гроші в сумі
24 450 грн., але гроші їй не були повернуті.

Вона неодноразово зверталась до
ОСОБА_2, але вона не відповідала на
телефонні дзвінки і уникала зустрічей.

Тому позивач вимушена звернутися до
суду з даним позовом.

У своєму позові позивач просить
визнати попередній договір від 25.06.2013
року недійсним внаслідок його
нікчемності та стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на її користь 24 450 грн. та судові
витрати.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала і просить позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов не визнала повністю і суду
пояснила, що вона бажала продати свою
квартиру. При укладанні попереднього
договору у червні 2013 року позивач
ОСОБА_1 передала їй тільки гроші за
комунальні послуги і вона віддала їй
ключі від своєї квартири. Вони
домовилися, що ОСОБА_1 буде проживати в
квартирі до укладання договору у
нотаріуса та буде сплачувати
комунальні послуги.

В серпні 2013 року почали поступати
скарги від сусідів на ОСОБА_1 і вони
вирішили розірвати договір. Ніхто їй
грошей в сумі 24 450 грн. не передавав.

Третя особа - ОСОБА_3 у судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_2
звернулась в їх агенцію з метою продати
належну їй квартиру. 25.06.2013 року був
укладений попередній договір і в
присутності матері, чоловіка, ОСОБА_1
передала ОСОБА_2 24 450 грн. в рахунок
купівлі квартири. В серпні 2013 року
сторони вирішили розірвати договір по
домовленості.

Дослідивши докази по справі, вислухав
пояснення сторін, їх представників,
пояснення свідків, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли
правовідношення з приводу відчуження
частини квартири у вигляді 29/100 частин
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.4 ст.203 ЦК України
правочин вчиняється у формі,
встановленій законом.

Судом було встановлено, що попередній
договір від 25.06.2013 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був укладений без
нотаріального посвідчення, що не
відповідає вимогам закону.

Згідно ст. ст.657, 719 ЦК України договори
купівлі-продажу, дарування щодо
нерухомого майна укладаються в
письмовій формі і підлягають
нотаріальному посвідченню

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов*язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Згідно ст.604 ЦК України зобов*язання
припиняється за домовленістю сторін.

Згідно до ч.1 ст.635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов*язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009
року, правочин може бути визнаний
недійсним лише з підстав визначених
законом і із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.

Судом встановлено із тексту
попереднього договору від 25.06.2013 року,
що на його виконання ОСОБА_2 отримала
від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 24 450
грн., що еквівалентно 3 000 доларів США,
але основний договір укладений не був.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
не заперечувала проти того, що мала
намір продати ОСОБА_1 належну їй
кімнату (29/100 частин) в квартирі АДРЕСА_1
і що вона підписувала попередній
договір, але заперечує проти того, що
отримала грошові кошти в розмірі 24 450
грн.

Усі доводи відповідача про те, що їй
ніхто не передавав гроші в розмірі 24 450
грн., спростовуються іншими доказами,
зібраними по справі.

Так, допитані у судовому засіданні
свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 суду
пояснили, що у їх присутності в
приміщенні агенції «Вікторія» ОСОБА_1
передала ОСОБА_2 грошові кошти в
розмірі 24 450 грн., що еквівалентно 3 000
доларів США.

Суд не узяв до уваги пояснення
відповідача ОСОБА_2 в тій частині,що
перша сторінка попереднього договору
підроблена, оскільки цей факт може бути
підтверджено тільки на підставі
висновку експерта, а клопотання про
призначення експертизи відповідачем
ОСОБА_2 не заявлялося.

У судовому засіданні суд оглянув
оригінал попереднього договору, який
надала третя особа ОСОБА_3, і ОСОБА_2 не
заперечувала проти свого підпису на
договорі.

Допитані свідки з боку відповідача
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з приводу передачі та
отримання грошових коштів в розмірі 24
450 грн. ніяких фактів суду не
повідомили.

Посилання представника відповідача на
той факт, що згідно думки спеціаліста
від 12.11.2013 року ОСОБА_2 не могла
адекватно сприймати події, які
відбувалися з нею 25.06.2013 року при
укладанні правочину в агенції
нерухомості з ОСОБА_1, суд не приймає як
доказ, оскільки відсутні медичні
документи про психологічний стан
здоров*я ОСОБА_2, а також запитання до
спеціаліста- психолога ставив адвокат,
а не суд на підставі ухвали. Крім цього,
для надання відповіді на поставлені
питання спеціалісту-психологу, суд
повинен був призначити експертизу і
доручити проводити експертне
дослідження експерту, при цьому
попередивши експерта про кримінальну
відповідальність за неправильний
висновок. Із наданих документів до
думки спеціаліста встановлено, що
ОСОБА_9 не є експертом і не має
ліцензії для проведення таких
досліджень.

Відповідно до ст.59 ЦК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Оцінюючи в сукупності усі зібрані
докази по справі суд вважає, що
попередній договір від 25.06.2013 року,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
нотаріально не посвідчений і тому
вважається нікчемним. Тому, відповідач
ОСОБА_2 повинна повернути позивачу
ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 24 450
грн., які отримала в рахунок відчуження
нерухомого майна, оскільки основний
договір укладено не було, а позивач
ОСОБА_1 залишилася без квартири та без
грошей.

Таким чином, суд приходе до висновку, що
позов ОСОБА_1 обґрунтований і знайшов
свої докази у судовому засіданні і тому
він підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 203,215, 216, 220, 604, 635, 657 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» п.7,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору: фізична особа підприємець
ОСОБА_3, про визнання правочину
недійсним та повернення безпідставно
набутих грошових коштів - задовольнити.

Визнати попередній договір від 25.06.2013
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
недійсним внаслідок його нікчемності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 450
гривен, а також витрати за сплату
судового збору в розмірі 244,50 грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі протягом 10 днів
апеляційної скарги. Рішення набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не
було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу, але рішення не
скасовано, рішення набирає чинності
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Л.О.Мєркулова