У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Попович О.В., Кафідової О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
визнання недійсним розпорядження
районної адміністрації за касаційною
скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від

29 січня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від

22 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона є власником квартири
АДРЕСА_1. У 2011 році вона дізналась, що
розпорядженням Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 28 жовтня 2010 року
затверджено висновок Львівського ОКП
ЛОР «БТІ та ЕО» «Про технічну
можливість виділу в натурі частки з
об'єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1»,
відповідно до якого проведено виділ
ідеальних частин будинку та їй
виділено 4/25 частин будинку, а
відповідачам як власникам квартири
АДРЕСА_2 виділено 21/25 частин будинку.
Посилаючись на те, що виділ проведено з
порушенням її інтересів як
співвласника, із заявою про виділ її
частини в натурі вона не зверталась,
просила визнати недійсним та скасувати
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 28 жовтня 2010 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 29 січня

2013 року, залишеним без змін ухвалю
апеляційного суду Львівської області
від 22 жовтня 2013 року, позов задоволено.
Визнано недійсним розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 698 від 28
жовтня 2010 року «Про затвердження
висновку Львівського ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» «Про технічну можливість в натурі
частки з об'єкта нерухомого майна по
АДРЕСА_1».

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, порушується питання про
скасування судових рішень з посиланням
на порушення судами норм матеріального
й процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від

29 січня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від

22 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Попович

О.В. Кафідова

С.П. Штелик