Єдиний унікальний номер 228/2113/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3477/2014
Головуючий у І інстанції Єпішин
Ю.М.Єдиний унікальний номер 228/2113/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3477/14Категорія
42Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 рокум. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Маширо О.П.,

суддів Баркова В.М.,

Зайцевої С.А.,

при секретарі Сачко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Докучаєвського
міського суду Донецької області від 06
березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в реалізації права приватної
власності, визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, виселення і вселення та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про розірвання договору дарування, з
участю третьої особи комунального
підприємства «Прометей»,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Докучаєвського міського суду
Донецької області від 06 березня 2014 року
відмовлено як в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в реалізації права приватної
власності, визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, виселення і вселення, та к
і в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання
договору дарування.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить рішення суду в частині відмови
в задоволенні зустрічного позову
скасувати і ухвалити нове, яким його
позов задовольнити, посилаючись на те,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи, які неповно
з'ясовані, порушено і неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права.

Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання
апеляційного суду не з'явилася, про час
і місце розгляду справи була
повідомлена належним чином та просила
суд розглянути справу за її
відсутності, тому суд розглянув справу
без її участі відповідно до ч. 2 ст. 305
ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_5, а також
представника комунального
підприємства «Прометей» Негоц А.С., які
просили скаргу задовольнити,
дослідивши письмові матеріали справи в
межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
зустрічного позову, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
встановив її обставини, дав оцінку
наданим доказам і дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
відповідачем не доведена наявність
підстав для розірвання договору
дарування, передбачених ч. 1 ст. 727 ЦК
України.

Цей висновок суду є правильним і
підтвердженим дослідженими в судовому
засіданні доказами, які надані
сторонами.

В рішенні суду ці докази наведені і
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
їм дана належна правова оцінка.

Як встановлено судом, 29 серпня 2011 року
ОСОБА_3 на підставі письмового договору
подарував донці ОСОБА_4 належну
квартиру АДРЕСА_1. Цей договір
посвідчено приватним нотаріусом
Докучаєвського міського нотаріального
округу Донецької області ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за № 589 (а.с. 9, 10,
11).

Звертаючись до суду із зустрічним
позовом, відповідач просив розірвати
цей договір дарування із посиланням на
положення ч. 1 ст. 727 ЦК України, оскільки
вважав, що своїм наміром продати
отриману у дар квартиру, яка є його
єдиним житлом, позивачка вчиняє
відносно нього злочин.

Частиною 1 статті 727 ЦК України
встановлено, що дарувальник має право
вимагати розірвання договору
дарування нерухомих речей чи іншого
особливо цінного майна, якщо
обдаровуваний умисно вчинив злочин
проти життя, здоров'я, власності
дарувальника, його батьків, дружини
(чоловіка) або дітей.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Отже, до юридичних фактів, які має
довести відповідач, належить доведення
факту вчинення відносно нього злочину
з боку позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кримінального
Кодексу України злочином є передбачене
цим Кодексом суспільно небезпечне
винне діяння (дія або бездіяльність),
вчинене суб'єктом злочину.

Статтею 62 Конституції України
проголошено, що особа вважається
невинуватою у вчиненні злочину і не
може бути піддана кримінальному
покаранню, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Таким чином належним і допустимим
доказом вчинення позивачкою відносно
відповідача злочину є лише
обвинувальний вирок суду, що набрав
законної сили, а тому суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв в
основу рішення показання свідків з
боку відповідача, які не містять
інформацію щодо предмета доказування
тобто є неналежними доказами.

Враховуючи вищенаведене та виходячи із
фактичних обставин встановлених у
справі, колегія суддів вважає, що
рішення суду в межах оскарження
відповідає вимогам закону і підстав
для задоволення апеляційної скарги не
має.

Доводи апеляційної скарги не приводять
апеляційний суд до висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які є
підставами до скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Докучаєвського міського суду
Донецької області від 06 березня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді