УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,

Суддів:Ізмайлової Т. Л., Мостової Г.І.,
Наумчука М.І., Остапчука Д.О. ,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант», ОСОБА_6, про стягнення
страхового відшкодування, за
касаційною скаргою Білинової
Анастасії Вікторівни, яка діє в
інтересах Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 06 серпня
2013 року та рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 07 жовтня 2013
року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» (далі по тексту
ТзДВ СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_6, про
солідарне стягнення страхового
відшкодування.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що
15 грудня 2012 року сталась ДТП за участю
автомобіля марки Опель Комбо д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та
автомобіля марки БМВ д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_5 Відповідно до
постанови Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 27 грудня 2012 року ОСОБА_6
було визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6 була застрахована в ТзДВ СК
«Альфа-Гарант», яка виплатила йому 24
032,00 грн страхового відшкодування.

Оскільки виплачена сума ТзДВ СК
«Альфа-Гарант» не відповідає дійсній
вартості матеріального збитку,
завданого йому пошкодженням
автомобіля внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
згідно Висновку автотоварознавчого
дослідження від 07 березня 2013 року
складає 50 174,85 грн, тому звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
стягнути з позивачів солідарно майнову
шкоду в розмірі 26 142, 85 грн.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 06 серпня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК
«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_5 16 741,31
грн заподіяної шкоди. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 07 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції
змінено та стягнуто з ТДВ «СК
«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_5 9 549,82
грн заподіяної шкоди. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі Білинова
А.В., яка діє в інтересах ТзДВ СК
«Альфа-Гарант» просить зазначені
рішення першої та апеляційної
інстанції скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
першої інстанції виходив із наявності
правових підстав для стягнення з
відповідача - ТзДВ СК «Альфа-Гарант», у
якому застрахована цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_6, на
користь ОСОБА_5 страхового
відшкодування, яке відповідно до
висновку експерта було виплачено
останньому не в повному обсязі. Крім
того, суд першої інстанції вважав, що
відсутні правові підстави для
відшкодування шкоди ОСОБА_6, оскільки
майнова шкода повністю покривається
розміром ліміту страхової
відповідальності страховика.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи
рішення суду першої інстанції виходив
із того, що сума страхового
відшкодування, яка підлягає стягненню
з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» має бути
зменшена на розмір податку на додану
вартість, франшизи і величину втрати
товарної вартості та повинна становити
9 549,82 грн.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками судів з наступних
підстав.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 988 ЦК України
страхова виплата за договором
майнового страхування не може
перевищувати розміру реальних збитків
та здійснюється страховиком у межах
страхової суми, яка встановлюється в
межах вартості майна на момент
укладення договору.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15 грудня 2012 року на вул.
Микулинецькій в м. Тернополі, ОСОБА_6,
керуючи автомобілем марки Опель Комбо,
д. н. з. НОМЕР_1 при зустрічному роз`їзді
не уступив дорогу та допустив
зіткнення з автомобілем марки БМВ
д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини ОСОБА_6, який згідно постанови
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 27 грудня 2012
року визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6 була застрахована в ТзДВ СК
«Альфа-Гарант» згідно Полісу
страхування № АВ/3154686.

Відповідно до Звіту оцінювача № 1455 від
06 лютого 2013 року, проведеного на
замовлення ТзДВ СК «Альфа-Гарант»
вартість матеріального збитку,
спричиненого ОСОБА_5 в результаті
дорожньо-транспортної пригоди складає
29 588,24 грн з урахуванням ПДВ.

Страховою компанією «Альфа-Гарант», де
було застраховано цивільну
відповідальність водія автомобіля БМВ,
д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_6, сплачено на
користь ОСОБА_5 страхове відшкодування
в розмірі 24 156,87 грн.

Звертаючись до суду з вказаним позовом
ОСОБА_5 надав Висновок експертного
автотоварознавчого дослідження № 209/13
від 07 березня 2013 року, проведений за
його заявою, згідно якого вартість
матеріального збитку складає 50 174,85 грн.

Суд першої інстанції, при визначенні
розміру матеріального збитку
керувався виключно Висновком
експертного автотоварознавчого
дослідження № 209/13 від 07 березня 2013
року, проведеного за заявою ОСОБА_5, при
цьому не зазначив чому не
використовував в якості доказу Звіт №
1455 від 06 лютого 2013 року, виконаний на
замовлення ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та
на використанні якого наполягала
страхова компанія. Крім того, для
усунення розбіжностей при визначенні
матеріального збитку, суд повинен був в
порядку ст. 10 ЦПК України роз'яснити
сторонам про необхідність призначення
по справі судової автотоварознавчої
експертизи.

Апеляційний суд, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду, вказаних порушень не
врахував та зменшуючи розмір
страхового відшкодування на розмір
податку на додану вартість не звернув
уваги на те, що вартість
відновлювального ремонту, зазначеного
у висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 209/13
від 07 березня 2013 року, вказана без
урахування ПДВ.

Згідно Висновку огляду та
дослідження автомобіля БМВ д. н. з.
НОМЕР_2 від 25 лютого 2013 року, який додано
до Звіту № 209/13 від 07 березня 2013 року
вбачається, що необхідна заміна
переднього лівого крила.

Отже, судом не було враховано
роз'яснення, викладені в другому абзаці
п. 14 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 « Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» згідно яких,
ухвалюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд з урахуванням
принципу диспозитивності, тобто за
заявою заподіювача шкоди, одночасно
повинен вирішити питання про передачу
цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Апеляційний суд на наведене та
порушення судом першої інстанції вимог
процесуального закону, що є безумовною
підставою для скасування судового
рішення, уваги не звернув, в порушення
вимог статей 303, 315 ЦПК України у
достатній мірі не перевірив доводів
апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене, в порушення
норм процесуального закону, суди
дійшли помилкового висновку щодо
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_5, у зв'язку з чим ухвалені у
справі рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Білинової Анастасії
Вікторівни, яка діє в інтересах
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 06 серпня 2013 року та рішення
апеляційного суду Тернопільської
області від 07 жовтня 2013 року, скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.Л. Ізмайлова

Г.І.
Мостова

М.І.
Наумчук

Д.О.
Остапчук