У х в а л а

07 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П., суддів:
Карпенко С.О., Попович О.В.,Касьяна О.П.,
Ступак О.В.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилаючись на
ті обставини, що 17 травня 2005 року
між банком та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, за умовами якого
відповідачу наданий кредит у розмірі 500
доларів США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 21,96 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. В
подальшому кредитний ліміт був
збільшений до 1300 доларів США і 2000
доларів США. ОСОБА_6 умови договору щодо
повернення кредиту і сплати відсотків
вчасно не виконував, внаслідок чого
станом на 31 серпня 2012 року виникла
заборгованість у розмірі 2966,59 доларів
США, у тому числі: заборгованість за
кредитом - 1685,66 доларів США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 1280,93 доларів
США.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 березня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто із
ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 640,47 доларів США і витрати по
оплаті судового збору у сумі 214,60 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 14 травня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким задоволено позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто із
ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 17 травня 2005
року у розмірі 2966,59 доларів США, що за
курсом НБУ еквівалентно 23703,05 грн.
Вирішено питання про судові витрати.

16 жовтня 2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ рішення апеляційного суду
залишено без змін.

У грудні 2013 року відповідач подав
заяву про перегляд зазначеної ухвали з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від9 січня 2014 року у справі про
припинення договору поруки, якою
рішення апеляційного суду про
задоволення позову залишено без змін;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 січня 2014 року
у справі про визнання правочинів
нікчемними, недійсними та їх
розірвання, визнання незаконним
збільшення процентної ставки та
припинення договору поруки, якою
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою на
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанції про визнано
припиненим договір поруки та визнано
незаконним збільшення банком
процентної ставки;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2014 року
у справі про звернення стягнення на
предмет іпотеки та визнання дій банку
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, якою відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
про відмову у задоволенні позову про
стягнення заборгованості та часткове
задоволення позову про визнання
незаконним збільшення банком
відсоткової ставки за кредитом;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року у справі про
зобов'язання вчинити певні дії, якою
рішення апеляційного суду скасовано та
залишено в силі рішення суду першої
інстанції про задоволення позову;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року у справі
про визнання договору поруки
припиненим, якою судові рішення судів
попередніх інстанцій скасовані, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року у справі
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, визнання дій незаконними та
зобов'язання здійснити перерахунок за
договором кредиту, якою судові рішення
судів попередніх інстанцій скасовані,
а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року у справі
про визнання договорів поруки
припиненими, якою судові рішення судів
попередніх інстанцій скасовані, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 лютого 2014 року у справі
про захист прав споживачів, визнання
змін до договору протиправними, якою
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду про
задоволення позову залишені без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року у справі про
захист прав споживачів та визнання
недійсним договору кредитування, якою
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду про
задоволення позову залишені без змін.

В обґрунтування заяви відповідач
посилається на ті обставини, що судом
касаційної інстанції при вирішенні
подібних спорів неоднаково
застосовані ст. ст. 634, 654, 1054, 1055, ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України потрібно відмовити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції, про перегляд якої подана
заява вбачається, що вона постановлена
у спорі з приводу стягнення
заборгованості за кредитним
договором, тоді як зі змісту ухвал суду
касаційної інстанції, на які
здійснюється посилання, вбачається, що
вони постановлені у спорах, де предмет
спору не є тотожним, а саме: припинення
договору, визнання правочинів
нікчемними, недійсними та їх
розірвання, визнання незаконним
збільшення процентної ставки та
припинення договору поруки, звернення
стягнення на предмет іпотеки та
визнання дій банку неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, захист
прав споживачів та визнання недійсним
договору кредитування.

Отже, відносини, що склалися між
сторонами не є подібними і
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ст. ст. 634, 654, 1054, 1055
ЦК України, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень, не
відбулось.

Крім того, посилання заявника на ухвали
суду касаційної інстанції, якими
судові рішення судів попередніх
інстанцій скасовані, а справи
направлені на новий розгляд, як на
приклад неоднакового застосування
судом норм матеріального права у
подібних правовідносинах, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України, є безпідставним, оскільки
при направленні справ судом касаційної
інстанції на новий розгляд спір по суті
не вирішується, а рішення приймається
на підставі норм процесуального права
і норми матеріального права при цьому
не застосовуються.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що наведені
заявником доводи не містять ознаки, які
згідно з вимогами статті 355 ЦПК України
є підставою для перегляду судових
рішень суду касаційної інстанції, а
тому у допуску справи до провадження
Верховного Суду України потрібно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_6 про стягнення кредитної
заборгованості, за заявою ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
С.О. Карпенко

О.П. Касьян

О.В. Попович

О.В. Ступак