Номер провадження: 22-ц/785/3132/14
Номер справи місцевого суду: 522/8183/13-ц
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді
Комлевої О.С.

суддів
Косогор Г.О., Ісаєвої Н.В.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 24 січня 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, про визнання права
на частку у спадщині,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, про визнання права
на частку у спадщині, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько ОСОБА_5,
після смерті якого відкрилася спадщина
- квартира АДРЕСА_1. Спадкодавець
заповіт не складав, порядок
спадкування за законом не змінював.
Спадкоємцями першої черги є вона,
позивачка, та її мати, відповідачка
ОСОБА_3, яка при зверненні до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини утаїла, що окрім
неї, відповідачки, є ще спадкоємиця
першої черги. Позивачка стверджує, що
вона належним чином прийняла спадщину,
так як спільно проживала зі
спадкодавцем, допомагала йому із
ліками, коштами, сплачувала комунальні
послуги, була пов'язана спільним
побутом, вела спільне господарство, і
заяву про відмову від спадщини не
подавала. Позивачка зазначила, що вона
звернулася до нотаріальної контори за
місцем розташування спадкового майна з
питання отримання свідоцтва про право
на спадщину у порядку спадкування за
законом як спадкоємець першої черги,
однак їй було відмовлено у видачі
свідоцтва, оскільки свідоцтво про
право на спадщину за законом вже було
видано відповідачці на спадкове майно -
квартиру за адресою АДРЕСА_1, в зв'язку з
чим просила суд встановити факт
постійного проживання зі спадкодавцем
ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, яка
відкрилася після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4; визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 07.04.2010 року,
видане державним нотаріусом Шостої
державної нотаріальної контори
Вахненко Ю.О., зареєстроване в реєстрі
за №6-472, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5;
визнати за ОСОБА_4 право на спадщину,
яка складається з 1/2 частини кватири за
адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5

В судовому засідання позивачка позовні
вимоги підтримала.

Представник відповідачки позов не
визнав.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 24 січня 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення
факту постійного проживання зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, про визнання права на частку
у спадщині задоволений.

Встановлений факт постійного
проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем
ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, яка
відкрилася після смерті, ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, визнане
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 07 квітня 2010
року, видане державним нотаріусом
Шостої державної нотаріальної контори
Вахненко Ю.О., зареєстроване в реєстрі
за № 6-472, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, визнано за
ОСОБА_4 право на спадщину, яка
складається з 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4.

На рішення суду ОСОБА_2,
представник ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, постановити нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, а також, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
підлягає скасуванню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК України,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.

Обгрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні і які відповідають
вимогам закону про їх належність і
допустимість, або обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.57-66 ЦПК
України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини
другої ст.303 ЦПК України апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка ОСОБА_4 на час відкриття
спадщини постійно проживала зі своїм
батьком ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4, а
тому суд першої інстанції зробив
висновок про те, що позовні вимоги
ОСОБА_4, яка є спадкоємцем першої черги,
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Однак з таким висновком колегія суддів
не погоджується, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1268 ч. 3 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с. 11).

ОСОБА_4, позивачка по справі є донькою
померлого ОСОБА_5, та ОСОБА_3,
відповідачки по справі, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 12).

Відповідно до паспорту ОСОБА_4, вона
постійно зареєстрована в АДРЕСА_3 з
18.07.1972 року (а.с. 8).

У відповідності до акту від 12.02.2012 року,
який надано позивачкою, вона,
зареєстрована в АДРЕСА_3, але в період з
серпня 2008 року по січень 2010 року
фактично проживала з батьком, який
потребував стороньої допомоги (а.с. 60).

Актом, який складено мешканцями
будинку АДРЕСА_1, також підтверджується
факт того, що ОСОБА_4 проживала з
батьком, в зв`язку з необхідностю
надавати сторонню допомогу (а.с. 74).

Матеріали спадкової справи, заведеної
Шостою одеською державною
нотаріальною конторою, містять заяву
ОСОБА_3 про прийняття спадщини після
смерті померлого ОСОБА_5 (а.с. 104).

ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5, постійно мешкали
та були зареєстровані у АДРЕСА_1 (а.с. 113).

Під час знаходження у шлюбі
ОСОБА_5 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3
сплатили пай за квартиру АДРЕСА_1 (а.с.
114, 119, 126).

ОСОБА_3 отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом, яка
складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 132).

В судовому засідання
апеляційного суду ОСОБА_4 надала
пояснення з яких слідує, що вона дійсно
поселилася у своїх батьків з метою
надання стороньої допомоги, потім
переїхала до свого постійного житла.

З наведених підстав, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що ОСОБА_4
заселилася в квартирі АДРЕСА_1, як
тимчасовий мешканець, для надання
допомоги батьку.

В зв`язку з чим, колегія суддів прийшла
до висновку, про те, що позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Справа колегією суддів розглянута
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
які знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3,
4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника
ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 24 січня 2014 року - скасувати,
ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, про визнання
права на частку у спадщині - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
Г.О. Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва