АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа 211/5862/13-ц
Головуючий у 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/975/К/14
Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А., Турік В.П..,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: представника Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" - Бродька Анатолія
Івановича,

представника відповідача - ОСОБА_3-
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк на рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
лютого 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"ПриватБанк" (далі -ПАТ КБ «ПриватБанк»)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором у сумі 21504,95 грн.,
яка утворилась станом на 18 вересня 2013
року через невиконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором № КRКRR004560133 від 25 січня 2006
року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 25 січня 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем укладено
кредитний договір, згідно умов якого
відповідач отримав кредитні кошти у
національній валюті у розмірі 13410,00 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 40,08% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 24 січня
2009 року.

Відповідач умови Договору належним
чином не виконав, у зв'язку з чим,
виникла заборгованість в сумі 21504,95
грн., яку позивач просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2014
року ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк" ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції із ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції невірно застосовано норми
матеріального права, а саме
застосовано до спірних правовідносин
вимоги ст. 258 ЦПК України щодо строку
позовної давності, без заяви
відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач ОСОБА_3 просить рішення
суду, як законне та обґрунтоване
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Разом із апеляційною скаргою
відповідач надав заяву про
застосування строку позовної
давності. В обґрунтування заяви
зазначив що під час розгляду справи в
суді першої інстанції він присутнім
не був, про час та місце розгляду
справи його не було повідомлено
належним чином, у зв'язку із чим, не мав
можливості звернутися до суду із
заявою про застосування строку
позовної давності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2006 року
між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № КRКRR004560133,
згідно умов якого відповідач отримав
кредитні кошти у національній валюті у
розмірі 13410,0 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 40,08%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення 24 січня 2009 року ( а.с.6,7).

Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за
кредитним договором не виконував
належним чином, у зв'язку із чим станом
на 18 вересня 2013 року утворилась
заборгованість, яка становить 21504,95
грн., з яких: 4451,32 грн. - заборгованість
за кредитом, 8651,36 грн. - заборгованість
за відсотками, 8402,27 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань (
а.с.4,5).

У зв'язку із невиконанням боржником
ОСОБА_3 зобов'язань по поверненню
кредиту 27 вересня 2013 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Вирішуючи спір та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
ПАТ КБ "ПриватБанк пропущено строк
позовної давності звернення до суду
із позовом, передбачений ст. 257 ЦК
України.

Колегія суддів звертає увагу на заяву
надану відповідачем про застосування
строку позовної давності, тому
погоджується із висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно з якою це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із
абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання
починається зі спливом строку
виконання кредитного договору. Разом з
тим із настанням певної події, яка має
юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ст. ст.
251, 252 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Як убачається текст кредитного
договору № КRКRR004560133 від 25 січня 2006
року не містить застереження щодо
збільшення строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Для обчислення давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права, або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до п. 1.1
кредитного договору, починаючи з
місяця, що слідує за місяцем, в якому
наданий кредит, позичальник щомісячно
у період з 24 по 28 число кожного місяця
сплачує кредиторові рівними частинами
суму грошових коштів, яка включає
заборгованість за кредитом, із
щомісячним платежем 650,15 грн.

Таким чином, повернення кредитних
коштів визначено періодичними
щомісячними платежами.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України в
постанові від 06 листопада 2013 року в
справі № 6-116цс13, за змістом
ст. 261 ЦК України початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Як убачається з наданого позивачем
розрахунку заборгованості за
договором, останній платіж позивачем
здійснено 28 травня 2008 року, тобто з 24
червня 2008 року почався строк позовної
давності, який сплинув у червні 2011 року.

Згідно п.3, п. 4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Колегія суддів ураховуючи положення
ч.2 ст.303 ЦПК України, вважає можливим
урахувати заяву надану відповідачем
про застосування строку позовної
давності до вимог позивача про
стягнення кредитних коштів, у зв'язку
із поважністю причини її ненадання при
розгляді справи, у суді першої
інстанції, оскільки як убачається з
матеріалів справи відповідач належним
чином про час та місце розгляду
справи повідомлений не був, тому
Конституційне право на захист не міг
реалізувати.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку та ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що рішення судом
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законодавства, у зв'язку із чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,ст. ст. 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: