АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц/795/5908/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Кириченко
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарях - Калініній Я.М.,
Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 09 вересня 2013 року в цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 09 вересня 2013
року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк»
заборгованість за простроченим
відсоткам в сумі 1 805,55 доларів США, що за
курсом НБУ складає 14 434,53 грн. та
заборгованість за простроченою
щомісячною комісією в сумі 2 478,99 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 18 березня 2014 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 09 вересня 2013
року.

Не погоджуючись з рішенням суду 1-ї
інстанції, представник відповідача
ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 09 вересня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду 1-ї інстанції є
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи.
Вказує на те, що відповідно до умов
Плану рахунків бухгалтерського обліку
банків України, затвердженого
постановою правління Національного
банку України від 17.06.2004 року, облік
вкладених та отриманих кредитів
банками ведеться на рахунках 1-го, 2-го
та 9-го класу. Проте, всупереч вимог
даного плану рахунків Публічне
акціонерне товариство «Український
інноваційний банк» облік
заборгованості ОСОБА_1 по відсоткам та
комісії обліковувало на рахунку 8-го
класу. Вважає, що протиправна зміна
банком рахунків 1-го, 2-го та 9-го класу на
рахунок 8-го класу призвела до
виникнення у відповідача
заборгованості. Також, зазначає, що
відповідно до умов кредитного договору
у випадку затримки виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором банк бере на себе
зобов'язання у письмовій формі
повідомляти позичальника про залишок
кредитної заборгованості та суму
нарахованих відсотків, за що отримував
0,15% щомісячної комісії. Проте,
матеріали справи не містять будь-яких
доказів того, що банк виконував дані
умови кредитного договору, а тому
вважає, що підстави для стягнення з
відповідача на користь позивача
щомісячної комісії в розмірі 0,15%
відсутні. Крім того, вказує на те, що 09
вересня 2013 року відповідач фізично не
могла бути присутня в судовому
засіданні, оскільки перебувала на
лікарняному, про що суд 1-ї інстанції
повідомила у відповідній заяві. Проте,
суд 1-ї інстанції проігнорував дану
заву відповідача та всупереч вимог
процесуального законодавства ухвалив
заочне рішення по даній справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 повністю
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» Ходченко Олена Миколаївна проти
доводів апеляційної скарги
заперечувала, посилаючись на те, що
вони є необґрунтованими, а рішення суду
повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь
у розгляді справи, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 19 березня 2008 року
між Акціонерним товариством
«Український інноваційний банк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
за №00736, за умовами якого, банк на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, оплатності та цільового
використання надав відповідачу кредит
у розмірі 13500 доларів США, на придбання
автомобіля Nissan Micra, строком до 18 березня
2015 року зі сплатою 12 % річних.

Оскільки відповідач свої обов'язки за
даним кредитним договором належним
чином не виконував, що призвело до
виникнення заборгованості, позивач
звернувся до суду з позовною заявою та
просив стягнути з ОСОБА_1 на користь
Акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» заборгованість за
кредитним договором, яка станом на 25
грудня 2009 року становила 13060,75 доларів
США.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м.Києва від 21 червня 2010
року позовні вимоги Акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» заборгованість за
кредитним договором №00736 від 19 березня
2008 року в сумі 13060,75 доларів США, в тому
чисті: 10125 доларів США заборгованість
по кредиту, 820,97 доларів США
заборгованість по відсоткам, 123,67
доларів США прострочена щомісячна
комісія, 1615 доларів США, заборгованість
по простроченні кредиту, 96,50 доларів
США нараховані відсотки за період з
01.12.2009 року по 25.12.2009 року, 14,20 доларів
США нарахована щомісячна комісія за
період з 01.12.2009 року по 25.12.2009 року, 264,84
доларів США пеня за кредитним
договором.

На підставі даного рішення суду 24.09.2010
року Дарницьким районним судом м.Києва
було видано виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» заборгованості за
в сумі 13060,75 доларів США.

Сторонами не заперечується той факт, що
12 листопада 2012 року ОСОБА_1 самостійно
було сплачено заборгованість згідно
виконавчого листа від 24.09.2010 року.

Правонаступником Акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» є Публічне акціонерне товариство
«Український інноваційний банк».

Судом також встановлено, що за період з
01.01.2010 року по 11.11.2012 року Публічним
акціонерним товариством «Український
інноваційний банк» було нараховано
відповідачу проценти по кредиту в сумі
1 805,55 доларів США та комісію в сумі 2 478,99
грн.

10 квітня 2013 року Публічним акціонерним
товариством «Український інноваційний
банк» на адресу ОСОБА_1 було надіслано
вимогу, якою повідомлено, що станом на 10
квітня 2013 року прострочена
заборгованість по процентах по кредиту
становить 1 805,55 доларів США, а
прострочена заборгованість зі сплати
комісії 2 478,99 грн.

Оскільки відповідач свої обов'язки за
кредитним договором №00736 від 19 березня
2008 року належним чином не виконує, що
призвело до виникнення заборгованості,
то позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення заборгованості по
кредитному договору в судовому
порядку.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк»
заборгованість за простроченими
відсоткам в сумі 1 805,55 доларів США, що за
курсом НБУ складає 14 434,53 грн. та
заборгованість за простроченою
щомісячною комісією в сумі 2 478,99 грн.,
суд 1-ї інстанції посилався на те, що з
досліджених судом доказів достовірно
встановлено, що відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором
№00736 від 19 березня 2008 року належним
чином не виконував, сплатив борг по
кредиту,Ю який визначений рішенням
суду від 21 червня 2010 року лише 12
листопада 2012 року, а тому позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» про стягнення за період з 01.01.2010
року по 11.11.2012 року заборгованості по
нарахованих відсотках за користування
кредитними коштами та по комісії за
обслуговування кредиту є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
і в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК
Україниобов'язком позичальника за
кредитним договором є, зокрема,
повернення кредиту та сплата процентів
за користування ним.

Пунктом 1.3 кредитного договору №00736 від
19 березня 2008 року встановлено, що
позичальник сплачує щомісячну комісію
за обслуговування кредиту (за надання
банком консультаційно-інфомаційних
послуг, щодо кредитування,
повідомлення суми нарахованих
процентів, залишку кредитної
заборгованості, строків оплати
основної суми боргу та процентів, в
тому числі, у відповідності до п.п.6.2-6.3
та п.п.6-7-6.8 даного договору, за
перевірки ділової репутації продавця,
правовстановлюючих документів,
надання письмових повідомлень у
випадку затримки виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором тощо) в розмірі 0,15% від суми
фактичної заборгованості за кредитом
(щомісячна комісія).

Відповідно до п.п.4.4, 4.6 кредитного
договору №00736 від 19 березня 2008 року
фактично нараховані проценти
позичальник зобов'язується сплачувати
з 1-го по 10-й календарний день кожного
місяця, наступного за місяцем, за який
нараховуються проценти, та на дату
повного погашення заборгованості за
кредитом, шляхом внесення грошових
коштів готівкою через касу банку або
перерахування заборгованості
безготівковим шляхом на рахунок сплати
процентів, вказаний в п.6.6 даного
договору.

Фактично нараховану щомісячну комісію
позичальник зобов'язується сплачувати
з 1-го по 10-й календарний день кожного
місяця, наступного за місяцем, за який
вона нараховується, та на дату повного
погашення заборгованості за кредитом,
шляхом внесення грошових коштів
готівкою через касу банку або
безготівковим шляхом.

Проте, ОСОБА_1 свої обов'язки за
кредитним договором №00736 від 19 березня
2008 року належним чином не виконувала,
що призвело до виникнення
заборгованості.

У відповідності до ч.ч.1 та 4 ст.631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Згідно з п.10.1 кредитного договору №00736
від 19 березня 2008 року договір набирає
чинності з моменту підписання його
сторонами і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за даним
договором.

Відповідно до змісту ст.ст.599, 600-601, 604-609
ЦК України за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судом встановлено, сторонами не
заперечується, що заборгованість за
кредитним договором №00736 від 19 березня
2008 року ОСОБА_1 в добровільному порядку
було погашено лише 12 листопада 2012 року.

Таким чином, відсутність реального
виконання боржником свого зобов'язання
не свідчить про припинення договірних
правовідносин сторін й не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання ним грошового зобов'язання
та не позбавляє кредитора права на
отримання процентів за користування
кредитом і пені, передбачених
договором за несвоєчасну сплату
кредиту.

Станом на 24.05.2013 року заборгованість
відповідача за кредитним договором
№00736 від 19 березня 2008 року по
простроченим відсоткам становить 1 805,55
доларів США, що за курсом НБУ складає 14
434,53 грн. та по простроченій щомісячній
комісії становить 2 478,99 грн. Дана сума
заборгованості заочним рішенням
Дарницького районного суду м.Києва від
21 червня 2010 року з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк» не
стягувалася.

Оскільки факт не виконання
відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору
№00736 від 19 березня 2008 року достовірно
встановлений, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції обґрунтовано
стягнув з відповідача на користь
позивача заборгованість по
прострочених відсотках в сумі 1 805,55
доларів США, що за курсом НБУ складає 14
434,53 грн. та по простроченій щомісячній
комісії в сумі 2 478,99 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
протиправна зміна банком рахунків 1-го,
2-го та 9-го класу на рахунок 8-го класу
призвела до виникнення у відповідача
заборгованості, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки облік
банком заборгованості на тому чи
іншому рахунку ніяким чином не впливає
на факт невиконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору №00736 від 19 березня
2008 року, що призвели до виникнення
заборгованості.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що відсутні
підстави для стягнення з відповідача
на користь позивача щомісячної комісії
в розмірі 0,15%, оскільки відповідно до
умов кредитного договору банк
щомісячно у письмовій формі не
повідомляв позичальника про залишок
кредитної заборгованості та про суму
нарахованих відсотків, з огляду на
таке.

Пунктом 1.3 кредитного договору №00736 від
19 березня 2008 року встановлено, що
позичальник сплачує щомісячну комісію
за обслуговування кредиту (за надання
банком консультаційно-інфомаційних
послуг, щодо кредитування,
повідомлення суми нарахованих
процентів, залишку кредитної
заборгованості, строків оплати
основної суми боргу та процентів в тому
числі у відповідності до п.п.6.2-6.3 та
п.п.6-7-6.8 даного договору, за перевірки
ділової репутації продавця,
правовстановлюючих документів,
надання письмових повідомлень у
випадку затримки виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором тощо) в розмірі 0,15% від суми
фактичної заборгованості за кредитом
(щомісячна комісія).

Даним пунктом кредитного договору №00736
від 19 березня 2008 року не встановлено
вичерпного переліку послуг за надання
яких позичальник сплачує банку
щомісячну комісію в розмірі 0,15% від
суми фактичної заборгованості за
кредитом.

Таким чином, не повідомлення щомісячно
у письмовій формі позичальника про
залишок кредитної заборгованості та
суму нарахованих відсотків, не
свідчить про те, що банком щомісячно не
надавалися ОСОБА_1 інші послуги щодо
обслуговування кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд 1-ї інстанції всупереч приписів
процесуального законодавства ухвалив
заочне рішення по даній справі колегія
суддів вважає необґрунтованими, з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що про
судове засідання, призначене на 09
годину 00 хвилин 09.09.2013 року, ОСОБА_1 була
повідомлена 26.06.2013 року під розписку.
Проте, в судове засідання 09.09.2013 року не
з'явилась, заяви про розгляд справи за
її відсутності не подавала, а тому суд
1-ї у відповідності до вимог ст.224 ЦПК
України ухвалив заочне рішення.

Твердження апелянта про те, що 09
вересня 2013 року відповідач фізично не
могла бути присутня в судовому
засіданні, оскільки перебувала на
лікарняному, про що суд 1-ї інстанції
повідомила завчасно у відповідній
заяві, не заслуговують на увагу з
огляду на таке.

Так, з журналу судового засідання
вбачається, що 09.09.2013 року судове
засідання призначене на 09 годину 00
хвилин фактично розпочалося о 09 годині
46 хвилин за участю лише представника
позивача.

Цього ж дня, 09.09.2013 року відповідачем
власноручно о 10 годині 16 хвилин до
канцелярії Дарницького районного суду
м.Києва було задано клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному,
яке суду фактично було передано після
закінчення розгляду даної справи по
суті та оголошення вступної та
резолютивної частини рішення.

Таким чином, підстав стверджувати, що
судом 1-ї інстанції було порушено
порядок ухвалення заочного рішення
немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене судом з
порушенням норм матеріального права,
при неповному з'ясуванні обставини, що
мають значення для справи, а викладені
в рішенні висновки не відповідають
обставинам справи, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки суд
повно та об'єктивно встановив дійсні
обставини справи, дослідив надані
сторонами докази, дав їм вірну правову
оцінку та ухвалив рішення у
відповідності з вимогами
матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду 1-ї
інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому правові підстави для
задоволення апеляційної скарги
представника відповідача ОСОБА_1
ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 09 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: