Справа № 452/942/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"17" квітня 2014 р.
м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області

у складі: головуючого - судді
Кравціва В.І.,

з участю секретаря
Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно та визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 27.03.2014 року пред'явила позов до
ОСОБА_2 про визнання права власності, а
саме на 1/3 частину житлового будинку з
господарськими будівлями по
АДРЕСА_1 як частку в майні колишнього
колгоспного двору та про визнання
права власності на спадкове майно, а
саме: на 1/6 частину цього житлового
будинку у порядку спадкування після
смерті батька ОСОБА_3 та на 1/2 частину
даного житлового будинку у порядку
спадкування після смерті матері ОСОБА_4

У обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилалася на те, що вказаний
житловий будинок належав до майна
колишнього колгоспного двору, членами
якого були ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, проте відповідач давно не
проживає у вказаному будинку, тобто
втратила право на свою частку і тому
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належало по 1/3
частині майна колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, котрий був
їх, сторін, батьком, і після його смерті
відкрилася спадщина на 1/3 частину
вказаного житлового будинку, 1/6 частину
якого успадкувала вона, позивач, а 1/6
частину даного будинку успадкувала
ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, котра була
її позивача, матір'ю і після її смерті
відкрилася спадщина на ? частину
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1.

При житті, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заповітів
не склали, а тому спадкоємцем першої
черги за законом була вона, позивач, так
як ОСОБА_2 свідомо не подавала заяви про
прийняття спадщини після смерті
батьків.

Рудківська державна нотаріальна
контора відмовила їй, ОСОБА_1, у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на будинок, оскільки за життя
ОСОБА_4 не виготовила свідоцтва про
право власності на будинок.

Під час судового розгляду ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала.

Відповідач позов визнала.

Суд дійшов до висновку про задоволення
позову з таких підстав.

Із свідоцтв про укладення шлюбу та
свідоцтв про народження відомо, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1
та ОСОБА_2 (а.с. 18, 19).

Із довідок, виданих виконавчим
комітетом Корналовицької сільської
ради Самбірського району від 10.02.2014
року та технічного паспорта,
виготовленого 16.01.2014 року Самбірським
МБТІ, вбачається, що зазначені особи
станом на 15 квітня 1991 року
були членами колгоспного двору, до
майна якого належав житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1,
що складається із житлового будинку,
літньої кухні, стайні, стодоли, шопи,
убиральні та огорожі, побудованих у 1980
році і його житлова площа становить 43, 3
кв. м., загальна площа - 65, 4 кв. м. (а.с. 11, 12,
13-15).

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року
майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу
розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
роз'яснено, що право власності на
майно, яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

ОСОБА_2 відмовилася від своєї частки у
майні колишнього колгоспного двору, а
тому право власності на майно, яке
належало вказаному колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мали ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 по 1/3 частині кожен.

Із свідоцтв про смерть та витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі видно,
що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7, 9).

Відповідно до п. 5. ПРИКІНЦЕВИХ ТА
ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України правила
книги шостої Цивільного кодексу
України застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Отже, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4
спадкування щодо їх часток
застосовуються положення ЦК
Української РСР.

У пункті 6 вказаної Постанови Пленуму
Верховного Суду України також
роз'яснено, що загальні правила
спадкування щодо частки члена
колгоспного двору в майні двору
застосовуються з 1 липня 1990 року.

Згідно ст. 524 цього Кодексу
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР
при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Правилами статтей 548 та 549 цього Кодексу
було встановлено, що для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, зокрема, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Із довідок, виданих виконавчим
комітетом Корналовицької сільської
ради Самбірського району, вбачається,
що заповіт від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4
не посвідчувався, ОСОБА_1 постійно
проживала із спадкодавцями на час
відкриття спадщини і протягом строку у
шість місяців не заявила про відмову
від неї.

ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 не
прийняла, так як заяву про прийняття
спадщини не подала.

Ураховуючи наведене, після смерті
ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/3
частину майна, котру по 1/6 частини
успадкували ОСОБА_4 та ОСОБА_1, так як
проживали разом з спадкодавцем та є
такими, що вступили у володіння та
управління спадковим майном. Також
після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на 1/2 частину майна, із якої
1/3 частина майна як частка в
майні колишнього колгоспного двору та
1/6 частина майна у порядку спадкування
за законом після смерті її чоловіка
ОСОБА_3

Рудківська державна нотаріальна
контора відмовила спадкоємцю за
законом ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину з
посиланням на те, що
ОСОБА_4 не виготовила за життя
свідоцтва про право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/6 частину житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1, на ? частину цього будинку у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, котра померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 та на 1/3 частину вказаного
будинку як частку в майні колишнього
колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, та може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги
через місцевий суд протягом десяти
днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя