Справа № 500/1537/14-ц
Провадження № 2/500/1344/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді
Пепеляшкова С.М.

при секретарі - Троїцькій А.В.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Ізмаїльської міської ради Одеської
області про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом та просить
визнати дійсним договір
купівлі-продажу № 1878 від 15 травня 1997
року та визнати за ним право власності
на 5/9 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що 15 травня 1997
року між ним та ОСОБА_5, ОСОБА_6 було
укладено договір купівлі-продажу 5/9
частин житлового будинку по АДРЕСА_1,
який було зареєстровано на Одеській
Товарній Біржі, всі істотні умови
договору до його реєстрації на біржі
виконані, з моменту укладення договору
він відкрито володіє та користується
нерухомим майном, після придбання
якого ним було отримано державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 та
самочинно здійснене будівництво
гаражу літ. «Г», сараю літ. «Д» та сараю
літ. «Ж», які рішенням виконкому
Ізмаїльської міської ради № 1476 від 13
грудня 2001 року йому було дозволено
оформити в установленому законом
порядку та визнано відповідаючими
будівельним, протипожежним та
санітарним нормам. Через неможливість
провести посвідчення договору він
звернувся до суду для підтвердження
дійсності укладеного договору та
визнання за ним права власності на
нерухоме майно.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити позов.

Представник відповідача Ізмаїльської
міської ради в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги визнала, не
заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши представників сторін,
розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15
травня 1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
ОСОБА_6 був укладений договір про
купівлю-продаж 5/9 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1, які складаються з
літ. "А" (квартира № 2), до складу якої
входять наступні приміщення: № 1 -
коридор; № 2 - кладова; № 3 - кухня; № 4 -
житлова; № 5 - коридор; № 6 - житлова; № 7 -
житлова; № 8 - житлова; № 9 коридор; № 10 -
санвузол; № 11 - ванна; літ. «Е», літ. «Ж».
Укладений між сторонами договір
зареєстровано Одеською Товарною
Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ "Про
товарні біржі". Всі істотні умови
договору до його реєстрації на біржі
сторонами виконані. Позивач повністю
розрахувався з продавцями, про що
свідчить п. 5 укладеного Договору, крім
того, на виконання умов укладеного
договору позивачами проведено
реєстрацію договору та переоформлення
техдокументації на придбане нерухоме
майно, про що свідчить запис,
проведений органами КП МБТІ в
техдокументації. З моменту придбання
нерухомого майна позивач відкрито
володіє та користується ним.

Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо
сторони домовились відносно всіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне чи часткове виконання
договору, проте одна зі сторін
ухиляється від нотаріального його
посвідчення, суд може визнати цей
договір дійсним. В цьому разі подальше
нотаріальне посвідчення договору не
потрібне.

Частиною 3 ст.376 ЦК України передбачено,
що право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

23 березня 1998 року ОСОБА_3 було видано
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 0,0672 га для будівництва
та обслуговування жилого будинку та
господарських будівель.

Рішенням виконкому Ізмаїльської
міської ради № 1476 від 13 грудня 2001 року
ОСОБА_3 було дозволено оформити в
установленому законом порядку
самочинно побудовані у дворі дому
гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ.
«Ж» та визнано будівлі відповідаючими
будівельним, протипожежним та
санітарним нормам.

Оскільки при укладенні договору всі
вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ "Про
товарні біржі", між сторонами виконано
належним чином, про що свідчить сам
договір, однак договір не відповідає
вимогам ст.657 ЦК України чинного
законодавства, що позбавляє можливості
в подальшому проводити відчуження
нерухомого майна, враховуючи те, що
самочинні будівлі гараж літ. «Г», сарай
літ. «Д», сарай літ. «Ж» були побудовані
позивачем на земельній ділянці, що
належить йому відповідно до державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку та рішенням виконкому
Ізмаїльської міської ради ці самочинно
побудовані будівлі позивачеві було
дозволено оформити в установленому
законом порядку, а тому суд вважає
можливим визнати укладений між
сторонами договір дійсним та визнати
за позивачем право власності на 5/9
частин житлового будинку по АДРЕСА_1.

На підставі вищевказаного, керуючись
ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст.220,376 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської
ради Одеської області про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності -
задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу 5/9 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1, укладений 15 травня
1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6,
зареєстрований на Одеській Товарній
Біржі за №1878.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/9
частин житлового будинку загальною
площею 144,80 кв.м. по АДРЕСА_1, що
складаються з літ. "А" (квартира № 2), до
складу якої входять наступні
приміщення: № 1 - коридор площею 3,2 кв.м.;
№ 2 - кладова площею 1,4 кв.м.; № 3 - кухня
площею 12,8 кв.м.; № 4 - житлова площею 18,1
кв.м.; № 5 - коридор площею 8,1 кв.м.; № 6 -
житлова площею 22,9 кв.м.; № 7 - житлова
площею 20,2 кв.м.; № 8 - житлова площею 24
кв.м.; № 9 коридор площею 3,4 кв.м.; № 10 -
санвузол площею 2,6 кв.м.; № 11 - ванна
площею 8 кв.м.; № І - веранда площею 20,1
кв.м.; а також літ. «Г» - гараж площею 36
кв.м.; літ. «Д» - сарай площею 20,2 кв.м.;
літ. «Е» літня кухня площею 31 кв.м.; літ.
«Ж» - сарай площею 17,2 кв.м.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя С. М. Пепеляшков