У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Імені Шевченка» до ОСОБА_4 про
розірвання договору оренди земельної
ділянки та відшкодування збитків, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 07 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 06 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Приватне
сільськогосподарське підприємство
«Імені Шевченка» (далі - ПСП «Імені
Шевченка») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що на
порушення умов договору оренди
земельної ділянки площею 5,7627 га,
укладеного 01 листопада 2007 року між ним
та ОСОБА_4, остання восени 2012 року
почала самостійно обробляти належну їй
земельну ділянку. ОСОБА_4 заявила, що
має намір надалі самостійно
використовувати земельну ділянку,
оскільки її не влаштовував розмір
орендної плати, яку вона відмовилася
отримувати за 2012 рік.

Просило розірвати договір оренди
земельної ділянки та стягнути з ОСОБА_4
28 513 грн. 33 коп. на відшкодування збитків
у формі упущеної вигоди.

Рішенням Великобурлуцького районного
суду Харківської області від
07 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 26 грудня 2013 року, позов
задоволено. Розірвано договір оренди
земельної ділянки від 01 листопада 2007
року, укладений між ПСП «Імені
Шевченка» та ОСОБА_4, що зареєстрований
у Великобурлуцькому районному відділі
Харківської регіональної філії
ДП «Центр державного земельного
кадастру при державному комітеті по
земельних ресурсах України», про що у
Державному реєстрі земель вчинений
запис від 19 лютого 2009 року № 54.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПСП «Імені
Шевченка» 28 519 грн. 33 коп. на
відшкодування збитків. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що 01 листопада 2007
року між ПСП «Імені Шевченка» та ОСОБА_4
укладений договір оренди земельної
ділянки площею 5,7627 га, за умовами якого
ОСОБА_4 передала земельну ділянку в
оренду ПСП «Імені Шевченка» строком на
10 років для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Договір зареєстрований у
Великобурлуцькому районному відділі
Харківської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
державному комітеті по земельних
ресурсах України», про що у державному
реєстрі земель вчинений запис від 19
лютого 2009 року

за № 54. 01 листопада 2007 року
земельна ділянка була передана ПСП
«Імені Шевченка» згідно з актом
приймання-передачі (а.с. 12−?15).

У п. 9 договору сторони погодили, що
орендна плата вноситься орендарем у
натуральній або грошовій формі (а.с. 12).

У період 2008−?2011 років ПСП «Імені
Шевченка» виплачувало

ОСОБА_4 орендну плату за землю у
натуральній формі, що підтверджується
особовою карткою ОСОБА_4 (а.с. 17).

Згідно з планом дотримання сівозмін
ПСП «Імені Шевченка», зібравши у 2012
році із орендованої у відповідача
земельної ділянки (ділянка № 24)
кукурудзу на силос, планувало засіяти
зазначену земельну ділянку озимою
пшеницею і зібрати урожай у 2013 році (а.с.
68), проте відповідачка у 2012 році
почала самостійно обробляти земельну
ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.
651 ЦК України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України « Про
оренду землі» орендар має право на
відшкодування збитків, яких він зазнав
внаслідок невиконання орендодавцем
умов, визначених договором оренди
землі.

Збитками вважаються фактичні втрати,
яких орендар зазнав у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням умов договору орендодавцем,
а також витрати, які орендар здійснив
або повинен здійснити для відновлення
свого порушеного права; доходи, які
орендар міг би реально отримати в разі
належного виконання орендодавцем умов
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано задовольнив позов на
підставі наданих позивачем
статистичних даних про отриманий ним
урожай озимої пшениці у 2013 році з
урахуванням ринкових цін на пшеницю, що
склалися восени 2013 року та
затверджених норм витрат
матеріально-технічних та трудових
ресурсів, необхідних для обробки
земельної ділянки.

Посилання особи, яка подала касаційну
скаргу на акт від 18 жовтня 2013 року не є
доказом у справі, оскільки не
стосується правовідносин, які виникли
між сторонами у 2012 році.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного
суду Харківської області

від 07 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області

від 06 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А.,
Євграфова Є.П.