Суддя: Марченко Н. Ю.
Справа № 253/3477/14-ц
І м е н е м У к р а ї н и
23 травня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області в складі: головуючого - судді
Марченко Н.Ю. при секретарі Сердцовій
К.Є., за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Горлівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ
"Український Страховий Дім", ОСОБА_3 про
стягнення страхового відшкодування,
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
Звернувшись до суду, позивач
ОСОБА_1 посилається на те, що 18 січня 2013
року о 07 годині 00 хвилин на 4 км + 10 м
автошляху «Горлівка-Донецьк»
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю його автомобіля “ДЕУ
Ланос” номерний знак НОМЕР_4 та
автомобіля "Шкода Фабія" номерний знак
НОМЕР_2 під керуванням відповідача
ОСОБА_3 Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 7 червня
2013 року була встановлена вина
відповідача ОСОБА_3 у вчиненні даної
дорожньо-транспортної пригоди. На
момент ДТП цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_3
була застрахована в ПрАТ "Український
Страховий Дім" згідно з полісом №
АВ/8555462 від 17.08.2012 року. У відповідності
до вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1, п. 33.3 ст. 33, ст. 35
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (далі - Закон) він
звернувся до Страховика з
повідомленням про настання страхового
випадку та надав повний пакет
документів, необхідний для прийняття
рішення по справі та виплати
страхового відшкодування. Відповідно
до п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону при настанні
страхового випадку Страховик
відповідно до лімітів
відповідальності Страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті ДТП
транспортному засобу третьої особи та
пов'язана з його відновлювальним
ремонтом з урахуванням зносу,
розрахованого у порядку, встановленому
законодавством. За замовленням ПрАТ
"Український Страховий Дім" була
здійснена оцінка заподіяної шкоди та
згідно звіту № 2379 від 2502.2013 року розмір
матеріального збитку складає 6393 грн.
Таким чином, сума страхового
відшкодування, що має бути сплачена на
його користь ПрАТ "Український
Страховий Дім" складає без урахування
франшизи 5883 грн. 12 червня 2013 року
відповідачу були надані всі документи,
передбачені статтею 35 Закону.
Відповідно до частини 2 статті 36 Закону
виплата страхового відшкодування
здійснюється протягом 90 днів з дня
отримання страховиком визначених у
статті 35 цього Закону документів. Крім
цього, стаття 36.5 Закону передбачає, що
за кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня. З урахуванням того,
що виплата страхового відшкодування не
була проведена саме з вини страховика,
вважає, що відповідач зобов'язаний
сплатити йому пеню за кожний день
прострочення з розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ від суми
прострочення, починаючи з 12 вересня 2013
року. Крім того, внаслідок невиплати
ПрАТ "Український Страховий Дім"
страхового відшкодування в
передбачений законом термін йому
завдана моральна шкода, оскільки не
зміг провести своєчасний ремонт свого
транспортного засобу, пошкодженого в
ДТП, і мав ряд незручностей, що
виявилося у порушенні звичного ритму
життя, неможливості користування
транспортним засобом, необхідності
нести додаткові витрати часу та коштів
на пересування пішки та транспортом
загального користування. Моральну
шкоду оцінює в 1000 грн. На відміну від
Страховика з відповідача ОСОБА_3
підлягає стягненню франшиза в сумі 510
грн., що передбачена полісом № АВ/8555462
від 17.08.2012 року (п. 36.6 ст. 36 Закону). Крім
того, внаслідок пошкодження належного
йому транспортного засобу йому
заподіяна моральна шкода, оскільки був
порушений звичний ритм його життя,
тривалий час не міг користуватися
транспортним засобом, був вимушений
нести додаткові витрати часу та коштів
на пересування пішки та транспортом
загального користування. Моральну
шкоду оцінює в 1000 грн. та вважав, що вона
має бути відшкодована відповідачем
ОСОБА_3

За наведених підстав позивач
просить стягнути з ПрАТ "Український
Страховий Дім" страхове відшкодування
в сумі 5883 грн., пеню за несвоєчасну
виплату страхового відшкодування в
розмірі 406,94 грн., моральну шкоду за
невиплату страхового відшкодування в
передбачений законом термін у сумі 1000
грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
його користь франшизу в сумі 510 грн. та
моральну шкоду, заподіяну внаслідок
пошкодження його майна, в сумі 1000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі.

Представник відповідача ПрАТ
"Український Страховий Дім" у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про відкладення судового розгляду
через зайнятість в іншому судовому
процесі. Проте суд визнає повідомлену
причину неявки представника
відповідача в судове засідання
неповажною, оскільки вона не
підтверджена жодними документи. Крім
того, ПрАТ "Український Страховий Дім" є
юридичною особою з відповідним штатом
працівників, тому має об'єктивну
можливість забезпечити явку свого
представника в судове засідання. При
цьому відповідач був двічі належним
чином повідомлений про час і місце
судового засідання, своїх заперечень
проти позову не надав.

Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання також не з'явився, про час і
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, про причину неявки суд
не повідомив, заперечень проти позову
не надав.

Суд вважає, що в матеріалах справи
міститься достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін та вважає
можливим розглядати справу в заочному
порядку на підставі наявних у справі
даних та доказів у відсутності
відповідачів, оскільки позивач проти
такого розгляду не заперечував.

Дослідивши всі обставини справи
та перевіривши їх доказами, суд вважає
що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню за наступних
підстав:

Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
/право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо/ володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 999 ЦК України
законом може бути встановлений
обов'язок фізичної або юридичної особи
бути страхувальником життя, здоров'я,
майна за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обов'язкове
страхування).

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів регулюються
Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Пунктом 22.1 ст. 22 даного Закону
передбачено відшкодування шкоди,
заподіяної третій особі, і зазначено,
що у разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Та
відповідно до ст. 29 цього Закону
визначено, що страховою компанією
відшкодовуються витрати понесені у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу, у тому числі пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Судом встановлено, що позивачу
ОСОБА_1 на праві власності належить
автомобіль “DAEWOO LANOS” номерний знак
НОМЕР_4, що підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

18 січня 2013 року о 07 годині 00
хвилин на 4 км + 10 м автошляху Горлівка -
Донецьк відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля “ДЕУ Ланос” номерний знак
НОМЕР_4 та автомобіля "Шкода Фабія"
номерний знак НОМЕР_2 під керуванням
відповідача ОСОБА_3, внаслідок чого
транспортний засіб позивача отримав
механічні пошкодження.

Постановою Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки від 7
червня 2013 року встановлена вина
відповідача ОСОБА_3 у скоєні даної
дорожньо-транспортної пригоди та
визнано винним за ст. 124 КУпАП.

Дана постанова суду набрала
законної сили та в силу положень
частини 4 статті 61 ЦПК України має
преюдиційне значення для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову у справі про
адміністративне правопорушення, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до довідки
Державтоінспекції в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 18 січня 2013 року, автомобіль
позивача отримав механічні
пошкодження заднього лівого крила,
заднього бамперу та лівих дверей.

Згідно страховому полісу серії
АВ/8555462 від 17.08.2012 року обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_3
була застрахована ПрАТ "Український
Страховий дім". Зокрема, даним
страховим полісом передбачено, що
автомобіль "Шкода Фабія" номерний знак
НОМЕР_2, власником якого є відповідач
ОСОБА_3 і яким останній керував під час
вищезазначеної дорожньо-транспортної
пригоди, є забезпеченим транспортним
засобом з лімітом відповідальності
ПрАТ "Український Страховий дім" за
шкоду, заподіяну майну потерпілих, в
розмірі 50000 грн., з розміром франшизи - 510
грн.

Статтею 9 Закону України "Про
страхування" передбачено, що франшиза -
це частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Згідно абз. 2 п.п. 12.1 ст. 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 даного
Закону страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи,
якщо вона була передбачена договором
страхування.

Як вбачається з матеріалів
справи, на замовлення страховика - ПрАТ
"Український Страховий дім" ТОВ
«Експертум-АВЕ» проведено оцінку
заподіяної шкоди діями страхувальника
та складено звіт № 2379 від 25.02.2013 року
про оцінку матеріального збитку,
завданого власнику пошкодженого
транспортного засобу "ДЕУ Ланос"
номерний знак НОМЕР_4, відповідно до
якого вартість відновлювального
ремонту з урахуванням фізичного зносу
склала 6393 грн.

Таким чином, сума страхового
відшкодування за вирахуванням
франшизи становить 5883 грн. /6393-510/.

Згідно чинного законодавства, при
настанні страхового випадку страховик
зобов'язаний здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк та страховик несе
майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування)
шляхом сплати страхувальнику
неустойки (штрафу, пені), розмір якої
визначається умовами договору
страхування або законом /пункт 3
частини 1 статті 20 Закону України "Про
страхування/.

Відповідно до частини 2 статті 36
Закону "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 90
днів з дня отримання страховим
визначених у статті 35 цього Закону
документів.

Статтею 36.5 даного Закону
передбачено, що за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з
вини страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач 12 червня 2013 року звернувся
до страховика ПрАТ "Український
Страховий Дім" із заявою про виплату
страхового відшкодування.

До теперішнього часу страховик
виплату страхового відшкодування
позивачу не здійснив.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості; кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК
України; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Проте відповідач ПрАТ
"Український Страховий Дім" не надав
суду доказів щодо відсутності його
вини у простроченні виплати позивачу
страхового відшкодування.

За період з 12.09.2013 року по 24.03.2014
року (в межах заявлених позовних вимог)
сума пені за прострочення виплати
страхового відшкодування складає 406
грн. 49 коп. (5883 х 2 х 6,5 х 194 /365/100).

За таких обставин, виходячи з
вищенаведених положень законодавства,
суд вважає, що з відповідача ПрАТ
"Український Страховий Дім" на користь
ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове
відшкодування в розмірі 5883 грн. та пеня
за прострочення виплати страхового
відшкодування в сумі 406 грн. 49 коп.

Крім того, оскільки умовами
договору страхування визначений
розмір франшизи в сумі 510 грн., яка до
теперішнього часу позивачу не
сплачена, суд вважає, що сума франшизи у
зазначеному розмірі підлягає
стягненню на користь позивача з
відповідача ОСОБА_3, як особи, винної у
спричиненні матеріальної шкоди
позивачу.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Суд вважає, що позивач зазнав
моральну шкоду, оскільки внаслідок
винних дій відповідача ОСОБА_3 був
пошкоджений його автомобіль, а тому суд
вважає, що позивач має право на
відшкодування моральної шкоди у
відповідності з п. 3 ч. 2 статті 23 ЦК
України.

Враховуючи характер правопорушення,
ступень вини відповідача, глибину
душевних страждань, завданих позивачу,
а також з урахуванням всіх інших
обставин, які мають істотне значення,
суд вважає можливим позов задовольнити
в цій частині, стягнувши з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 1000 грн.,
виходячи з моральних страждань та
інших негативних наслідків, завданих
позивачу винними діями відповідача.

В частині стягнення моральної
шкоди з відповідача ПрАТ "Український
Страховий Дім" позовні вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
діючим законодавством не передбачено
відшкодування моральної шкоди за
невиплату страхового відшкодування в
передбачений законом термін, за
несвоєчасне здійснення страхової
виплати страховик несе майнову
відповідальність шляхом сплати
страхувальнику неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, з відповідачів ПрАТ
"Український Страховий Дім" та ОСОБА_3
підлягають стягненню на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору за вимоги майнового характеру в
сумі 243 грн. 60 коп., тобто по 121 грн. 80 коп.
з кожного. Крім того, з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача підлягають
стягненню витрати по сплаті судового
збору за вимоги немайнового характеру
в сумі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ "Український
Страховий Дім", ОСОБА_3 про стягнення
страхового відшкодування,
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки, задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ "Український Страховий
Дім" на користь ОСОБА_1 суму страхового
відшкодування в розмірі 5883 (п'ять тисяч
вісімсот вісімдесят три) грн., а також
пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування в розмірі 406
(чотириста шість) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму франшизи у розмірі 510 (п'ятсот
десять) грн. та у рахунок відшкодування
моральної шкоди 1000 (одна тисяча) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ПрАТ "Український Страховий
Дім" на користь ОСОБА_1 витрати по
сплаті судового збору в сумі 121 (сто
двадцять одна) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Донецької області через
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржено
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Cуддя
Н. Ю. Марченко