Справа №521/4287/14-ц
Провадження №2/521/4199/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року

місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду
міста Одеси - Коблова О.Д., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
виселення з кімнати за НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

Через канцелярію суду в порядку ст. 11-1
ЦПК України надійшли матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виселення з
кімнати за НОМЕР_1.

Як встановлює ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи зі змісту даної норми,
звернення особи до суду повинне
відповідати певним вимогам, що
регламентуються процесуальним
законом, зокрема, ст.ст. 119, 120 ЦПК
України.

Однак дослідивши відповідні матеріали
суд виявив, що дана заява подана без
додержання певних вимог закону, а саме:
відсутній виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги; не
зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину, не вказано на
наявність підстав для звільнення від
доказування.

А саме, у своїй позовній заяві позивач
посилається на норми ст. 109 ЖК України,
відповідно до якої виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
прокурора лише осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.

Як вибачається з акту від 10 лютого 2014
року відповідачі використовують
спірні жилі приміщення і там утримують
різноманітні продукти, але факт їх
проживання та самовільного
користування спірними приміщеннями
зафіксований не був. Також висловлене
підтверджується тим, що позивачем у
позовній заяві вказані адреси
проживання відповідачів, які вказують
на те, що відповідачі мешкають зовсім
за іншими адресами, що не є підставою
для виселення.

Тому суд вважає недоведеним факт
проживання відповідачів на спірній
житловій площі та не доведений факт
того, яким чином відповідачі порушують
права позивача, як користувача
житлового приміщення.

Як встановлює ст. 121 ч.1 ЦПК України,
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

На підставі викладеного, суддя вбачає,
що дана заява підлягає залишенню без
руху із наданням позивачам строку для
усунення наведених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 209, 210 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виселення з кімнати
за НОМЕР_1 - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення
недоліків впродовж п'яти днів з дня
отримання копії ухвали суду.

Роз'яснити позивачеві, що у разі, якщо
заявник не усуне недоліки, встановлені
ухвалою суду, позовна заява буде
вважатись неподаною та буде повернута
заявникові.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному
порядку не підлягає.

Суддя
О.Д.Коблова