Справа № 184/2453/13-ц
Номер провадження 2/184/10/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Горбенко Н.В.,

при секретарі - Попівніч Н.І.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та про розподіл
спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
зазначеним позовом і просить суд
розірвати шлюб, укладений між нею і
відповідачем, який був зареєстрований
24.11.2012 року в Ленінському відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 545

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що з
ОСОБА_2 вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з 24.11.2012 року.
Шлюб зареєстрований в Ленінському
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 545. Дітей від шлюбу у них немає.
Шлюб виявися невдалим та нетривалим. З
червня 2013 року вони не підтримують
сімейних та подружніх відносин. Вони
проживали разом з батьками
відповідача, які постійно втручалися в
їхні сімейні відносини. Внаслідок чого
чоловік в їхніх сімейних справах
перестав рахуватися з її думкою і
приймав до уваги тільки думку своїх
батьків. Це породжувало постійні
сварки та конфлікти між ними. Після
чергової сварки 05 липня 2013 року вона
пішла від чоловіка. Після припинення
їхнього сумісного життя вони не
підтримують ніяких відносин.
Відповідач відмовляється від будь-яких
розмов з нею і ухиляється від
розірвання шлюбу через відділ РАЦС.
Вважає, що подальше сумісне проживання
та збереження сім,ї є неможливим. В
зв,язку з чим вона остаточно вирішила
розірвати цей шлюб. Шлюб носить тільки
формальний характер. Майновий спір у
них є. Просить присвоїти їй її дошлюбне
прізвище «Воронкова».

В уточненій позовній заяві позивачка
просить здійснити розподіл спільною
майна подружжя між нею та ОСОБА_2,
визнавши за нею право власності на 1/2
частину грошових вкладів на ім'я ОСОБА_2
на депозитних вкладах в ПАТ КБ
«Приватбанк» в м.Дніпропетровськ, а
саме: на 1/2 частку банківського вкладу
«Стандарт 12 мес.», оформленого за
заявою ОСОБА_2 №SAMD №?9538 від 14.01.2013
року, на підставі якої був укладений
договір про депозитний вклад НОМЕР_2 на
30тис.грн. строком на 366 днів, по 14.01.2014
року під 18% річних, який знаходиться на
особистому рахунку відповідача НОМЕР_3,
а також на ? частку нарахування
процентів по вкладу на рахунок карту
НОМЕР_7; на 1/2 частку банківського
валютного вкладу «Стандарт 12 мес.»,
оформленого за заявою ОСОБА_2 №SAMD
9277 від 14.01.2013 року, на підставі
якої був укладений договір про
депозитний вклад НОМЕР_4 на 1320 доларів
США строком на 366 днів, по 14.01.2014 року під
10% річних, який знаходиться на
особистому рахунку відповідача НОМЕР_5,
а також на 1/2 частку нарахованих
процентів по вкладу на рахунок-карту
НОМЕР_6, а також стягнути з відповідача
на її користь витрати по сплаті
судового збору та витрати на
оголошення в газету в сумі 633грн.50коп.

Посилається на те, що на час припинення
сумісного життя усе спільно нажите
ними майно залишилося у відповідача. Їм
на весіллі були подаровані грошові
кошти на суму більш 30 тис.грн., які є
спільним майном подружжя тому що були
подаровані їм обом. На весіллі
подарунки дарують нареченому і
нареченій, а не комусь одному з них.
Вказані грошові кошти вони вирішили
покласти в банк на депозитний вклад.
Відповідач звернувся до ПАТ КБ «
Приватбанк» з заявою №SAMD №?9538 від
14.01.2013 року про оформлення вкладу
«Стандарт 12 мес.». На підставі його
заяви був укладений договір, яким
передбачено, що вклад відкритий на 366
днів, по 14.01.2014 року під 18% річних.
Вказані грошові кошти (30 тис.грн.) вони
14.01.2013 року внесли на депозитний вклад
НОМЕР_2 на ім,я відповідача в одному з
відділень ПАТ КБ «Приватбанк» в
м.Дніпропетровську. Відповідно до
укладеного договору банком на ім'я
відповідача був відкритий особистий
рахунок на вклад НОМЕР_3, а також
рахунок - карта для нарахування
процентів по вкладу НОМЕР_7 Окрім
вказаного депозитною вкладу в
національній валюті, вона з
відповідачем внесли на його валютний
рахунок також в одному з відділень КБ
«Приватбанк» м.Дніпропетровськ в той
же період 1320 доларів США. Зокрема, вона
особисто передала відповідачу 1300
доларів США для того, щоб він під
проценти поклав валютний рахунок в ПАТ
КБ «Приватбанк». 14.01.2013 року на підставі
заяви відповідача № SAMD №9277 від
14.01.2013 року на ім'я ОСОБА_2 в ПАТ КБ
«Приватбанк» був оформлений договір на
валютний вклад «Стандарт 12 мес.»
НОМЕР_4. Відповідно до зазначеного
договору валютний вклад на суму 1320
доларів США відкритий на 366 днів, по
14.01.2014 року під 10% річних. Відповідно до
укладеного договору банком на ім'я
відповідача був відкритий особистий
рахунок на вклад НОМЕР_5, а також
рахунок - карта для нарахування
процентів по вкладу НОМЕР_6. Після
припинення сумісного життя усі ці
грошові кошти залишилися тільки в
користуванні відповідача. Він та його
батьки заявили їй, що вона нібито не має
ніяких прав на вказані грошові кошти в
зв'язку з тим, що вони знаходяться на
рахунку відповідача і тому є тільки
його приватною власністю. В зв'язку з
чим вона і змушена була звернутися до
суду з цим позовом та доповненням до
нього. Вважає, що вона має право на 1/2
частину зазначених грошових коштів,
які є спільним майном подружжя, а також
на ? частку нарахованих на них
процентів.

Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала по підставах, зазначеній в
позовній заяві про розірвання шлюбу та
в уточненій позовній заяві про
розподіл майна подружжя і просила їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з,явився, але надав суду письмову заяву,
в якій пояснив щовикладені у позовній
заяві позивача факти не відповідають
дійсності. Фактично у шлюбі вони
прожили разом два місяці з офіційних
семи місяців. Шлюб видався невдалим та
нетривалим, тому що, поки він робив
віддалено для забезпечення існування
молодої сім'ї, був вдома лише по
вихідних, то це її задовольняло, бо в
неї було дуже багато вільного часу.
Коли ж він звільнився з її ж поради, то
став дуже швидко не потрібен «без
роботи і грошей». Ініціатором сварок
була дружина, наприклад: у них немає
коштів на існування, а вона збирає речі
їде відпочивати на два тижні на море, де
марно витрачає всі сумісні кошти. Він
визнає вимогу в частині розірвання
шлюбу між ним та ОСОБА_1, про це він не
одноразово повідомляв позивачку та
просив виконати це через відділ ДРАЦ,
але позивачка ухиляється від
розірвання шлюбу через відділ ДРАЦ. Не
визнає вимоги позову щодо майнового
спору, так як спільних коштів не
заробили, а також за час існування сім'ї
бюджет вели окремо.

Окрім того, відповідач подавав заяву
про розгляд справи про розірвання
шлюбу за його відсутності.

Суд приймав заходи щодо виклику
відповідача через опублікування
оголошення в газеті «Вісті
придніпров,я» 08 травня 20014року
завчасно до розгляду справи, однак
відповідач не з,явився в судове
засідання. За згодою позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням
ст..ст.224-226 ЦПК України

Суд, розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивачки,
вважає, що позовні вимоги про
розірвання шлюбу на підставі ст.ст.109,
110, 112 Сімейного Кодексу України
підлягають задоволенню, так як в ході
судового засідання встановлено, що з 24
листопада 2012 року сторони перебувають
в зареєстрованому шлюбі, від якого
дітей немає. Шлюб сторін носить
формальний характер, сторони з червня
2013 року шлюбних відносин не
підтримують і спільно не проживають.

Позов про розподіл спільного майна
подружжя на підставі ст.ст.60, 63, 68-70
Сімейного Кодексу України також
підлягає задоволенню, так як в ході
судового засідання встановлено, що на
час припинення сумісного життя усе
спільно нажите подружжям майно
залишилося у відповідача. Грошові
кошти на суму більш 30 тис.грн є спільним
майном подружжя тому що були
подаровані їм обом на весіллі. Проти
цього відповідач не заперечував в
своїх письмових поясненнях .Вказані
грошові кошти вони вирішили покласти в
банк на депозитний вклад. Відповідач
звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з
заявою №SAMD №?9538 від 14.01.2013 року
про оформлення вкладу «Стандарт 12
мес.». На підставі його заяви був
укладений договір, яким передбачено, що
вклад відкритий на 366 днів, по 14.01.2014
року під 18% річних. Вказані грошові
кошти (30 тис.грн.) в період сумісного
проживання подружжя були внесені 14.01.2013
року внесли на депозитний вклад НОМЕР_2
на ім,я відповідача в одному з
відділень ПАТ КБ «Приватбанк» в
м.Дніпропетровську, що підтверджується
документально. Відповідно до
укладеного договору банком на ім'я
відповідача був відкритий особистий
рахунок на вклад НОМЕР_3, а також
рахунок - карта для нарахування
процентів по вкладу НОМЕР_7

Окрім вказаного депозитною вкладу в
національній валюті, позивачка з
відповідачем внесли на його валютний
рахунок також в одному з відділень КБ
«Приватбанк» м.Дніпропетровськ в той
же період 1320 доларів США. Позивачка
особисто передала відповідачу 1300
доларів США для того, щоб він під
проценти поклав валютний рахунок в ПАТ
КБ «Приватбанк». 14.01.2013 року на підставі
заяви відповідача № SAMD №9277 від
14.01.2013 року на ім'я ОСОБА_2 в ПАТ КБ
«Приватбанк» був оформлений договір на
валютний вклад «Стандарт 12 мес.»
НОМЕР_4. Відповідно до зазначеного
договору валютний вклад на суму 1320
доларів США відкритий на 366 днів, по
14.01.2014 року під 10% річних. Відповідно до
укладеного договору банком на ім'я
відповідача був відкритий особистий
рахунок на вклад НОМЕР_5, а також
рахунок - карта для нарахування
процентів по вкладу НОМЕР_6. Після
припинення сумісного життя усі ці
грошові кошти залишилися тільки в
користуванні відповідача. Пояснення
відповідача, що його дружина нібито не
має ніяких прав на вказані грошові
кошти і тому є тільки його приватною
власністю, не мають ніякого підґрунтя і
нічим не підтверджуються.

Тому суд вважає, що позивачка має право
на 1/2 частину зазначених грошових
коштів, які є спільним майном подружжя,
а також на ? частку нарахованих на них
процентів.

Відповідно до ст.60 СК України,
вважається, що кожна річ, набута за час
спільного проживання, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності цих осіб.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ст.68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного
Кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружині
та чоловіка і що після розірвання шлюбу
не будуть порушені їхні особисті та
майнові права, а також права їхніх
дітей.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що для збереження сім'ї між сторонами
немає підстав, шлюб необхідно
розірвати та визнати за позивачкою
право власності на 1/2 частину спільно
нажитого майна подружжя.

Керуючись ст.ст.60, 63, 68-70, 109-112
Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60,
209-213, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований 24.11.2012 року в
Ленінському відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області за актовим
записом №545 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від
якого дітей немає, розірвати.

Прізвище позивачці присвоїти її
дошлюбне «Воронкова».

Здійснити розподіл спільною майна
подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши
за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
грошових вкладів на ім'я ОСОБА_2 на
депозитних вкладах в ПАТ КБ
«Приватбанк» в м.Дніпропетровськ, а
саме: на 1/2 частку банківського вкладу
«Стандарт 12 мес.», оформленого за
заявою ОСОБА_2 №SAMD №?9538 від 14.01.2013
року, на підставі якої був укладений
договір про депозитний вклад НОМЕР_2 на
30тис.грн. строком на 366 днів, по 14.01.2014
року під 18% річних, який знаходиться на
особистому рахунку відповідача НОМЕР_3,
а також на ? частку нарахування
процентів по вкладу на рахунок карту
НОМЕР_7

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку банківського валютного вкладу
«Стандарт 12 мес.», оформленого за
заявою ОСОБА_2 №SAMD 9277 від 14.01.2013
року, на підставі якої був укладений
договір про депозитний вклад НОМЕР_4 на
1320 доларів США строком на 366 днів, по
14.01.2014 року під 10% річних, який
знаходиться на особистому рахунку
відповідача НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку нарахованих процентів по вкладу
на рахунок-карту НОМЕР_6.

Стягнути із ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 ( ЄДРПОУ НОМЕР_8) витрати
по оплаті судового збору та витрат на
оголошення в сумі 633грн. 50 коп.

Копія заочного рішення протягом трьох
днів надсилається відповідачу. Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10-ти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
10-днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27
травня 2014р.

Суддя Орджонікідзевського міського
суду Н. В. Горбенко