АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/3973/2014
Головуючий у 1 інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Кулікової С.В.

при секретарі Заліській Г.Г.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

представника
третьої особи ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 27 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м.Києві,
Печерського районного управління ГУ
МВС України в м.Києві, третя особа -
ОСОБА_4 про звільнення майна з-під
арешту та зобов»язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, який в ході розгляду
справи уточнив, до ВДВС Оболонського
районного управління юстиції у м.Києві,
Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві
про звільнення з-під арешту автомобіля
марки «LEXSUS RX 350», державний номерний
знак НОМЕР_1, скасувавши постанову
Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві «Про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження» від 04 березня 2013 року та
постанову Слідчого Печерського РУ ГУ
МВС України в м.Києві «Про накладення
арешту на майно» від 24 квітня 2009 року;
зобов»язння ВДВС Оболонського
районного управління юстиції в м.Києві
передати автомобіль марки «LEXSUS RX 350»,
державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
наведені у його позовних вимогах
арешти вчинені в межах кримінального
провадження та на стадії виконання
вироку суду щодо гр. ОСОБА_5, яка була
власником цього автомобіля.

Проте, ухвалою Подільського районного
суду м.Києва від 17 травня 2010 року у
цивільній справі за поданням
начальника Підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у м.Києві визнано мирову угоду
у виконавчому провадженні по виконанню
заочного рішення Подільського
районного суду м.Києва від 30 липня 2009
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6 про
стягнення суми боргу, згідно з якою в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 передано автомобіль марки «LEXSUS
RX 350», державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Оболонського районного
суду м.Києва від 27 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну
скаргу, у якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
доводами позовної заяви, а також вказує
на те, що постанова слідчого про
накладення арешту на автомобіль
винесена з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки автомобіль був
зареєстрованим за ОСОБА_6, а станом на
момент винесення постанови державним
виконавцем від 04 березня 2013 року
власником автомобіля був ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач, його
представник та представник третьої
особи апеляційну скаргу підтримали.

Представники відповідачів в судове
засідання не з»явились, про день, час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу
за відсутності нез»явившихся осіб на
підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з»явившихся осіб, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
відповідає.

Судом першої інстанції
установлено, що 26 березня 2009 року у
зв»язку із підозрою у вчиненні злочину,
передбаченого ч.4 ст.190 КК України,
затримано гр. ОСОБА_5, і обрано
запобіжний захід тримання під вартою.

24 квітня 2009 року з метою
забезпечення цивільного позову та
відшкодування завданих злочином
збитків слідчим Печерського РУ ГУ МВС
України в м.Києві винесено постанову
про накладення арешту на автомобіль
марки «LEXSUS RX 350», державний номерний
знак НОМЕР_1, який передано на
зберігання ОСОБА_4

30 липня 2009 року Подільським
районним судом м.Києва ухвалено
рішення у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6
про стягнення суми боргу, яким вирішено
стягнути з відповідача 6022169,90 грн.
основного боргу та 3226273,36 грн.
неустойки.

Ухвалою Подільського районного суду
м.Києва від 17 травня 2010 року у
цивільній справі за поданням
начальника Підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у м.Києві визнано мирову угоду
у виконавчому провадженні по виконанню
заочного рішення Подільського
районного суду м.Києва від 30 липня 2009
року, згідно якої в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_1
останньому передано, зокрема, належний
на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 автомобіль марки «LEXSUS
RX 350», державний номерний знак НОМЕР_1.

Вироком Шевченківського
районного суду м.Києва від 09 лютого 2012
року ОСОБА_5 засуджено за вчинення
злочину та призначено покарання у
вигляді семи років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного їй
майна. Одночасно вироком вирішено
задовольнити цивільні позови
потерпілих, зокрема, вирішено стягнути
на користь ОСОБА_4 6 372 320 грн.

15 січня 2013 року на виконання
цього вироку Шевченківським районним
судом м.Києва видано виконавчий лист
про конфіскацію всього належного
засудженій майна на користь держави.

01 лютого 2013 року державним
виконавцем державної виконавчої служи
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
Шевченківським районним судом м.Києва
про конфіскацію всього належного
засудженій. Постановою державного
виконавця державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві від 04 березня 2013 року
накладено арешт на автомобіль марки
«LEXSUS RX 350», державний номерний знак
НОМЕР_1.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що підстави для
скасування арештів відсутні, оскільки
на час вжиття таких заходів позивач не
був власником спірного автомобіля та
його права не є порушеними.

З такими висновками колегія
суддів погоджується.

Доводи апеляційної скарги в
частині неправомірності постанови
слідчого від 24 квітня 2009 року
відхиляються колегією суддів, з огляду
на наступне.

Ст.ст.28,29,125,126 КПК України (1960
року) визначено обов»язок слідчого в
справах про злочини, за які
кримінальним законом передбачена
конфіскація майна, вжити необхідних
заходів до забезпечення виконання
вироку в частині можливої конфіскації
майна, склавши про це постанову.

Відповідно до ч.1 ст.49
Кримінально-виконавчого кодексу
України конфіскації підлягає майно, що
є власністю засудженого, в тому числі
його частка у спільній власності,
статутному фонді суб'єктів
господарської діяльності, гроші, цінні
папери та інші цінності, включаючи ті,
що знаходяться на рахунках і на вкладах
чи на зберіганні у фінансових
установах, а також майно, передане
засудженим у довірче управління.

Факт того, що автомобіль марки
«LEXSUS RX 350», державний номерний знак
НОМЕР_1 на час накладення арешту
перебував у спільній сумісній
власності подружжя ОСОБА_5 (засудженої)
і ОСОБА_6 підтверджено матеріалами
справи, не спростовується позивачем, а
постанова слідчого від 24 квітня 2009 року
не оскаржувалась з цих підстав особами,
інтересів яких вона стосується.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що станом на час винесення
постанови про накладення арешту
державним виконавцем (04 березня 2013
року) власником автомобіля був ОСОБА_1
на підставі ухвали Подільського
районного суду м.Києва від 17 травня 2010
року про визнання мирової угоди,
відхиляються колегією суддів, оскільки
є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ухвали від 17
травня 2010 року, судом визнано мирову
угоду, згідно якої сторони - ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 (з однієї сторони) та ОСОБА_1 з
іншої - домовились про передачу майна,
спірного автомобіля, в рахунок
виконання боргових зобов»язань ОСОБА_5
перед ОСОБА_1.

Правова природа арешту майна,
вчиненого у зв»язку із досудовим
розслідуванням або провадженням по
справі в суді, полягає у обмеженні його
власника у праві розпорядження ним
(продаж, дарування, відчуження в інший
спосіб або укладення інших правочинів,
в тому числі мирових угод в цивільній
справі).

Відтак, накладення арешту на спірний
автомобіль на підставі постанови
слідчого від 24 квітня 2009 року є
підставою для обмеження здійснення
права власності щодо нього. Такі
обмеження можуть бути скасовані в тих
випадках, коли при вирішенні питання
про перехід права власності
встановлювались обставини переходу
права власності та перевірялась
відсутність обмежень для такого
переходу прав. Отже, ухвала
Подільського районного суду м.Києва
від 17 травня 2010 року в розрізі цієї
справи не може створювати юридичних
наслідків для позивача щодо виникнення
у нього права власності на автомобіль
марки «LEXSUS RX 350», державний номерний
знак НОМЕР_1. Окрім того, зміст самої
ухвали не містить висновків суду про
визнання права власності за ОСОБА_1 та
передачу майна саме у власність, а не на
інших підставах.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що
належними сторонами в процесі є
суб»єкти спірного матеріального
правовідношення. За змістом спірних
правовідносин, належними
відповідачами уважаються боржник;
особа, в інтересах якої накладено арешт
на майно; в необхідних випадках - особа,
якій передано майно, якщо воно було
реалізовано. Проте, позивачем вимоги до
цих осіб не заявлено; в суді
апеляційної інстанції позивач та його
представник підтвердили своє право
пред»явлення вимоги та визначення
саме тих суб»єктів, що заявлені
позивачем. Відтак, ураховуючи вимоги
ст.33 ЦПК України щодо можливості заміни
неналежного відповідача або залучення
співвідповідачів лише за клопотанням
позивача, про що позивачем заявлено не
було, судом першої інстанції
розглянуто справу за визначеним
позивачем суб»єктним складом та
ухвалено правильне рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 27 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова