Провадження №2/761/453/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарях - Бєловій О.І.,
Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення у
квартиру, -

в с т а н
о в и в :

У серпні 2013 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення у квартиру. Позивач посилався
на те, що з 2003 року він постійно
проживає за місцем реєстрації з 2008 року
за адресою АДРЕСА_1.

Після виїзду на відпочинок з
17.07.2013 року по 26.07.2013 року він повернувся
додому, але у квартиру не зміг увійти,
оскільки відповідач його не впустив. На
його звернення до органів міліції за
повідомленням слідчого СВ ТВМ-№3
Шевченківського РУГУ МВС України від 05
серпня 2013 року прийнято до провадження
від 27.07.2013 року досудове розслідування
з приводу заяви ОСОБА_1 про
перешкоджання доступу до квартири та
самочинну заміну вхідних дверей
ОСОБА_2. У зв'язку з тим, що відповідач
перешкоджає йому у вселенні та
користуванні квартирою, позивач просив
задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги з підстав,
зазначених у позовній заяві. Пояснив
додатково, що на даний час відповідач
продовжує йому перешкоджати доступ до
квартири АДРЕСА_1, в зв'язку з чим він
вимушений проживати у друзів. Так як
іншого житла у нього немає. Саме з цих
обставин його покійна бабуся ОСОБА_3,
подала до ЖБК «Дніпровець» заяву від
05.02.2008 року про реєстрацію місця
проживання позивача в спірній
квартирі, за згодою її як власника на
той час квартири, та за усною згодою з
позивачем. Після чого між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено усний
безстроковий договір найму цієї
квартири. До того ж не було на той час
підстав укладати письмовий договір як
наймача, так як відносини позивача з
його бабусею цього не потребували. Він
добровільно бабусі надавав гроші за
його проживання в квартирі як наймач.
Тому просив суд задовольнити його
позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив відмовити у позові за
обставин, викладених у письмових
запереченнях. Та додатково пояснив, що
позивач дійсно деякий час в липні 2013
року не проживав в квартирі за адресою
АДРЕСА_1 з невідомих відповідачу
обставин. Власником даної квартири
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на зазначену
квартиру, являється відповідач, а його
племінник ОСОБА_1 зареєструваний на
думку відповідача незаконно, а саме без
його згоди - ОСОБА_2 На протязі
тривалого часу між відповідачем та
позивачем склалися неприязні
відносини. Тому відповідач вважає що
після смерті його матері ОСОБА_3
відповідно до її заповіту від 13.08.2011
року, вона заповідає належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1,
відповідачу ОСОБА_2. А тому на його
думку він є власником цієї квартири та
відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним. І тому бажає проживати в
своїй квартирі без позивача.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, заперечення представника
відповідача, дослідивши матеріали
цивільної справи № 761/20392/13-ц, що
розглядається вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач з 2003 року проживає за
адресою: АДРЕСА_1, та зареєстрований в
цій квартирі з 2008 року. Псля виїзду на
відпочинок з 17.07.2013 року по 26.07.2013 року
він повернувся додому, але у квартиру
не зміг увійти, оскільки відповідач
його не впустив. В цій спірній квартирі
також зареєстрований та проживає
відповідач ОСОБА_2.

Судом встановлено і не оспорюється
сторонами, що позивач ОСОБА_1
зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1,
відповідно до заяви (а.с. 28) про
реєстрацію місця проживання ЖБК
«Дніпровець» № 15/5 від 05.02.2008 року за
згодою власника квартири ОСОБА_3, яка
була бабцею позивача ОСОБА_1 та мати
відповідача ОСОБА_2. ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Місце реєстрації
позивача також підтверджується
відміткою в його паспорті (а.с. 06),
довідкою житлово-будівельного
кооперативу «Дніпровець» від 27 лютого
2014 року за № 9.

Як зазначив позивач він в спірній
квартирі постійно проживає з 2008 року.
За усною домовленістю з його бабусею в
2008 році вони домовились, що позивач
буде зареєстрований в цій квартирі,
частково допомагати сплачувати кошти
за комунальні послуги. Тому відповідно
до заяви про реєстрацію місця
проживання ЖБК «Дніпровець» № 15/5 від
05.02.2008 року за згодою на той час
власника квартири ОСОБА_3, позивача
було прописано за адресою АДРЕСА_1, про
що є відмітка в його паспорті (а.с. 06), та
згідно довідки житлово-будівельного
кооперативу «Дніпровець» від 27
лютого 2014 року за № 9 позивач
зареєстрований за цією адресою з 2008
року а проживає з 1977 року. В цій
квартирі також проживає з 1988 року по
теперішній час відповідач ОСОБА_2, який
є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

10.10.2013 року відповідач ОСОБА_2 отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на зазначену квартиру, що
посвідчено державним нотаріусом
Першої київської державної
нотаріальної контори Мотицьким І.Л. та
зареєстровано в реєстрі за № 6-681 від
10.10.2013 року (а.с. 29).

За час проживання позивача в цій
квартирі після смерті власника
квартири ОСОБА_3 відносини з
відповідачем ускладнилися.

Після виїзду позивача на відпочинок з
17.07.2013 року по 26.07.2013 року він повернувся
додому, але у квартиру не зміг увійти,
оскільки відповідачем було самочинну
заміну вхіднх дверей та замків.

Цей факт підтверджується постановою
від 21 серпня 2013 року про закриття
кримінального провадження Слідчим СВ
3-го відділу міліції Шевченківського РУ
ГУМВС України в м. Києві Беник В.В., який
розгдав матеріали досудового
розслідування, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0012057 від « 27» липня 2013 року, за
ознаками ч. 1 ст. 356 КК України на
підставі звернення до органів міліції
за повідомленням від 05 серпня 2013 року
прийнято до провадження від 27.07.2013 року
досудове розслідування з приводу заяви
ОСОБА_1 про перешкоджання доступу до
квартири та самочинну заміну вхідних
дверей ОСОБА_2

В постанові слідчого зазначено, що
26.07.2013 року до Шевченківського РУ ГУМВС
України в м. Києві з заявою звернувся
громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає
за адресою: АДРЕСА_1, в якій повідомляє,
що 26.07.2013 року близько 11 години 00 хвилин
дядько, громадянин ОСОБА_2,
(ІНФОРМАЦІЯ_3,) замінив вхідні двері до
квартири та не впускає заявника ОСОБА_1
до квартири.

Як повідомив допитаний громадянин
ОСОБА_2, відповідач по справі, власником
даної квартири являється тільки він
один, а його племінника, гр. ОСОБА_1
зареєстрували нібито незаконно, без
згоди гр. ОСОБА_2 На протязі тривалого
часу між ним та племінником склалися
неприязні відносини, як; на його думку
спричинені зловживанням алкогольними
напоями племінником та, як наслідок -
аморальна поведінка з боку гр. ОСОБА_1
та не бажання спільно проживати з
племінником з боку гр. ОСОБА_2 Вхідні
двері до квартири були замінені, тому
як старі прийшли у непридатність і
потребували негайної заміни, а гр.
ОСОБА_1 на той час був відсутній.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що на час
розгляду цієї цивільної справи №
761/20392/13-ц, відповідач ОСОБА_2, як власник
спірної квартири, до суду з позовом про
зняття з реєстраційного обліку
позивача по справі ОСОБА_1 не звертався.
Тому судження відповідача, що
реєстрація в спірній квартирі ОСОБА_1 є
незаконною судом не може братися до
уваги.

Як встановлено судом, ОСОБА_3
відповідно до заяви про реєстрацію
місця проживання ЖБК «Дніпровець» № 15/5
від 05.02.2008 року прописала позивача в
АДРЕСА_1 та умовою проживання позивача
була усна домовленість між ним та його
бабусею ОСОБА_3, проте, що він як наймач
квартири надаватиме гроші за його
проживання в квартирі. Не було на той
час підстав укладати письмовий договір
як наймача, так як відносини позивача з
його бабусею цього не потребували.

Відповідно до ч. 4 ст. 168 ЖК України,
договір найму жилого приміщення,
укладений, як на визначений так і на
невизначений строк, може бути
розірвано за вимогою наймодавця, при
наступних умовах якщо наймач або особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі чи одному будинку, а також у
разі систематичного невнесення
наймачем квартирної плати і плати за
комунальні послуги. ( Стаття 168 із
змінами, внесеними згідно із Законом №
3187-12 від 06.05.93 ).

Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України про
обов'язки доказування і подання
доказів кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає, відповідачем та його
представником не надано доказів на
підтвердження обґрунтувань зазначених
в ч. 4 ст. 168 ЖК України, щодо розірвання
за вимогою наймодавця, договіру найму
житлого приміщення (спірної квартири)
її власником. Та відповідач
безпідставно перешкоджає доступ до
спірної квартири позивачу. До суду з
позовом про зняття з реєстраційного
обліку ОСОБА_1 відповідач не звертався,
тому реєстрація позивача в спірній
квартирі є чинна.

З матеріалів справи слідує, що позивач
постійно користувався квартирою яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і за
даної адресою він зареєстрований.
Спірна квартира знаходиться у
користуванні ОСОБА_2, який проживав і
проживає в ній на даний час.

Позивач не має іншого житла та іншого
місця проживання. З цих же обставин в 2008
році його покійна бабуся ОСОБА_3, подала
до ЖБК «Дніпровець» заяву від 05.02.2008
року про реєстрацію місця проживання
позивача в спірній квартирі, за згодою
її як власника на той час квартири, та
за усною згодою з позивачем. Між
позивачем та ОСОБА_3, було укладено
усний безстроковий договір найму цієї
квартири. З пояснень позивача в суді на
той час, а саме коли його бабуся ОСОБА_3,
була жива, у нього не було необхідності
укладати письмовий договір, як наймача
спірної квартири. Так як власниця
квартири гарно відносилась до
позивача, не потребувала від нього
ніяких письмових узгоджень. Він
добровільно бабусі надавав гроші за
його проживання в квартирі як наймача
та допомагав по господарству.

Відповідно до ст. 170 ЖК України, дія
договору найму жилого приміщення при
переході права власності на жилий
будинок (квартиру) до іншої особи. При
переході права власності на жилий
будинок, (частину будинку, квартиру), в
якому знаходиться здане в найом
жиле приміщення, до іншої особи
договір найму зберігає силу до
закінчення зазначеного в ньому строку.
Якщо договір найму укладено без
зазначення строку, новий власник
будинку (квартири) вправі вимагати
його розірвання у випадках і в порядку,
передбачених статтею 168 цього Кодексу. (
Стаття 170 із змінами, внесеними згідно
із Законом № 3187-12 від 06.05.93 ).

Відповідно до положень ст. 159 ЖК
України, предмет і строк договору
найму жилого приміщення в будинку
(квартирі), що належить громадянинові.

Предметом договору найму в будинку
(квартирі), що належить громадянинові
на праві приватної власності, може
бути як ізольоване, так і
неізольоване жиле приміщення (кімната,
зв'язана з іншою кімнатою спільним
входом), а також частина кімнати. Не
можуть бути самостійним предметом
договору найму приміщення, непридатні
для проживання (підвали тощо), а
також підсобні приміщення (кухня,
коридор, комора та ін.). Жиле приміщення
здається наймачеві на визначений
строк або без зазначення строку. (
Стаття 159 із змінами, внесеними згідно
із Законом № 3187-12 від 06.05.93 )

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку оскільки відповідач позбавив
права позивача користування квартирою
шляхом заміни замків на дверях та самої
двері, що призвело до неможливості
реалізовувати своє право користування
квартирою, позивач підлягає вселенню у
квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору в сумі 114 (сто чотирнадцять грн.) 70
коп.

На підставі ст.ст. 19, 20, 159, 191, 170, ч.4 ст. 368
ЖК України, 19, 20 ЦК України, та
керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214,
215, 218, 223 ЦПК України, суд

в и
р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення у
квартиру - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
114 (сто чотирнадцять грн.) 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.