Номер провадження: 22-ц/785/3440/14
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області

в складі:

головуючого -Суворова В.О.

суддів -Артеменко І.А

-Черевко П.М.

при секретарі -Добряк Н.І

за участю:ОСОБА_3 та його представника
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Одеської області цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3-ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду міста
Одеси від 05 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , третя особа
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» про стягнення ? частини
сплачених коштів за кредитним
договором, визнання заборгованості по
кредитному договору спільним боргом
подружжя та стягнення 280 995 грн. 11 коп. як
тіла кредиту та 129 590 грн. 67 коп.-
відсотків за користування кредитом, -

ВСТАНОВИЛА:

15 грудня 2013 року позивач звернувся з
зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої
вимоги вказує на те, що 16 квітня 2007 року
він зі згоди відповідачки (з якою
перебував у шлюбі з 18 грудня 2004 р.)
уклав з банком договір про надання
споживчого кредиту, за яким отримав 75 000
доларів США, які були витрачені на
придбання квартири. Відповідачка
виступила поручителем по кредитному
договору.

Сторони 14 серпня 2007 року шлюб
розірвали. Після розірвання шлюбу він
продовжував виконувати умови
кредитного договору, сплачуючи тіло
кредиту та відсотки за користування
ним.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 13 грудня 2010 року квартира
АДРЕСА_1 (яка була придбана за кредитні
кошти) увійшла до кола спільного
сумісного майна подружжя, її визнано
спільною сумісною власністю подружжя
та проведено поділ спільного сумісного
майна подружжя.

Позивач вважає, що договір кредиту
укладався в інтересах сім'ї, у зв'язку з
чим відповідачка повинна відшкодувати
? частину сплачених коштів за кредитним
договором, які позивач сплатив після
розірвання шлюбу за рахунок власних
доходів, на підставі чого відповідачка
зобов'язана сплатити позивачу половину
коштів, сплачених на погашення кредиту
в період з 13.07.2007 року по теперішній час.

В теперішній час розглядається справа
за позовом банку до сторін про
стягнення суми заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту. Враховуючи рівність часток
майна подружжя, відповідачка має
сплатити позивачу, в порядку регресу, 17
577,58 доларів США (1/2 частину від
сплачених коштів за погашення
заборгованості по «тілу» кредиту) та 16
213,02 доларів США (1/2 частину від
сплачених коштів за погашення
заборгованості по відсоткам).

Відповідачка будучи сповіщена
належним чином у суді першої інстанції
участі не брала.

Рішенням суду першої інстанції від 05
лютого 2014 року в позовних вимогах
ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа - ПАТ
«УкрСиббанк», про визнання
заборгованості спільним боргом
подружжя та стягнення коштів в порядку
регресу - відмовлено.

В апеляційній скарзі представника
ОСОБА_3 ставиться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції у зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду в межах вимог
скаржника і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи в
позові виходив з того, що позивач не
надав доказів наявності
заборгованості , яку він просить
визнати спільною з відповідачкою.

Судова колегія не може погодитися з
вказаним висновком суду першої
інстанції з наступних підстав. Так, суд
першої інстанції розглядав спір, що
стосується позивних вимог про
стягнення ? частини заборгованості за
позовом банку (тобто невиконаного
зобов'язання за кредитним договором).
Але поза увагою суду залишилися вимоги,
відповідно до яких позивач просить
стягнути з відповідачки на його
користь ? частину коштів сплачених
після розірвання шлюбу по зобов'язанню
за кредитним договором (а.с.4 позовної
заяви).

Згідно зі ч.3 ст.61 СК України якщо одним
із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно,
які були одержані за цим договором, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

У відповідності з ч.4 ст.65 СК України,
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 70 СК України, в разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України в п.23,24
постанови №11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК
України).

Судовою колегією встановлено, що
сторони 18 грудня 2004 року уклали шлюб
(а.с.6).

Між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» 16
квітня 2007 року укладений договір про
надання споживчого кредиту №0 від
16 квітня 2007 року, за яким позивачу
надано споживчий кредит у сумі 75 000
доларів США (378 750 гривень по курсу на
день укладання договору) з кінцевим
строком повернення - 16.04.2017 року та
сплатою річних 13,50 % (а.с.8). Вказані кошти
бралися позивачем для поліпшення
житлових умов сім'ї, про що свідчить
договір про надання послуг від 12 квітня
2007 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_8
робила пошук об'єкту нерухомості для
придбання сторонами квартири,
договором від 18 квітня 2007 року,
укладеним позивачем та ТОВ «Сіріус»
про участь у фінансуванні будівництва
спірної квартири, договором від 18
квітня 2007 року , відповідно до якого ТОВ
«Парарелі» продало позивачу цільові
облігації вартістю 400 852 грн. 98 коп. ,
емітентом яких є ТОВ «Сіріус»,
договором про відкриття поточного
рахунку в ВАТ «МТБ» про оплату
вартості облігацій.

Таким чином, судовою колегією
встановлено, що кредитний договір був
укладений в інтересах сім'ї з метою
придбання вказаної квартири.

За умовами кредитного договору
позивачем було сплачено кредит: 03
травня 2007 року-1078,12 доларів США, 01
червня 2007 р.-639,85 доларів США, 02 липня 2007
р. 675,58 доларів США,01 серпня 2007 року - 655,7
доларів США.

14 серпня 2007 року сторони шлюб розірвали
(а.с.6,7).

Відповідно до умов кредитного договору
позивач продовжував сплачувати кредит,
так: 03 вересня 2007 р.-663,67 дол. США, 01
жовтня 2007 р.-697,52 доларів США, 01
листопада 2007 р.-679,4 доларів США, 03 грудня
2007 р.- 713,51 доларів США, 04 січня 2008 р.-285,06
доларів США, 02 лютого 2008 р.-298,68 доларів
США, 05 травня 2008 р.-626,84 долара США, 02
червня 2008 р. 642,02 долара США, 01 липня 2008
р.-655 долара США, 01 серпня 2008 р.-638,1
доларів США, 01 вересня 2008 р.-645,51 доларів
США, 02 жовтня 2008 р.-677,11 доларів США, 03
листопада 2008 р.,640,63 доларів США, 01
грудня 2008 р.,- 625,46 доларів США, 12 січня 2009
р.-438,25 доларів США, 10 лютого 2009 року-625
доларів США, 04 грудня 2009 р.-16 250,13 доларів
США, 05 січня 2010 р.-632,26 доларів США, 08
лютого 2010 року-633,28 доларів США,02
березня 2010 р. 629,13 доларів США, 06 квітня
2010 р.-625 доларів США, 06 травня 2010 р.-620,93
доларів США, 07 травня 2010 р.-5 доларів США,
07 червня 2010 р.-634,77 доларів США, 02 серпня
2008 р.-627,14 доларів США, 07 вересня 2010 р. 635,15
доларів США, 06 жовтня 2010 року 626,08
доларів США, 05 листопада 2010 р. 628,87
доларів США, 06 грудня 2010 р.-625,69 доларів
США. А всього позивачем було сплачено
на виконання кредитного договору з
вересня 2007 року по 06 грудня 2010 року 26
950,88 доларів США.

Також позивачем за зазначений термін
часу були сплачені проценти за
користування кредитом загальною сумою
31 538,84 доларів США.

Таким чином, судовою колегією
встановлено, що відповідно до ст. 60 ч.1
СК України вказані кошти були
особистим майном позивача, оскільки
вони були придбані та сплачувалися на
виконання умов кредитного договору
після розірвання шлюбу з власних
доходів.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 13 грудня 2010 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 08 квітня 2011
року, позов ОСОБА_7 задоволений.
Встановлений факт сумісного
проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2002
року по 18 грудня 2004 р. Визнано спільною
сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_3
наступне майно: нежитлове приміщення
квартири АДРЕСА_2; нежитлове приміщення
офісу в будинку АДРЕСА_2;квартиру
АДРЕСА_1;автомобіль Камаз-54112, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; грошові
кошти, що знаходяться на депозиті
"Вклад з виплатою відсотків в кінці
строку" по договору №42261 в
національній валюті, укладеному 16
квітня 2006 року між ОСОБА_3 та АКІБ
"УкрСибБанк".

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
нежитлове приміщення квартири АДРЕСА_2
та грошові кошти, що знаходяться на
депозиті "Вклад з виплатою відсотків в
кінці строку" по договору №42261 в
національній валюті, укладеному 16
квітня 2006 року між ОСОБА_3 та
акціонерним комерційним інноваційним
банком "УкрСибБанк".

В особистій власності ОСОБА_3 залишено
нежитлове приміщення офісу в будинку
АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_1, та
автомобіль Камаз-54112, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Таким чином , квартира, яка була
придбана на кошти, які отримав позивач
відповідно до кредитного договору ,
ввійшла до кола спільної сумісної
власності сторін.

З урахуванням того, що кредит брався на
придбання квартири, яку сторони мали
намір використовувати в інтересах
сім'ї, вказана квартира була придбана
позивачем на кредитні кошти, після
розірвання шлюбу позивач продовжував
сплачувати кредит за квартиру, яка при
поділі майна сторін була визнана
спільним сумісним майном подружжя,
судова колегія вважає, що з
відповідачки підлягає стягненню на
користь позивача ? частина сплачених
ним особистих коштів. Так, судовою
колегією було встановлено, що
позивачем з власних особистих коштів
було сплачено на виконання кредитного
договору - 26950,88 доларів США- тіло
кредиту та ? частина з якого складає
13475,44 доларів США, що в гривневому
еквіваленті з урахуванням курсу НБУ до
долару США 1160,1102 за 100 доларів США
складає 156 329 грн. 95 коп. Також з
відповідачки підлягає стягненню ?
частина сплачених позивачем процентів
за користування кредитом у розмірі 182942
грн. 65 коп.

Судова колегія розглядаючи справу
вважає, що позивні вимоги позивача про
стягнення з відповідачки ? частини
заборгованості по кредитному договору
не підлягає задоволенню, оскільки
відповідачка є поручителем по договору
і несе солідарний обов'язок по
виконанню його умов.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції, виносячи рішення,
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права , що є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п.
1,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3-ОСОБА_4 -задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
міста Одеси від 05 лютого 2014 року-
скасувати.

Ухвалити по справі рішення, яким позов
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3
суму сплачених коштів по кредитному
договору №0 від 16 квітня 2007 року
-1/2 частину сплаченого тіла кредиту в
сумі 156 329 грн. та ? частину сплачених
процентів за користування кредитом в
сумі 182942 грн. 65 коп.

В решті позивні вимоги залишити без
задоволення.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави
судовий збір в сумі 1190 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.О. Суворов

І.А.
Артеменко

П.М.
Черевко