Провадження № 22ц/782/1321/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого судді: Пащенко Л.В.

суддів: Медведєвої Л.П., Соловей Р.С.

при секретарі: Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Луганську
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 06 березня 2014 року

у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії
приватного сільськогосподарського
підприємства « 8 Березня», виконавчого
комітету Жовтневої районної у м.
Луганську ради про визнання права
власності на квартиру, третя особа - УКМ
Луганської міської ради, -

В с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з зазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що
наказом приватного
сільськогосподарського підприємства «
8 березня» №4п від 01.10.2004 року йому була
надана квартира АДРЕСА_1. Зазначену
квартиру він отримав у будинку
громадського житлового фонду, який
знаходився і знаходиться на балансі
ПСП « 8 березня». Цей житловий фонд
згідно з рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної ради м.Луганська
був переданий ПСП « 8 Березня» як
правонаступнику радгоспу ім. 8 Марта в
оперативне управління з оформлення на
нього права оперативного управління з
оформленням на нього права
оперативного управління. Вважає що
оскільки він отримав спірну квартиру
на підставі ст. 53 ЖК України, починаючи
з 01.10.2004 р. і по теперішній час фактично
користується нею, має право на її
володіння. Просив суд визнати за ним
право власності на квартиру №14 за
адресою: м.Луганськ, вул.3 Маріупольскій
проїзд м.Луганська, будинок №48.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Луганська від 06 березня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було
відмовлено в повному обсязі за
необгрунтованністю .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення
яким його позовні вимоги задовольнити
у повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом було встановлено, що позивачу
ОСОБА_2 01.10.2004 року на підставі наказу
директора приватного
сільськогосподарського підприємства «
8 Березня» ОСОБА_3 №4п від 01.10.2004 року
була виділена для проживання квартира
розташована на адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6)

З матеріалів справи вбачається, що
засновником приватного
сільськогосподарського підприємства «
8 Березня» був ОСОБА_3, який у заяві від
21.10.2004 року повідомив про припинення
діяльності вищевказаного
підприємства( а.с.11). Від 25.10.2004 року
розпочала працювати ліквідаційна
комісія.

Спірна квартира розташована за
адресою: м. Луганськ, вул.3
Маріупольскій проїзд, 48/14 входить до
складу житлового фонду, що перебуває на
балансі ПСП « 8 березня».

До цього часу підприємство не
ліквідоване та не зняте з реєстрації,
житловий фонд не переданий до
комунальної власності м. Луганська
(а.с.9).

Матеріалами справи підтверджено, що у
приватизації спірної квартири
позивачу було відмовлено листом
Управління ЖКГ ЛМР №С-1466 від 27.05.2013 року
на тих підставах, що квартира за
адресою: АДРЕСА_1 не знаходиться у
комунальній власності територіальної
громади м. Луганська (а.с.8).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно зі ст.53 ЖК України, жилі
приміщення в будинках громадського
житлового фонду надаються громадянам
за спільним рішенням органу
відповідної організації та її
профспілкового комітету з наступним
повідомленням виконкому відповідно
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів про надання житлових
приміщень для заселення.

Судова колегія погоджується с
висновками суду першої інстанції, що
надання позивачу квартири ПСП « 8
березня» для проживання з 01.10.2004 року по
цей час не є підставою для набуття
права власності на неї з підстав
зазначених позивачем у його позові.
Позивачем не наведено жодної підстави
для набуття права власності в порядку
встановленому чинним законодавством.
Посилання позивача на норми ст. 392 ЦК
України є безпідставними, оскільки
позивачем у позові про визнання права
власності на підставі ст. 392 ЦПК України
може бути особа, яка вже є власником, а
позивав має право користування
квартирою та є квартиронаймачем (а.с.6).

За таких обставин колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, ці висновки не
спростовуються доводами апеляційної
скарги, до них суд дійшов із належним
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, рішення суду є
аргументованим, у ньому суд надав
оцінку усім позовним вимогам, вірно
встановив правовідносини, що регулюють
вирішення спірних питань, не допустив
порушення правил оцінки доказів,
ухвалив справедливе рішення без таких
порушень норм матеріального чи
процесуального права, що давали б
підстави для скасування чи зміни
рішення суду.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України є
передбаченим, що під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 209,308 ЦПК
України, судова колегія,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м.Луганська від 06 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ .

Головуючий:

Судді: