Справа №
№ 2/240/155/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Олександрівський районний суд
Донецької області у складі :

головуючого - судді Щербак
Ю.В.,

при секретарі - Осадчій Л.В.,

за участі:

позивачки та відповідачки -ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

відповідачки та позивачки - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4

представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4-
адвоката ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в с. Олександрівка

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів
за фактичне користування земельною
ділянкою та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду, вказуючи, що
є власником земельної ділянки, площею
18,43 га, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Новоолександрівської сільської ради
Олександрівського району Донецької
області.

У 2003 році ОСОБА_1 передала належну їй
земельну ділянку разом з державним
актом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задля
оформлення ними договору оренди з
іншими особами від імені власниці за
довіреністю.

З цього часу і до 2012 року відповідачі
щорічно сплачували позивачці орендну
плату. Зокрема, у 2011-2012 роках їй було
виплачено по 1000 грн. на рік в рахунок
сплати орендної плати . В 2013 році
позивачка взагалі платню не отримала.

З вказаним розміром оплати за
користування її земельної ділянки
позивачка не погоджується, та
посилаючись на Указ Президента України
«Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян-власників
земельних часток ( паїв)», вважає,що
плата за оренду повинна складати не
менше 3% вартості земельної ділянки.

На підставі викладеного позивачка
просить стягнути з відповідачів плату
за фактичне користування ними
земельною ділянкою протягом 2011-2013
роках , що становить, з урахуванням вже
сплачених сум, - 30993,44 грн.

ОСОБА_3 також звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_1 , зазначаючи, що 11
жовтня 2011 року відповідачка надала їй
довіреність на користування належної
їй земельною ділянкою, площею 18,43 га, що
розташована на території
Новоолександрівської сільської ради
Олександрівського району Донецької
області.

12 жовтня 2013 року позивачка уклала з
фермерським господарством «Лугове»
договір на надання послуг по обробці
земельної ділянки. За виконані роботи
вона сплатила 16700 грн.

29 січня 2014 року відповідачка скасувала
дану довіреність та забрала земельну
ділянку.

Відшкодувати кошти, витрачені за
обробку земельної ділянки ОСОБА_1
відмовилась, тому позивачка просить
стягнути з відповідачки завдану їй
матеріальну шкоду в сумі 16700 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник заявлений позов
підтримали повністю.

ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
скористались її довірою, не стали
оформляти договір оренди, а
використовували земельну ділянку
самостійно, на свій розсуд, сплачуючи
власниці мізерну орендну плату.

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 знову ввела в
оману ОСОБА_1, вмовивши її дати
довіреність нібито для оформлення
документів на іншу земельну ділянку, що
залишилась після смерті родича ОСОБА_1
Після викриття обману, ОСОБА_1
відкликала довіреність, а земельну
ділянку передала в користування іншим
особам.

Посилаючись на те, що виданою в жовтні
2013 року довіреністю вона не
вповноважувала ОСОБА_3 проводити
будь-які сільськогосподарські роботи,
ОСОБА_1не погоджується відшкодовувати
їй витрачені на обробку земельної
ділянки кошти.

ОСОБА_4, ОСОБА_3 та їх представник позов
ОСОБА_1 не визнали, пояснивши, що у 2003
році ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 земельну
ділянку та видала довіреність на
користування земельною ділянкою,
строком на 3 роки. З цього часу вони
користувались земельною ділянкою,
сплачуючи за це ОСОБА_1 щорічно гроші.
Також вони надавали їй грошові кошти на
придбання твердого палива та інші
потреби.

У 2011- 2013 роках земельною ділянкою вони
не користувались. Лише восени 2013 року,
після отримання довіреності на
користування земельною ділянкою, за
свої кошти обробили земельну ділянку,
уклавши договір з ФГ «Лугове» та
витративши 16700 грн.

На підставі викладеного, просять
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
та стягнути з неї витрати на обробку
земельної ділянки - 16700 грн.

Проаналізувавши зібрані докази, суд
встановив наступне.

ОСОБА_1( до реєстрації шлюбу 16 серпня 2007
року - ОСОБА_1) є власником земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 18,43 га, що розташована на
території Нововолександрівської
сільської ради Олександрівського
району Донецької області

Зазначене підтверджується державним
актом на право приватної власності на
землю серії ІІІ-ДН № 158509, виданим
головою Олександрівської
райдержадміністрації 12 лютого 2003 року
на підставі розпорядження
Олександрівської
райдержадміністрації від 5 лютого 2003
року № 42 та зареєстрованого в книзі
записів державних актів за № 2309.

а.с.6-7

Дорученням від 1 жовтня 2003 року,
зареєстрованим приватним нотаріусом
за № 1205, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4
користуватися та розпоряджатися
належною їй на праві власності
земельною ділянкою, площею 18,43 га
,строком до 1 жовтня 2006 року.

а.с. 10

В судовому засіданні встановлено, що
після спливу терміну доручення,
земельна ділянка залишилась в
розпорядженні подружжя Федорових, які
не заперечують, що ОСОБА_1 передала їм
земельну ділянку у 2003 році та до 2013 року
ніхто, крім них, в тому числі власниця,
цією ділянкою не користувався.
Періодично земельна ділянка не
оброблялась - «відпочивала під паром».
За користування земельною ділянкою
ОСОБА_4 сплачували певну грошову суму,
що визначалась за домовленістю сторін.

Зазначені обставини підтверджуються
поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10

Крім того, ці обставини підтверджені,
наданими суду, письмовими матеріалами
кримінального провадження.

11 жовтня 2013 року ОСОБА_1 уповноважила
ОСОБА_3, наданою їй довіреністю строком
до 11 жовтня 2023 року користуватися або
здавати в оренду належну ОСОБА_1
земельну ділянку, розміром 18,43 га ,
розташовану на території
Новоолександрівської сільської ради
Олександрівського району Донецької
області.

ОСОБА_1 надала право ОСОБА_3 отримувати
необхідні довідки, документи, ставити
підпис від імені власника ділянки,
отримувати платежі, бути представником
ОСОБА_1 у відділі земельних ресурсів,
держземагенстві, реєстраційній службі
та інших підприємствах, виконувати всі
інші дії, пов'язані з виконанням
довіреності.

Довіреність посвідчена нотаріусом та
зареєстрована в реєстрі за № 2121.

а.с. 19

Отримавши вищезазначену довіреність ,
ОСОБА_3 12 жовтня 2013 року уклала з ОСОБА_11
- директором ФГ «Лугове» договір за № 1
про надання послуг на обробку
земельної ділянки, площею 18,43 га, а саме:

дисковку, пахоту та три культивації. (
п. 1.2. договору).

Вартість вказаних робіт складає 16700
грн. ( п. 3.1.договору).

а.с. 22,23

Як пояснили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в жовтні
2013 року спірна земельна ділянка
потребувала підготовки до
використання за цільовим призначенням,
бо понад рік не використовувалась,
заросла травою. Задля підготовки до
наступних весняно-польових робіт
необхідно було провести визначені в
договорі роботи.

Свідки ОСОБА_11- директор та ОСОБА_13
,засновник ФГ «Лугове» підтвердили, що
ФГ уклало договір з ОСОБА_3 на обробку
земельної ділянки, що знаходилась в
користуванні останньої. Зазначена
ділянка деякий час не оброблялась,
заросла травою. За таких обставин був
визначений перелік необхідних робіт,
складений розрахунок необхідної
кількості пального та вартості
виконаних робіт на загальну суму 16773
грн.

За домовленістю сторін, в договорі
визначили остаточно суму 16700 грн.

Протягом жовтня-листопада 2013 року
польові роботи в обсязі договору ФГ
були виконані. Фактично оплата була
проведена ОСОБА_3 за домовленістю
сторін в сумі 16000грн. після закінчення
робіт.

а.с. 22-23,36

Таким чином фактичні витрати ОСОБА_3 на
обробку землі склали 16000 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не
заперечувала, що ОСОБА_3, отримавши
довіреність, дійсно виконала
визначені сільгоспроботи по
підготовці земельної ділянки до нового
сезону. ОСОБА_1 пояснила, що в грудні 2013
року вона змінила свій намір, бо
зрозуміла, що ОСОБА_3 ошукала її , тому
вирішила передати земельну ділянку в
користування іншій особі.

29 січня 2014 року ОСОБА_1, звернувшись до
нотаріуса з відповідною заявою,
скасувала довіреність від 11 жовтня 2013
року надану ОСОБА_3 щодо права
користуватися спірною земельною
ділянкою.

а.с.21

Після скасування довіреності, ОСОБА_1
передала належну їй земельну ділянку в
користування іншій особі, що сторони
визнали.

Вирішуючи спір щодо позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення плати за
фактичне користування земельною
ділянкою протягом 2011-2013 роках , суд
виходить з наступного.

Отримавши державний акт на право
приватної власності на землю, ОСОБА_1 у
2003 році передала ОСОБА_4 право
користування та розпорядження
зазначеною ділянкою до 2006 року.

Після спливу зазначеного терміну,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продовжували, за
згодою ОСОБА_1, фактично користуватися
зазначеною ділянкою без укладання
письмового договору до жовтня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України,
право користування чужою земельною
ділянкою встановлюється договором між
власником земельної ділянки і особою,
яка виявила бажання користуватися цією
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб.

За вимогами ст. 409 ЦК України,
власник земельної ділянки має право на
одержання плати за користування нею.
Розмір плати, її форма, умови, порядок
та строки її виплати встановлюються
договором.

Таким чином, за відсутності
відповідного договору із зазначенням
умов користування земельною ділянкою
за відповідну плату, позовні вимоги
ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про
відшкодувати коштів, витрачених за
обробку земельної ділянки ОСОБА_1 суд
виходить з наступного.

ОСОБА_1, будучи власником земельної
ділянки, розпорядившись своєю
власністю та уповноважила ОСОБА_3,
користуватися або здавати оренду
спірну земельну ділянку, надавши їй
нотаріально оформлену довіреність
строком до 11 жовтня 2023 року .

Відповідно до ст. 102-1 Земельного
кодексу України, право користування
чужою земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис) і право користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій) виникають на підставі
договору між власником земельної
ділянки та особою, яка виявила бажання
користуватися цією земельною ділянкою
для таких потреб, відповідно до ЦК
України.

Відповідно до п. 22-3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ», при
вирішенні спорів щодо права
користування чужою земельною ділянкою
для сільськогосподарських потреб
(емфітевзис) слід виходити з того,що
згідно ст. 102-1 ЗК України, право на таке
користування виникає на підставі
договору між власником земельної
ділянки та особою, яка виявила бажання
користуватися нею для
сільськогосподарських потреб
відповідно до ЦК України.

З урахуванням вимог ЗК України
укладання, умови цих договорів,їх
строки, права, обов'язки сторін за ними,
підстави припинення регулюються
главою 33 ЦК України.

Суд вважає встановленим, що між
сторонами, під час надання нотаріально
оформленої довіреності 11 жовтня 2013
року, виник договір на користування
ОСОБА_3 земельною ділянкою , що належить
ОСОБА_1

ОСОБА_3, як землекористувач, уклала
угоду з ФГ «Лугове» на виконання робіт
по обробці земельної ділянки,
оплативши ці роботи за свій кошт.

Заперечення ОСОБА_1 стосовно того, що
вона не уповноважувала ОСОБА_3
проводити будь-які с/г роботи, не
можуть бути прийняті судом, бо надане
право користування земельною ділянкою
вже передбачає проведення сезонних
робіт по обробці земельної ділянки .

Відповідно до ст.409 ЦК України, власник
земельної ділянки зобов'язаний не
перешкоджати землекористувачеві у
здійсненні його прав.

Права землекористувача визначені ст. 410
ЦК України, відповідно до якої,
землекористувач має право
користуватися земельною ділянкою в
повному обсязі, відповідно договору.

ОСОБА_1, скасувавши довіреність 29 січня
2014 року , розірвала досягнуту
домовленість та припинила право
користування земельною ділянкою
ОСОБА_3

Остання, на вимогу ОСОБА_1, передала їй
вже оброблену для весняного посіву
земельну ділянку.

Відповідно до ст. 408 ЦК України, строк
договору про надання права
користування чужою земельною ділянкою
для сільськогосподарських потреб
встановлюються договором.

Якщо договір про надання права
користування чужою земельною ділянкою
для сільськогосподарських потреб
укладено на невизначений строк, кожна
із сторін може відмовитися від
договору, попередньо попередивши про
це другу сторону не менш як за один рік.

Відповідно до ст. 653 ЦК України, якщо
договір змінений або розірваний у
зв'язку з істотним порушенням договору
однією із сторін, друга сторона може
вимагати відшкодування
збитків,завданих зміною або
розірванням договору.

Встановлюючи розмір збитків, суд
виходить з фактично понесених витрат
ОСОБА_3 на обробку земельної ділянки, що
знайшли підтвердження в судовому
засіданні - в розмірі 16000 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
відшкодування матеріальної шкоди
підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 407- 410, 653 ЦК України, 102-1
ЗК України, ст. ст. 10, 212, 214-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення коштів за фактичне
користування земельною ділянкою
відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що мешкає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3,
що мешкає в АДРЕСА_2, на
відшкодування матеріальних
витрат, пов'язаних з обробкою земельної
ділянки -16000 грн. та у відшкодування
витрат по сплаті судового збору -
243,6,грн.., а разом - 16243 (шістнадцять тисяч
двісті сорок три гривні) 60 копійок

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення суду набирає чинності
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не
було подано.

Апеляційна скарга може бути
подана до апеляційного суду
Донецької області через
Олександрівський районний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення
суду.

Суддя Щербак Ю.В.