У х в а л а

07 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П., суддів:
Карпенко С.О., Попович О.В.,Касьяна О.П.,
Ступак О.В.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_9, товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«РосанПак», третя особа - Личаківський
відділ державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, про припинення права
власності, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Позивачі звернулися до суду із позовом,
в якому просили припинити право
власності ОСОБА_9 на ј частину квартири
по АДРЕСА_1 зі сплатою останньому
грошової компенсації.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 23 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 29 жовтня 2013 року, у
задоволенні заявлених позовних вимог -
відмовлено.

25 листопада 2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ позивачам відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі за їх
касаційною скаргою на рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду на підставі п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

25 лютого 2014 року позивачі подали заяву
про перегляд зазначеної ухвали з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявники зазначають:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2012 року у справі про
припинення права на частку у спільному
майні, визнання права власності, якою
судові рішення судів попередніх
інстанцій про задоволення позову
залишені без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 травня 2011 року у справі про
припинення права на частку у спільному
майні, виселення, скасування
реєстрації, якою судові рішення судів
попередніх інстанцій про задоволення
позову залишені без змін;

- постанову Верховного Суду України від
16 січня 2012 року.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст.ст. 353-360 ЦПК України»
постанова Верховного Суду України, на
яку посилається заявник як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих норм
матеріального права, не входить до
переліку судових рішень, на які може
здійснюватись це посилання, оскільки
ухвалена не як судом касаційної
інстанції.

В обґрунтування заяви позивачі
посилаються на ті обставини, що судом
касаційної інстанції при вирішенні
подібних спорів неоднаково
застосована ст. 365 ЦК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилаються
заявники, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України потрібно відмовити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції, про перегляд якої подана
заява, вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для відмови у задоволенні
позову, оскільки позивачі не надали
доказів тих обставин, які
підтверджують їх позовні вимоги.

Тоді як зі змісту судових рішень суду
касаційної інстанції, на посилаються
заявники, як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень,
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками
судів попередніх інстанцій про
наявність підстав для задоволення
позовів, оскільки позивачами надані
належні та допустимі докази для
можливості припинення права власності
відповідачів на частку в спільному
майні.

Отже в даному випадку не відбулось
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ст. 365 ЦК України,
оскільки судами при вирішенні цих
спорів встановлені різні обставини
справи та їм надана відповідна оцінка.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що наведені
заявником доводи не містять ознаки, які
згідно з вимогами статті 355 ЦПК України
є підставою для перегляду судових
рішень суду касаційної інстанції, а
тому у допуску справи до провадження
Верховного Суду України потрібно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, товариства з
обмеженою відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«РосанПак», третя особа - Личаківський
відділ державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, про припинення права
власності, визнання права власності, за
заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 листопада 2013 року -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
С.О. Карпенко

О.П. Касьян

О.В. Попович

О.В. Ступак