Номер провадження: 22-ц/785/3961/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю:представника ОСОБА_2, яка діє
в інтересах ОСОБА_3, представника
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний Банк «Укргазбанк» -
Недзельської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Банк «Укргазбанк» про розірвання
кредитного договору та відшкодування
збитків, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний Банк «Укргазбанк» на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 25 лютого 2014 року, -

встановила:

05 січня 2012р. ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовом до Публічного акціонерного
товариства Акціонерний Банк
«Укргазбанк» ( далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») про розірвання
кредитного договору та відшкодування
збитків.

При цьому, посилався на те, що 08 липня
2008р. між ним та відповідачем було
укладено Кредитний договір № 3/05,
відповідно до п. 1.1. якого Банк
відкриває позичальнику відновлювальну
відкличну кредитну лінію на поповнення
обігових коштів з лімітом 465 000 доларів
США.

В зв'язку з укладенням договору
позивачем були здійснені витрати по
сплаті відповідних комісій, оплачені
послуги нотаріуса, здійснені страхові
платежі по договорам страхування життя
та предметів іпотеки, що були укладені
на виконання кредитного договору, в
загальній сумі 69 564,46 грн., проте жодного
траншу кредиту він так і не отримав
через відмову відповідача, яка на думку
позивача є необґрунтованою, в зв'язку
із чим просив кредитний договір
розірвати та стягнути на його користь
завдані відповідачем збитки.

В процесі розгляду справи позивач
збільшив розмір позовних вимог в
частині відшкодування збитків до 98 828,77
грн., що обґрунтовує зміною курсу
долара США.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
заперечував проти їх задоволення,
посилаючись на їх безпідставність,
свої доводи виклав у запереченні від
19.02.2013р.

В обґрунтування своїх заперечень
посилався на те, що першим та взагалі
єдиним зверненням позичальника до
банку про видачу траншу у межах
кредитної лінії, після укладення
кредитного договору була заява ОСОБА_3,
яка подана до банку лише 04.02.2009р., тобто,
більше півроку з моменту укладення
кредитного договору.

У банку на час звернення позивача були
відсутні вільні кредитні ресурси,
керуючись п. 1.1. кредитного договору,
згідно якого встановлено, що кредитна
лінія, яка надається позичальнику
ОСОБА_3 є відкличною, 09.02.2009р., банком
була надана відповідь позивачу, згідно
якої банк вимушений тимчасово
відкликати надання траншу заявнику в
розмірі, що зазначався у його заяві.
Згідно п. 1.2 розділу 4 глави 1 Постанови
Національного банку України від
25.01.2012р. №23 зазначено, що під
відкличними зобов'язаннями
розуміється безумовне право банку без
попереднього повідомлення боржника в
односторонньому порядку відмовитись
від подальшого виконання взятих на
себе зобов'язань. Більше заяв про
надання кредиту, зміни договору або
укладання додаткової угоди від
позивача до банку не надходило.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 25.02.2014р. позов ОСОБА_3
задоволено.

Суд розірвав кредитний договір № 3/05,
укладений 08 липня 2008р. між Відкритим
акціонерним товариством акціонерним
банком «Укргазбанк», з однієї сторони,
та ОСОБА_3, з іншої сторони.

Судом стягнуто з Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3
завдані збитки у розмірі 98 828 грн. 77 коп.

Судом стягнуто з Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3
сплачений судовий збір у розмірі 988 грн.
29 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ
«Укргазбанк» просить рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 25 лютого 2014р. скасувати, ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. При цьому,
посилаються на те, що на фінансовому
ринку України склалася критична
ситуація з грошовими ресурсами
банківських установ спричинена
швидким відтоком вкладів населення,
які були для банків основним джерелом
кредитування, виникнення форс -
мажорних обставин не надало
можливості банку надати кредитні
кошти в дол. США. На теперішній час
банк є часткою держави в статутному
капіталі у розмірі 92,998 %. Крім того,
починаючи з 22.09.2011р. згідно ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
банкам заборонено надання кредитних
коштів у валюті.

В суді апеляційної інстанції
представник ПАТ АБ «Укргазбанк»-
Недзельська О.І. підтримала
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити.

Представник ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3 просила апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про розірвання кредитного договору та
про відшкодування збитків у розмірі 98
828 грн. 77 коп., суд першої інстанції на
підставі ч.1, 2 ст.533, ст.627, ч.1ст.628,
ст.ст.651, 653, 1054,1056 ЦК України, дійшов до
висновку про те, що ПАТ АБ «Укргазбанк»
допустив істотне порушення умов
укладеного між сторонами кредитного
договору від 08 липня 2008р., внаслідок
чого позичальник ОСОБА_3 значною мірою
був позбавлений того, на що він
розраховував при його укладанні, в
зв'язку із чим кредитний договір
підлягає розірванню.

Крім того, відповідач зобов'язаний
відшкодувати ОСОБА_3 збитки, пов'язані з
розірванням Договору, а саме: комісію,
сплачену ОСОБА_3 на виконання п. 1.2.
Договору в розмірі 2 % від суми ліміту
кредитної лінії - 9300 доларів США, що на
момент укладення Договору було
еквівалентно 45 012,93 грн. (9300 х 4,8401 = 45012,93).
Таким чином, позивач правомірно
вимагає повернення сплачених на
підставі п. 1.2. Договору грошей в
розмірі 9300 доларів США в гривні по
курсу НБУ станом на день розгляду
справи (798,68 грн. за 100 доларів США), а
саме: 74277,24 грн.(9300 х 7,9868 = 74277,24).

Крім того, з відповідача підлягають
стягненню сплачені позивачем:

комісія згідно п. 1.3. Договору в розмірі
2700 грн.;

5300 грн. - за здійснення нотаріальних дій
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7;

6751,93 грн. - страховий платіж за
Договором добровільного страхування
життя № від 08.07.2008р., укладеного
на виконання п. 3.3.12. Договору;

2189,60 грн. - страховий платіж за
Договором № 04-1501-0400 добровільного
страхування заставного майна від
04.07.2008р., укладеного на виконання п. 3.3.12.
Договору;

7610 грн. - страховий платіж за Договором
№ 04-1501-0401 добровільного страхування
заставного майна від 04.07.2008р.,
укладеного на виконання п. 3.3.12.
Договору, а всього: 98 828,77 грн. (74277,24 + 2700 +
5300 + 6751,93 + 2189,60 + 7610 = 98828,77 грн.).

Також підлягає стягненню з відповідача
на користь ОСОБА_3 сплачений судовий
збір у розмірі 988 грн. 29 коп.

Колегія суддів повністю не
погоджується з таким висновком суду з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2008р. між
Відкритим акціонерним товариством
Акціонерним банком «Укргазбанк», який
на сьогоднішній день перейменовано в
Публічне акціонерне товариство
акціонерний банк «Укргазбанк», та
ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір
№ 3/05 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк
відкриває позичальнику відновлювальну
відкличну кредитну лінію на поповнення
обігових коштів з лімітом 465 000 доларів
США. Кредитна лінія надається на строк
з 08 липня 2008р. по 07 липня 2018р., із сплатою
процентів за користування кредитними
коштами, виходячи з 14,5% річних.

Відповідно до п. 3.1.2. Договору, Банк
зобов'язується надання кредитних
коштів в межах кредитної лінії
здійснювати окремими частинами
(траншами). Підставою для видачі
кожного окремого траншу є письмова
Заява позичальника. Строк розгляду
Банком Заяви позичальника не може
перевищувати 2 (двох) банківських днів.

Згідно протоколу узгодження надання
кредиту, Банк надав ОСОБА_3 кредит на
споживчі цілі за програмою
кредитування фізичних осіб «Іпотечний
кредит» для придбання земельної
ділянки та приватного будинку(а.с.125 т.1).

04 лютого 2009р. ОСОБА_3 звернувся до
директора Другої ОФ ВАТ АБ
«Укргазбанк» з заявою про видачу на
підставі п. 3.1.2. Договору першого траншу
в рамках кредитної лінії в розмірі 10 000
доларів США, однак листом за вих. №
214-21-1/0191 за підписом директора Другої ОФ
ВАТ АБ «Укргазбанк» від 09.02.2009р.
позивача було повідомлено про відмову
у видачі траншу з посиланням на
тимчасову відсутність у Банку вільних
коштів.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначила, що виконати умови
укладеного із позивачем Договору про
надання кредитних коштів з лімітом 465
000 доларів США. на теперішній час Банк
також не має можливості, в зв'язку з тим,
що починаючи з 22.09.2011р. згідно ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів» банкам заборонено надання
кредитних коштів у валюті. Для видачі
коштів в національній валюті ОСОБА_3 з
заявою не звертався, з заявою про зміни
в кредитному договорі щодо зміни
валюти кредитування також не
звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України
встановлено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку про те, що
кредитний договір підлягає розірванню
з тих підстав, що відповідач допустив
істотне порушення умов спірного
договору, не виконав грошових
зобов'язань, внаслідок чого
позичальник значною мірою був
позбавлений того, на що він
розраховував при його укладанні, в
зв'язку із чим договір підлягає
розірванню.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює в частині вимог щодо
розірвання кредитного договору, а
тому рішення суду в цій частині вимог
необхідно залишити без змін.

На час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції позивач
підтримав позовні вимоги щодо
розірвання договору укладеного між
сторонами 08 липня 2008р.

Доводи представника Банку про те, що
підстави для розірвання кредитного
договору відсутні є необґрунтованими,
оскільки за змістом ч. 3 ст. 651 ЦК України
у разі односторонньої відмови від
договору (банком була допущена така
відмова) у повному обсязі (мається на
увазі ненадання всього кредиту, тобто
повне невиконання умов договору) або
частково (саме ненадання траншу є
частковою відмовою), якщо право на таку
відмову встановлено договором (право
на відмову встановлено Договором(
відновлювальна відклична кредитна
лінія) або законом (встановлено ч. 1 ст.
1056 ЦК України) договір є відповідно
розірваним (при повному невиконанні
умов, тобто у випадку ненадання всього
кредиту).

Між тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду щодо
стягнення збитків у розмірі 98 828 грн. 77
коп. з наступних підстав.

Як встановлено ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Згідно ст.623 ЦК України боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку із
знищенням або пошкодженням речі;
витрати, які особа зробила для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); витрати, які особа
зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права,
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушено (упущена вигода).

Настання цивільних прав та
обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України,
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків вимагає для її
застосування наявності складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки (дії чи бездіяльності особи),
шкідливого результату такої поведінки,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та заподіяними збитками,
вини особи, яка заподіяла збитки.

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою порушника та збитками
полягає, передусім, у прямому
(безпосередньому) зв'язку між
протиправною поведінкою та настанням
шкідливого результату.

Вказані обставини підлягають
доведенню позивачем належними та
допустимими у справі доказами.

Згідно ст. 653 ЦК України, якщо
договір змінюється або розривається у
судовому порядку, зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
набрання рішенням суду про зміну або
розірвання договору законної сили.
Сторони не мають права вимагати
повернення того, що було виконане ними
за зобов'язанням до моменту зміни або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо договір змінений або розірваний у
зв'язку з істотним порушенням договору
однією із сторін, друга сторона може
вимагати відшкодування збитків,
завданих зміною або розірванням
договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК
України договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Аналіз вказаних норм матеріального
права дає підстави для висновку, що
виконане за договором до його зміни чи
розірвання поверненню не підлягає,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 сплатив комісію, на виконання
п. 1.2. Договору в розмірі 2 % від суми
ліміту кредитної лінії - 9300 доларів США,
що на момент укладення Договору було
еквівалентно 45 012,93 грн., комісію згідно
п. 1.3. Договору в розмірі 2700 грн.; 5300 грн.
- за здійснення нотаріальних дій
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7;
6751,93 грн. - страховий платіж за
Договором добровільного страхування
життя № від 08.07.2008р., укладеного
на виконання п. 3.3.12. Договору; 2189,60 грн. -
страховий платіж за Договором № 04-1501-0400
добровільного страхування заставного
майна від 04.07.2008р., укладеного на
виконання п. 3.3.12. Договору; 7610 грн. -
страховий платіж за Договором № 04-1501-0401
добровільного страхування заставного
майна від 04.07.2008р., укладеного на
виконання п. 3.3.12. Договору, тобто всі
платежі здійснені позивачем до
виникнення спору про розірвання
кредитного договору.

Проте всупереч положенням ч. 4 ст. 653 ЦК
України, суд першої інстанції
погодився з позовними вимогами
позивача щодо відшкодуванню йому
збитків, які склали 98 828 грн. 77 коп. та
були сплачені позивачем під час
укладання кредитного договору.

Тому зводити наслідки істотного
порушення договору лише до витрат,
пов'язаних з укладанням кредитного
договору неможливо, оскільки такі
витрати є обов'язковими умовами
укладання кредитного договору та не є
збитками відповідно до вимог ст.22 ЦК
України.

Також не є збитками відповідно до
вимог ст. 22 ЦК України понесені
витрати щодо страхування власного
життя, здоров'я та майна, що є предметом
іпотеки.

Крім того, встановлено, що порядок
надання кредиту сторони визначили у
п.п. 1.4, 3.1.2, 3.1.3 кредитного договору, а
саме, що банк здійснює видачу кредиту
позичальнику окремими частинами.
Підставою для видачі кожного окремого
траншу є заява позичальника. Строк
розгляду заяви позичальника банком не
перевищує двох банківських днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
тільки 04 лютого 2009р. ОСОБА_3 звернувся
до ПАТ АБ «Укргазбанк» для видачі
першого траншу в розмірі 10 000 дол. США,
тобто більше через півроку з моменту
укладання кредитного договору(а.с.11
т.1).

Інших заяв ОСОБА_3 на адресу Банку
про видачу кредитних коштів,
укладання додаткових угод, заяви про
зміну валюти кредитування матеріали
справи не містять.

Матеріалами справи підтверджено,
що згідно відповіді Банку від 09 лютого
2009р., Банк повідомив ОСОБА_3 про те,
що, відповідно до умов кредитного
договору банком було відкрито
відновлювану відкличну кредитну
лінію(п.п. 1.1. кредитного договору). У
відповіді Банк зазначив, що кредитна
лінія є відкличною, тому банк має
право відмовити у наданні кредиту або
його частини в разі відсутності
вільних кредитних ресурсів у Банку. В
зв'язку з тим, що у Банку тимчасово
відсутні вільні кредитні ресурси,
тому Банк тимчасово відкликає свої
зобов'язання щодо надання ОСОБА_3
частини кредиту(траншу) у розмірі, що
зазначено в заяві, Банком
виконуватися не будуть (а.с.12 т.1).

Згідно п.1.2 розділу 4 глави 1
Постанови Національного банку
України від 25 січня 2012р. №23 зазначено,
що під відкличними зобов'язаннями
розуміється безумовне право Банку без
попереднього повідомлення боржника в
односторонньому порядку відмовитись
від подальшого виконання взятих на
себе зобов'язань(а.с.190 т.1).

Доводи позивача про те, що Банк
безпідставно не надає кредитні кошти є
необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до Постанови НБУ №
319 від 11.10.2008р. « Про додаткові заходи
щодо діяльності банків», Національний
банк України з метою нейтралізації
впливу зовнішньої фінансової кризи та
забезпечення стабільності банківської
системи, захисту інтересів вкладників
та інших кредиторів банків запровадив
додаткові заходи щодо діяльності
банків.

Пунктом 2.1 вищевказаної постанови
банкам зобов'язано з 13.10.2008р. обмежити
здійснення активних операцій в обсягах
досягнутих кожним із них на цю дату.
Надання кредитів в іноземній валюті
контрагентам, які не мають валютної
виручки, обмежити обсягами
заборгованості за ними, що склалася на
цю дату.

Відповідно до протоколу робочої
зустрічі 24 листопада 2010р. в приміщенні
відділення №255/15 АБ«Укргазбанк» в
присутності представників Банку та
ОСОБА_3, останньому запропоновано
змінити валюту кредитування та
видати транші у гривні, з посиланням
на те, що у вересні 2008р. відбулась
фінансова криза, за наслідками якої на
фінансовому ринку України склалась
критична ситуація з грошовими
ресурсами банківських установ, у тому
числі і в АБ «Укргазбанк». Задля
подолання наслідків фінансової кризи
Національним банком України, Кабінетом
Міністрів України було прийнято низку
нормативних актів, зокрема,
розпорядження від 23.12.2009р.№ 1593-р "Про
затвердження плану заходів,
спрямованих на подолання наслідків
світової фінансової кризи в регіонах»,
які унеможливили кредитування
фізичних осіб у валюті, у тому числі й
по раніше укладеним договорам. За
рішенням робочої зустрічі досягти
домовленості з позичальником ОСОБА_3
та вирішити питання про можливість
виконання кредитного договору від 08
липня 2008р. на нових умовах не вдалось.
Запропоновані Банком умови не були
прийняті позичальником ОСОБА_3

Таким чином, дії Банку були спрямовані
на додержання чинного на той момент
законодавства України, позивачу були
запропоновані умови переоформити
кредитні кошти у доларах США за
договором від 08 липня 2008р. на
національну валюту в гривні, які могли
задовольнити існуючу потребу
позивача в отриманні кредиту.

Відповідно до п.5.5 Договору про
надання відновлювальної відкличної
кредитної лінії від 08 липня 2008р.,
сторони звільняються від
відповідальності за невиконання своїх
зобов'язань за Договором у разі
настання та дії обставин, що
знаходяться поза межами контролю
сторін( обставини форс - мажору), та які
сторони не могли передбачити або
запобігти. До цих обставин серед іншого
віднесені валютні обмеження, інші дії
держави, що створюють неможливість
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно п. 5.7. кредитного договору
передбачено, що виникнення
форс-мажорних обставин подовжує термін
виконання взаємних зобов'язань без
відшкодування збитків обох сторін.

Також необхідно враховувати ст. 617
ЦК України відповідно до якої особа,
яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили.

Постановою Національного банку
України «Про окремі питання діяльності
банків» від 04.12.2008р. №413, рекомендовано
банкам у разі погіршення ліквідності
відмовитися від укладення договорів
про відкриття кредитних ліній і
надання інших безумовних кредитних
зобов'язань, з метою нейтралізації
впливу зовнішньої світової фінансової
кризи.

Під час розгляду справи
представник ПАТ АБ «Укргазбанк»
звернув увагу суду на те, що масовий
відтік коштів клієнтів призвів до
значної втрати ліквідності банку.

Згідно з Законом України «Про
першочергові заходи щодо запобігання
негативним наслідкам фінансової кризи
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з метою
відновлення ліквідності та
платоспроможності Банку, покращення
його фінансового стану, пропонувалось
здійснити капіталізацію АБ
«Укргазбанк» за участю держави.

Постановою Правління Національного
банку України від 09.06.2009р. №336 «Про
призначення тимчасової адміністрації
у Відкритому акціонерному товаристві
Акціонерному банку «Укргазбанк»
призначено тимчасову адміністрацію
строком на шість місяців.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України «Про капіталізацію
Відкритого акціонерного товариства АБ
«Укргазбанк»» від 10.06.2009р. № 567
установлено, що держава бере участь у
капіталізації банку шляхом придбання
акцій додаткової емісії в обмін на
облігації внутрішньої державної
позики і частка держави у статутному
капіталі становитиме 81,578947368 відсотка.
На теперішній час АБ «Укргазбанк» є
банком з часткою держави в Статутному
капіталі у розмірі 92,998 %.

Крім того, відповідно до Закону
України «Про внесення змін до деяких
законів України з метою подолання
негативних наслідків фінансової
кризи» від 23.06.2009р. №1533-УІ, фінансові
установи мають право надавати кредити,
позики в іноземній валюті фізичним
особам - резидентам і нерезидентам, які
не займаються підприємницькою
діяльністю, тільки для оплати послуг
нерезидентам за лікування та навчання
за кордоном. Фінансові установи
надають кредити, позики шляхом
безпосереднього спрямування коштів на
рахунок лікувальної установи або
закладу освіти за умови пред'явлення
фізичною особою - позичальником
відповідних підтверджуючих документів
та з урахуванням вимог
нормативно-правових актів
Національного банку України, що
регулюють порядок здійснення
переказів іноземної валюти за
дорученням та на користь фізичних осіб.

Позивач не відноситься та не може бути
віднесений до жодної категорії осіб,
які за вказаним законом можуть
отримати кредит у іноземній валюті.

Також, згідно з п. 1 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
починаючи з 22.09.2011р. надання (отримання)
споживчих кредитів в іноземній валюті
на території України заборонено.

Таким чином, банк не мав жодної
можливості передбачити та у будь-який
спосіб вплинути на настання обставин, у
тому числі і зміни у законодавстві, які
унеможливили видачу валютного кредиту
(траншу) фізичній особі, в тому числі
ОСОБА_3 Згідно з цими обставинами
відсутня вина банку у не наданні
кредитних коштів за договором в
іноземній валюті.

Крім того, позивач ОСОБА_3, 09 лютого 2009р.
з моменту отримання відповіді Банку
про відмову у наданні першого траншу
кредиту не надав доказів про те, що він
звертався до Банку для зміни п.1.1
кредитного договору, укладання
додаткової угоди щодо зміни валюти
кредитування з дол. США на національну
валюту, не погодився з умовами, які
йому були запропоновані 24 листопада
2010р.

Таким чином Банк відмовив ОСОБА_3 в
кредитуванні на умовах вищевказаного
договору, посилаючись на неможливість
такого кредитування, що пов'язано із
змінами, які відбулися в кредитній
політиці банку та на фінансовому ринку.

З урахуванням викладеного, колегія
судді дійшла висновку, що понесені
ОСОБА_3 витрати не є збитками і не
підлягають стягненню з відповідача
відповідно до положень ст.22 ЦК України.

Таким чином, правові
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 відсутні, оскільки
витрати, на які посилається позивач, з
урахуванням встановлених обставин, не
є збитками та не підлягають стягненню з
Банку відповідно до положень ст. 22 ЦК
України.

Наявність усіх умов
відповідальності, передбаченої ст. 22 ЦК
України, зокрема протиправної
поведінки банку у ненаданні чергового
траншу, заподіяння збитків, наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою та завданням
збитків, а також наявність вини банку, в
даному випадку, колегією суддів не
встановлено.

Доводи позивача про те, що
збитки у розмірі 98 828, 77 грн.
підлягають задоволенню є
необґрунтованими, оскільки сторона
може вимагати відшкодування збитків,
які їй завдані безпосередньо зміною
або розірванням договору. Між тим,
ОСОБА_3 посилається на те, що збитки
були йому завдані до розірвання
договору та пов'язані з укладанням
кредитного договору. Відповідно до ч.4
ст.653 ЦК України, сторони не мають
права вимагати повернення того, що
було виконане ними за зобов'язанням до
моменту зміни або розірвання договору,
якщо інше не встановлено договором
або законом.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині задоволення позовних вимог
щодо розірвання договору необхідно
залишити без змін, а в частині позовних
вимог позивача щодо відшкодування
збитків у розмірі 98 828 грн. 77 коп. та в
частині судового збору у розмірі 988
грн. 29 коп. рішення необхідно
скасувати, постановити нове рішення в
цій частині вимог про відмову позивачу
у позові за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.1п.2, 309, 314,
316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Банк «Укргазбанк» - задовольнити
частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 25 лютого 2014 року в частині
позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Банк «Укргазбанк» про відшкодування
збитків в розмірі 98 828 (дев'яносто вісім
тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 77
коп. та в частині судового збору в
розмірі 988 (дев'ятсот вісімдесят вісім)
грн. 29 коп. - скасувати.

В позові ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
Банк «Укргазбанк» про відшкодування
збитків в розмірі 98 828 (дев'яносто
вісім тисяч вісімсот двадцять вісім)
грн. 77 коп. та в частині стягнення
судового збору в розмірі 988 (дев'ятсот
вісімдесят вісім) грн. 29 коп. -
відмовити.

В іншій частині рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014
року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

О.М. Таварткіладзе