Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2095/13-ц
Номер провадження 2/213/29/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року, Інгулецький районний
суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області, у складі:

головуючого судді -
Попова В.В.,

при секретарі -
Толстіковій А.В.,

за участі:

позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

представника третьої особи -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6
про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, який уточнив
30.09.2013 року (том 1, а.с. 95-99) і просить суд:

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
суму у розмірі 32 000,00 грн. в рахунок
повернення подвійної суми завдатку за
квартиру:

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
суму у розмірі 64 948,02 грн. в рахунок
відшкодування витрат по комплексному
ремонту квартири;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
суму у розмірі 7178, 11 грн. в рахунок
понесених додаткових витрат;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі.

В обґрунтування зазначених вимог
позивач зазначив, що з 23.03.2006 року у
приватній власності ОСОБА_5 (надалі -
ОСОБА_5) знаходиться однокімнатна
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування від 23.03.2006 р. та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 12.04.2006 р.

З 02.10.2007 року в вищевказаній квартирі
була зареєстрована та проживала її
донька - ОСОБА_7, що підтверджується
відміткою про реєстрацію в паспорті
ОСОБА_1 (ОСОБА_7), та онука - ОСОБА_8, 2007
року народження.

12.02.2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (надалі -
Позивач) зареєстрували шлюб у
Центрально-Міському відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Криворізького міського управління
юстиції у Дніпропетровській області,
про що в Книзі реєстрації зроблено
відповідний актовий запис № 57. У 2011
році у шлюбі народився син - ОСОБА_10.

Проживати разом в таких житлових
умовах не було можливим, оскільки сім'я
складалась із чотирьох чоловік, таким
чином, з 2011 року Позивачі мали намір
поліпшити житлові умови, а саме
обміняти однокімнатну квартиру на
більшу.

Оскільки ОСОБА_5 зареєстрована та
проживала за адресою: АДРЕСА_8, а її
сусідка - ОСОБА_4 (надалі - Відповідач),
яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9,
планувала обміняти свою трикімнатну
квартиру на меншу з доплатою, таким
чином вони домовились про обмін
квартир.

29.04.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали
Договір завдатку (надалі - Договір).
Предметом Договору є обмін нерухомості
у строк 30 днів з моменту підписання
Договору. Строк виконання зобов'язань
за Договором складав до 29 травня 2011
року.

Відповідачка зобов'язалась за цей
строк підготувати всі необхідні
документи для здійснення вказаної
угоди, а саме: знятись з реєстрації,
звільнити нерухомість, сплатити всі
комунальні платежі та надати довідку
про відсутність заборгованості,
вилучити ключі від об'єкту нерухомості
у осіб, які їх мали, та передати об'єкт
Позивачеві. У випадку затримки
підготовки документів для продажу,
строк Договору продовжувався за
домовленістю, але не більше трьох
тижнів (тобто до 19 червня 2011 року).

Таким чином, після підписання Договору
Позивач мав намір обміняти квартиру з
доплатою у розмірі 32 000, 00 грн., тому
виконав зобов'язання для вищевказаного
обміну.

13.05.2011 року ОСОБА_5 надала повноваження
щодо своєї квартири ОСОБА_6, що
підтверджується довіреністю № 704 від
13.05.2011 р.

24.05.2011 року ОСОБА_6 знялась з реєстрації
місця проживання, що підтверджується
копією паспорту ОСОБА_6

16.05.2011 року ОСОБА_5 сплатила комунальні
послуги та не мала заборгованості по
квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується
довідкою № 125 від 11.09.2012 р.

На підтвердження домовленості про
обмін нерухомості ОСОБА_1 передав
Відповідачці 16 000, 00 грн. (шістнадцять
тисяч гривень) завдатку в рахунок
належних з нього за Договором платежів
і в забезпечення виконання Договору.
Залишок суми ОСОБА_1 зобов'язався
сплатити у строк до 29.05.2011 року.

Оскільки Власниками квартири № 68 були
ОСОБА_4 та її син - ОСОБА_11, то з 05.05.2011 р. -
29.05.2011 р. Позивачі сплатили Відповідачу
та її сину суму у розмірі 6 000, 00 (шість
тисяч гривень), що підтверджується
розпискою на другій сторінці Договору
завдатку від 29.04.2011 р., на якому він
особисто вказав про отримання ним сум.

Частку квартири ОСОБА_11 Відповідач
збиралась обміняти за допомогою
довіреності, яку їй надав її син, що
підтверджується довіреністю.

Позивач також допоміг Відповідачу
підготувати документи для обміну
квартири, щоб прискорити сам процес
обміну.

КП ДОР «Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» був виготовлений
технічний паспорт станом на 05.05.2011 р.,
виданий витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно від 12.05.2011 р. Позивач
надав Відповідачу суму у розмірі 957, 11
грн. (дев'ятсот п'ятдесят сім гривень
одинадцять копійок), яку Відповідач
сплатив за роботи по замовленню №
Ч-00186289 від 05.05.2011 р., що підтверджується
квитанціями.

Станом на 30.05.2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_11
були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_9,
що підтверджується довідкою № 1006 від
30.05.2011 р., але мали намір знятись з
реєстрації.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_4, у 2007 році був засуджений
по ч.1 ст. 307 КК України Інгулецьким
районним судом м. Кривого Рогу, про
зміну місця проживання він попередив
керівництво Інгулецького РВ
Криворізьке МУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, що
підтверджується довідкою.

31 травня 2011 року Позивач планував
провести обмін.

Приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_12
була проведена перевірка об'єктів
нерухомості за Єдиним реєстром
заборон, Єдиним реєстром правочинів,
Єдиним реєстром іпотек, Єдиним
реєстром рухомого майна та стягнуто
плати з ОСОБА_1 у розмірі 221,00 грн., що
підтверджується довідкою № 74/01-12 від
31.05.2011 р.

Станом на 31.05.2011 р. квартира АДРЕСА_1
знаходилась в арешті, власниками якої
були ОСОБА_4 та ОСОБА_11 із визначеною
часткою кожного із них.

Таким чином, Позивачі дізнались про те,
що Інгулецький відділ державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції на
підставі постанови про арешт боржника
від 14.06.2010 р. наклав арешт на все
нерухоме майно боржника - ОСОБА_11. Після
цього Відповідач повідомила, що
вирішить це питання, оскільки це якась
помилка, та сторони зможуть укласти
договір міни, але їй потрібен час. Таким
чином, за домовленістю сторін був
зроблений фактичний обмін квартир.

Згідно актів від 13.09.2012 року, що є у
додатку, сторони проживали без
реєстрації за вищевказаними адресами.

За цей період часу Позивач зробив
комплексний ремонт трьохкімнатної
квартири (коридор, зал, кухня, маленька
спальня).

В липні 2012 року, як відомо Позивачу,
ОСОБА_11 трагічно загинув, а спадкоємцем
його майна стала його мати - ОСОБА_4.

Також, у липні 2012 року Відповідач
повідомила в розмові Позивачу, що вона
не має наміру укладати договір міни та
здійснювати подальшу підготовку
документів та на вимогу повернути
сплачену суму завдатку відповіла, що
коштів вона не має.

З того часу, Позивач не мав можливості
вирішити спірне питання, оскільки в
квартирі АДРЕСА_2 Відповідач вже не
проживала.

У січні 2013 року Позивач взагалі отримав
претензію Відповідача про виселення,
що підтверджується копією листа з
конвертом та дізнався про фактичне
місце проживання Відповідача.

Зазначене порушення прав Позивача
стало підставою для звернення до суду.

Порушення зобов'язання сталося з вини
Відповідачки, наслідком чого має стати
повернення подвійної суми сплачених
коштів.

Забезпечувальна функція завдатку
полягає в тому, що в разі невиконання
договору стороною, яка дала завдаток,
він залишається у другої сторони.
Боржник, отже, втрачає право на
повернення цих грошей. Якщо за
невиконання договору відповідальною є
сторона, яка одержала завдаток, то вона
має сплатити другій стороні подвійну
суму завдатку.

Оскільки, фактично передача коштів в
сумі 22000, 00 грн. відбулась за виконання
договору, який в наступному не був
укладений з ОСОБА_4, то остання вказані
грошові кошти отримала без достатньої
правової підстави та зобов'язана їх
повернути.

Крім того, ОСОБА_1 зі свого боку
фактично безпідставно отримав від
ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК
України в свою чергу Позивач має право
вимагати відшкодування зроблених ним
необхідних витрат на це майно.

Так, на час вселення в квартиру, вона
знаходилась в непридатному стані для
проживання сім'ї із двома дітьми, тому
Позивачу необхідно було зробити
комплексний ремонт трьохкімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_4, і
привести в стан придатний для її
використання, в зв'язку з чим ОСОБА_1
придбав матеріали для ремонту та уклав
договір підряду № 01 від 29.03.2012 р.,
договір № 204 від 15.09.2012 р.

Для ремонту були придбані матеріали на
ремонт квартири на суму у розмірі 31490,00
грн. (тридцять одна тисяча чотириста
дев'яносто гривень), що підтверджується
товарними чеками від 15.03.2012 р.; від 19.03.2012
р.; 23.03.2012 р.

Після завершення робіт Підрядник за
Договором № 01 від 29.03.2012 р. склав
остаточний кошторис, який був
сплачений ОСОБА_1 згідно Додатку № 3 до
Договору № 01 від 29.03.2012 р. у розмірі 26 415,
00 грн. (двадцять шість тисяч чотириста
п'ятнадцять гривень), що
підтверджується квитанцією.

Згідно договору № 204 від 15.09.2012 р. ОСОБА_1
сплатив суму у розмірі 7043,02 грн. (сім
тисяч сорок три гривні дві копійки) за
виготовлення, доставку та встановлення
ПВХ.

Розмір понесених Позивачем витрат на
придбання матеріалів, а також на
виконання необхідних робіт відповідно
до розрахунку складає:

31490,00 грн. + 26 415,00 грн. + 7043,02 = 64 948,02 грн.

Загальна сума за проведений ремонт
становить 64 948,02 грн., що
підтверджується накладними.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, а
саме:

32 000 грн. (подвійна сума завдатку) + 6 000
грн. (отримані за розпискою ОСОБА_11) + 64
948,02 грн. (витрати на комплексний ремонт
квартири) + 957, 11 грн. (за технічну
документацію) + 221 грн. (за нотаріальні
дії) загальна сума коштів, яку повинна
сплатити Відповідач складає 104 126, 13 грн.

В судовому засіданні представник
позивача просив позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судове
засідання надав письмове клопотання
про розгляд справи у його відсутність,
а також письмове заперечення проти
позову, в якому просить суд відмовити у
задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в
судовому засіданні вважав, що позов
підлягає повному задоволенню, та
просив звернути увагу суду на ту
обставину, що всі дії позивача були
спрямовані тільки в інтересах своєї
сім'ї.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 в
судовому засіданні пояснила, що
відповідача по справі знає, мешкали в
одному під'їзді, познайомились 20 років
тому, вона мешкала на 5 поверху, а
відповідач на 8 поверху. Перестала
бачити відповідача за цією адресою
роки 2 тому. Відповідач захворіла та її
донька забрала її до себе. Про продаж
квартири дізналась, коли мешкала у м.
Ялта 2 роки тому. Їй зателефонувала
онука - ОСОБА_6 і повідомила, що вони
купляють квартиру у ОСОБА_4 А коли
приїхала в 2013 році, їй сусіди
повідомили, що на дану квартиру наклали
арешт. Онука віддала квартиру сину
ОСОБА_4 Квартира за адресою - АДРЕСА_1
була записана на її онуку, вона
оформила дарування, довіреність
оформлювала на онуку 4 роки тому.
Договір дарування також оформлювала.
Квартира по АДРЕСА_1 належить її онуці
ОСОБА_6 на підставі договору дарування.
ОСОБА_6 стала мешкати у квартирі, яку
обміняла з ОСОБА_4, 2-3 року тому. ОСОБА_13
договору задатку їй нічого не відомо.
Вона не знає, чи була знята ОСОБА_6 з
реєстрації з квартири по вул. Недєліна.
ОСОБА_13 ОСОБА_4 їй нічого не відомо,
стосовно його частки у квартирі їй
також нічого не відомо. Вона зверталась
у БТІ для переоформлення квартири по
вул. Недєліна. Онука і ОСОБА_1 самі
займалися переоформленням квартири.
Вона ніколи не була у квартирі ОСОБА_4
Позивач зробив красивий ремонт у
квартирі АДРЕСА_5. Квартира
трьохкімнатна, вона була у кожній
кімнаті. У кімнаті та на кухні зробили
ремонт. Коли її онука в'їхала у квартиру
по АДРЕСА_10, відповідач мешкала по
АДРЕСА_1. Їй не відомо, чи знала
відповідач, що у квартирі її онука з
чоловіком зробили ремонт.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1
є її чоловіком. До них у 2011 році
звертався ОСОБА_11, який через спільних
знайомих дізнався, що вони шукали
квартиру. Вони оглядали його квартиру,
яка знаходилась у критичному стані. Зі
слів ОСОБА_4 з 1985 року вони не робили
ремонт. Сума доплати оговорювалась у
присутності ОСОБА_4 і ОСОБА_11. Вони
надавали документи, в яких вони були
зазначені власниками. Сума обміну
складала 30 тисяч грн. Договір про обмін
квартирами був у травні 2011 року.
Договір задатку грошей склали у
нотаріуса і передали 16 000 грн. На
підставі договору задатку передали
гроші. Договір про обмін та передача
грошей відбулося в один день.
Передавали гроші неофіційно, вони були
у двох зі своєї сторони. ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 ставили свої підписи. Це були їх
спільні кошти. Через два тижня були
готові технічні паспорти, вони зі свого
боку допомогли ОСОБА_4 оформити
технічний паспорт для обміну. Вони
прийшли до нотаріуса та передали йому
документи, нотаріус перевірив по
реєстру інформацію та повідомив, що
обмін не відбудеться. 6 000 грн.
передавались, після передачі 16 000 грн.
Це було до нотаріуса. Через 2-3 дні вони
передали ОСОБА_11 6 тисяч грн., ОСОБА_11
зробив розписку на зворотному боці
договору задатку, зазначивши дату і
суму грошей. Фактично переїхали на
квартиру у червні 2011 році. Коли вони
були у нотаріуса, вони вже мешкали у
трьохкімнатній квартирі. Ремонт
розпочався фактично одразу, оскільки у
тій квартирі не можна були мешкати.
Після її пологів, вони мешкали у
квартирі бабусі, яка розташована у тому
ж під'їзді. Вони самостійно бажали
вирішити питання стосовно того, що
квартира ОСОБА_11 перебуває під арештом.
Потім їм зателефонувала відповідач і
повідомила, що ніякого обміну бути не
може, це було у 2012 році, коли помер
ОСОБА_11. Вони оплачували комунальні
послуги у трьохкімнатній квартирі.
Ремонт почався в травні 2011 року після
передачі коштів. Ремонт робила
компанія-підрядник, з якою був
укладений договір. Про ту обставину, що
на квартиру накладено арешт, вони
дізналися після того, як розпочався
ремонт. Переїхали по закінченню
ремонту у 2011 року. Були змінені вікна по
всім кімнатам, змінена проводка,
вирівняні стіни. Це був кінець літа -
початок восени. Відповідач знала, що
вони робили ремонт у квартирі,
заперечень ніяких не було. Ремонт
робився поступово. Повністю ремонт
закінчився, коли вони вже мешкали у
квартирі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_1 її знайомий і сусід,
вона мешкаю на 7 поверху. Вони робили
ремонт у квартирі ОСОБА_4 Вона була
часто у квартирі ОСОБА_4, допомагала
робити консервацію. У квартирі не
робився ремонт 27 років. ОСОБА_11 вона
знає. Про обмін один раз чула. Їй відомо
про обмін та доплату за однокімнатну
квартиру. Після того, як був зроблений
ремонт, вона не була у квартирі. Після
того, як зробили ремонт, вона один раз
була на порозі. Квартира у ОСОБА_4 була у
дуже плохому стані, все було зламано, а
після ремонту стало дуже красиво. Вона
не бачила ОСОБА_4 після того, як вона
переїхала і не спілкувалась з нею.

Заслухавши сторони, свідків, вивчивши
матеріали справи у їх сукупності суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що право власності
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_11,
форма власності - приватна спільна
сумісна (том 2, а.с. 45, 47-50).

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (том 1, а.с. 127).

Відповідач зареєстрована у
вищевказаній квартирі, проте фактично
мешкає в смт. Михалівка, Запорізької
області у своєї доньки і за станом
здоров'я потребує стороннього догляду
(том 1, а.с. 166, 167).

Згідно з Повідомленням КП ДОР
«Криворізьке бюро технічної
інвентарізації» при обстеженні
квартири за адресою: АДРЕСА_1, було
виявлено самочинну реконструкцію.
Дозвіл на реконструкцію в БТІ не надано
(том 1, а.с. 162).

Позивач наполягає на тому, що між ним та
відповідачкою був укладений Договір
завдатку, предметом якого був обмін
квартири, яка належить позивачу за
адресою: АДРЕСА_1 на квартиру, яка
належить відповідачу за адресою:
АДРЕСА_1 з доплатою. Як зазначає
позивач, фактично він доплатив
відповідачу 22 000 грн. - 16 000 грн. завдатку
в забезпечення виконання зазначеного
Договору та 6 000 грн., які за розписками
отримував ОСОБА_11.

На підтвердження зазначеного позивач
надав суду Договір завдатку (том 1, а.с.
51).

Крім того, позивач вказує, що у
зазначеній квартирі він зробив
комплексний ремонт на суму 64 948, 02 грн.
та витратив 957, 11 грн. за виготовлення
технічної документації, на
підтвердження чого надав документи
(том 1, а.с. 56-77).

Отже, на думку позивача відповідач
повинна йому сплатити: 32 000 грн.
(подвійна сума завдатку) + 6 000 грн.
(гроші, які за розпискою отримав
ОСОБА_11) + 64 948,02 грн. (витрати на
комплексний ремонт квартири) + 957, 11 грн.
(витрати, понесені позивачем за
технічну документацію) + 221 грн. (витрати
позивача за нотаріальні дії), загальна
сума - 104 126, 13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

При цьому суд встановив, що Договір
завдатку (том 1, а.с. 51) містить
недостовірні дані - на момент укладення
цього договору позивач не був
власником квартири за адресою: АДРЕСА_1,
що вказується у договорі, дана квартира
належить на праві власності ОСОБА_5 (том
1, а.с. 45).

Таким чином, станом на 29.04.2011 року
позивач не мав законної підстави
укладати угоду стосовно обміну
неналежної йому на праві власності
квартири. У свою чергу судом не було
встановлено, що позивач мав законні
повноваження щодо укладення будь яких
угод від імені власника квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Довіреність від 13.05.2011
року, на яку посилається позивач (том 1,
а.с. 53) була видана від ОСОБА_5 після
29.04.2011 року, якою датований Договір
завдатку, на ім'я іншої особи, а саме на
ОСОБА_6

Крім того, зазначений Договір завдатку
не містить жодної відомості щодо
другого співвласника квартири АДРЕСА_7
- ОСОБА_11

Також, зміст п. 1.1 зазначеного Договору
завдатку вказує на те, що даний договір
є «Основним договором», а зміст п. 2.2.
вказує на те, що предметом «Основного
договору» є обмін нерухомості. В даному
випадку, відповідно до ст. 55 Закону
України «Про нотаріат» такий договір
повинен бути посвідчений нотаріально,
що зроблено не було.

Сукупність вищезазначених обставин
вказує на недійсність Договору
завдатку від 29.04.2011 року встановлену
законом, у цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Крім того, позивач не довів того, що
витрати на технічну документацію та
нотаріальні дії повинна відшкодувати
йому відповідач, оскільки доказів
досягнення угоди між позивачем та
відповідачем на такі дії суду не
надано. Позивач не довів і те, що між ним
та відповідачем була досягнута угода
про комплексний ремонт та
перепланування квартири АДРЕСА_7. Також
позивач не довів, що відповідач
отримувала від нього завдаток - грошові
кошти, доказів такої обставини суду
надано не було. Суд не приймає до уваги
наданий позивачем лист, з надписами про
отримання грошових коштів та
підписами, який на думку позивача
відбиває отримання відповідачем
грошей від нього (а.с. 52) - оскільки
належність цих підписів відповідачу
нічим не доводиться, клопотання про
проведення судової почеркознавчої
експертизи позивач не заявляв, при
цьому не був позбавлений такої
можливості, відповідач у свою чергу
вказує, що підписи про отримання грошей
не ставила, гроші від позивача не
отримувала. При цьому, судом
встановлено, що відповідач 22.01.2013 року
письмово зверталась до позивача з
проханням звільнити її квартиру
АДРЕСА_7, як самовільно зайняту
позивачем (том 1, а.с. 80). Отже, на думку
суду всі вищевказані дії позивача, та
пов'язані з ними витрати - написання
Договору завдатку, оформлення
технічної документації, витрати на
нотаріальні дії, перебудування та
комплексний ремонт в квартирі були
зроблені позивачем самовільно, без
досягнення угоди з відповідачем, без
укладання між сторонами належних
договорів згідно вимог чинного
законодавства, отже позивач не має
законних підстав вимагати від
відповідача стягнення коштів на
відшкодування самовільно понесених
ним тільки на свій розсуд витрат. При
цьому суд не знаходить підстав і для
застосування положень статей 1212 та 1214
ЦК України, оскільки позивачем не
доведено, що відповідач набула або
зберегла майно у себе за його рахунок
без достатньої правової підстави -
перепланування квартири та
комплексний ремонт, як було зазначено
вище були зроблені позивачем
самовільно без згоди на те власників
квартири.

Таким чином, суд знаходить повну
безпідставність вимог позивача, які не
обґрунтовані, не підтверджені доказами
і задоволенню не підлягають повністю.

У свою чергу не підлягають задоволенню
вимоги відповідача, викладені в
запереченні на позов про зобов'язання
позивача повернути їй документи,
оскільки такі вимоги є складовою
частиною зустрічного позову, який
відповідач до суду не подавала, при
цьому не була позбавлена такої
можливості.

На підставі викладеного, керуючись ст.
55 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.
203, 215, 216, 626, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 14, 15,
57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення коштів - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

В.В.Попов.