Номер провадження: 22-ц/785/2315/14
Номер справи місцевого суду: 495/7751/13-ц
Головуючий у першій інстанції Чебан
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Процик М.В., Доценко Л.І.,

При секретарі - Жус І.О.

За участю представника позивача-
ОСОБА_7

Представника відповідача- Гафійчук С.Д.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
представника Комунального
підприємства «Автотрансервіс» на
рішення Білгород-Дністровського
районного суду Одеської області від
17.12.2013 року по справі за позовом ОСОБА_5
до КП «Автотрансервіс»

-про стягнення середньомісячного
заробітку за весь час прострочення
сплати належних на час звільнення сум
та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

30 вересня 2013 року позивач
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом в якому зазначав, що наказом
01.02.2010 року він був прийнятий на роботу
в КП «Автотранссервіс» на посаду
контролера технічного стану, з
посадовим окладом 869 грн. Наказом № 21-К
від 19.03.2012 року його було звільнено за
п. 4 ст. 40 КЗпП України. Проте повний
розрахунок під час звільнення з ним
проведений не був так як йому невірно
було встановлено тарифний оклад,
заробітна плата за період з квітня 2011
року по 01.01.2-012 року нараховувалась та
виплачувалась невірно та тільки 16
серпня 2013 року він поштою отримав
кінцевий розрахунок.

Позивач просив суд стягнути на свою
користь середній заробіток за час
затримки остаточного розрахунку,
передбачений ст.117 КЗпП України з 19.03.2013
року по 16.08.2013 року у розмірі 24 783,84 грн.,
а також моральну шкоду в розмірі-29 248,84
грн.

Рішенням Білгород-Дністьвського
міськрайонного суду Одеської області
від

17 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_5
до Комунального підприємства

гранссервіс» про стягнення з
підприємства середнього заробітку за
весь час прострочення належних на час
звільнення сум та відшкодування
моральної шкоди задоволені. Стягнуто з
Комунального підприємства
«Автотранссервіс» на користь ОСОБА_5
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
у розмірі 23 968,10 грн. (двадцять гри
тисячі дев'ятсот шістдесят вісім
гривень, десять копійок) та моральну
шкоду у розмірі 1000 грн.(тисяча гривень)
Стягнути з Комунального підприємства
«Автотранссервіс» на користь держави
судовий збір у розмірі 229,40 грн. (двісті
двадцять дев'ять гривень сорок
копійок). В решті позовних вимог
відмовив.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового, яким відмовити в
заявлених вимогах посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що ОСОБА_5 було
прийнято на роботу контролером
технічного стану з окладом 869 грн. та
надбавкою за нічний час 20%. З такими
умовами роботи він був ознайомлений,
зарплату отримував та заперечень не
надавав. Йому був встановлений оклад
без застосування коефіцієнтів в
співвідношенні мінімальної тарифної
ставки робітника 1-го розряду
відповідно до додатку № 1 Галузевої
угоди між Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України, Всеукраїнським об'єднанням
обласних організацій роботодавців
підприємств житлово-комунальної
галузі «Федерація роботодавців ЖКГ
України» та Центральним комітетом
профспілки працівників
житлово-комунального господарства,
місцевої промисловості, побутового
обслуговування населення України на
2010-2012 роки. Одночасно посилаються на
помилкове судження щодо застосування
коефіцієнта 1,2, як того вказує і
Державна фінансова інспекція, так як
він є некваліфікований працівник та
кваліфікаційний розряд йому не
присвоювався.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, пояснення
сторін та допитавши в якості
спеціаліста представника
територіальної державної інспекції з
питань праці в Одеській області ОСОБА_6,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про
задоволення заявлених вимог, районний
суд виходив з того, що ОСОБА_5 був
встановлений оклад без застосування
коефіцієнтів в співвідношенні до
мінімальної тарифної ставки робітника
1-го розряду, що призвело до
недоотримання ним заробітної плати в
розмірі 4 465 грн.40 коп. Виходячи з того,
що ця сума підприємством була
добровільно виплачена 16.08.2013 року,
районний суд прийшов до висновку, що на
день його звільнення з ним не було
проведено повного розрахунку. Виходячи
з 19.03.2012 року ( день звільнення) по 16
серпня 2013 року(добровільно виплачена
сума) кількість днів затримки
становить 515 днів Х 46,54( середньоденний
заробіток)=23 968,10 грн.

Проте з таки судженням суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Згідно ст. 116 КЗпГІ України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Судом встановлено, що позивач з
01.02..2010 року прийнятий на посаду
контролера технічного стану
транспортних засобів, з посадовим
окладом у розмірі 869 грн., що відповідає
законодавчо встановленому розміру
мінімальної заробітної плати. Протягом
2010 року оклад збільшувався при
підвищені мінімального розміру
заробітної плати. З квітня 2011 року
посадовий оклад ОСОБА_5 підвищено на
коефіцієнт 1,078, а з 01.01.2012 року на
коефіцієнт 1,2.

Відповідно до довідки № 01-07-113 від
04.04.2014 року КП «Автотрансервіс»
вбачається, що ОСОБА_5 за період роботи
кваліфікаційний розряд не
присвоювався.

За правилами п.1.1.3. Галузевої
угоди мінімальна тарифна ставка(оклад)
за просту некваліфіковану працю
встановлюється у розмірі не нижче
визначеної законодавством
мінімальної заробітної плати, а
мінімальна тарифна ставка робітника
1-го розряду-у розмірі не менше 120
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати,встановленої законом.
Встановлено: єдину сітку між розрядних
тарифних коефіцієнтів згідно з
додатком № 1 до цієї угоди; коефіцієнти
співвідношення мінімальної тарифної
ставки робітника 1-го розряду( місячної
тарифної ставки) за підгалузями,видами
робіт та окремими професіями до
встановленої угодою мінімальної
тарифної ставки робітника 1-го розряду
згідно з додатком 2 до цієї угоди та інш.

За додатком № 1 Галузевої угоди
Галузевої угоди між Міністерством з
питань житлово-комунальногоподарства
України, Всеукраїнським об'єднанням
обласних організацій роботодавців
підприємств житлово-комунальної
галузі «Федерація роботодавців ЖКГ
України» та Центральним комітетом
профспілки працівників
житлово-комунального господарства,
місцевої промисловості, побутового
обслуговування населення України на
2010-2012 роки встановлена єдина сітка між
розрядних тарифів, відповідно до
котрої коефіцієнт робітників першого
розряду становив-1,0 ; 2-го 1,08 : 3-го 1,20 і
т.д.

В судовому засіданні, допитаний в
якості спеціаліста ОСОБА_6, пояснив,
що за результатами перевірки
керувався не Галузевою угодою між
Міністерством з питань
житлово-комунальногоподарства
України, Всеукраїнським об'єднанням
обласних організацій роботодавців
підприємств житлово-комунальної
галузі «Федерація роботодавців ЖКГ
України» та Центральним комітетом
профспілки працівників
житлово-комунального господарства,
місцевої промисловості, побутового
обслуговування населення України на
2010-2012 роки та додатками, а Галузевою
угодою між Міністерством транспорту
та зв'язку України, Фондом державного
майна України на 2009-2010 рік.

По результатам розгляду звернення
представника позивача, Державна
фінансова інспекція в Одеській області
виходила з того, що посадовий оклад
ОСОБА_5 В з квітня 2011 року по 01.01.2012 року
не відповідав мінімальній тарифній
ставці робітників 1-го розряду.( а.с.36-38)

Виходячи з того, що ОСОБА_5 за
період його роботи кваліфікаційний
розряд не присвоювався, він не є
кваліфікованим працівником, що
відповідно до додатку № 1 Галузевої
угоди встановлена єдина сітка
міжрозрядних тарифних коефіцієнтів,
професія, котру займав позивач не
включена в додаток № 2, висновок
Державної фінансової інспекції в
Одеській області про порушення
підприємством КП «Автотранссервіс»
п.1.1.3 Галузевою угодою, ст.ст.5, 9 Закону
України «Про колективні договори та
угоди» від 01.07.1993 року ст.ст.18,96,97
Кодексу законів про працю України в
зв'язку з невідповідністю мінімальній
тарифній ставці робітника 1-го розряду
ОСОБА_5 є помилковим.

Нарахування заробітної плати ОСОБА_5
згідно особового рахунку
розрахункових відомостей проводилося
за посадою контролера технічного
стану.

Доводи представника позивача про те, що
позивач займав посаду, відповідно до
якої необхідно застосовувати
коефіцієнт співвідношення
мінімальної тарифної ставки не може
бути прийнято до уваги так як в
додатку № 2 відсутня посада «контролер
технічного стану», що не дає підстав
для застосування позивачеві до
тарифного окладу коефіцієнт 1,2.

Посилання на отримання позивачем
16 серпня 2013 року поштою 4 465,40 грн., як
кінцевого розрахунку, не може бути
підставою для застосування ст.117 КЗпП
України, оскільки порушень щодо
встановлення ОСОБА_5 розміру
посадового окладу не встановлено.
Виплата цієї суми сама по собі не може
бути підставою для задоволення
позовних вимог так як затримка
розрахунку при звільнені не
встановлена так як позивач виконував
просту некваліфіковану працю, йому
заробітна плата нараховувалась
відповідно до посадового окладу та у
повному обсязі.

На момент звільнення ОСОБА_5 19.03.2012 року
всі належні йому суми були нараховані
та виплачені, а тому його вимоги не
підлягають задоволенню.

За таких обставин, районний суд
помилково прийшов до висновку, про те,
що посадовий оклад ОСОБА_5 з квітня 2011
року по 01.01.2012 року не відповідав
мінімальній тарифній ставці робітника
1-го розряду та безпідставно застосував
положення ст.117 КЗпП України
стягнувши на користь позивача
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 23 968,10 грн., а тому в
силу ст. 309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового, про відмову в заявлених
вимогах.

Одночасно судова колегія
приходить до висновку, що підстав для
стягнення моральної шкоди немає так як
не встановлено відповідачем порушень
трудового законодавства.

Керуючись ст. ст. 309 ч.1 п.3,4; 316; 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Комунального підприємства
«Автотрансервіс» задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського
районного суду Одеської області від
17.12.2013 року скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_5 до КП
«Автотрансервіс» про стягнення
середньомісячного заробітку за весь
час прострочення сплати належних на
час звільнення сум та моральної
шкоди-відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Голодуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
Л.І.Доценко

М.В.Процик