У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Кафідової О.В.,

суддів:
Висоцької В.С., Попович О.В.,

Коротуна В.М.,
Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
спадкоємців від права на спадкування,
визнання права на спадкування та права
власності на майно в порядку
спадкування за законом, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 03 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 1995 року проживала однією сім'єю
без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, що
встановлено рішенням Бродівського
районного суду Львівської області від
17 жовтня 2011 року, та є спадкоємцем
четвертої черги за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер та після
нього залишилось спадкове майно.
Відповідачі по справі є спадкоємцями
померлого третьої черги за законом і
звернулись до нотаріальної контори із
заявами прийняття спадщини. Проте за
життя вони не брали участь у наданні
допомоги спадкодавцеві, незважаючи на
те, що він був інвалідом, не міг
самостійно забезпечувати себе та
постійно потребував стороннього
догляду і допомоги на лікування.
Посилаючись на ч. 5 ст. 1224, ст. 1259 ЦК
України, ОСОБА_3 просила усунути
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від права
на спадкування за законом після ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнати за нею,
ОСОБА_3, право власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
після померлого ОСОБА_9

Рішенням Бродівського районного суду
Львівської області від 18 червня 2012 року
позов задоволено. Усунуто ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 від права на спадкування
за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 Визнано за ОСОБА_3
право власності в порядку спадкування
за законом на спадщину, яка відкрилась
ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті ОСОБА_9, а саме
на: автомобіль ГАЗ 31029, реєстраційний
номер НОМЕР_1; будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1; будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_2; земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
площею 2,1494 га, розташовану у

с. Берлин Язлівчицької сільської ради
Бродівського району Львівської
області; земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,2579 га, розташовану у с. Берлин
Бродівського району Львівської
області; земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,25 га,
розташовану у АДРЕСА_2; земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства площею 0,2319
га, розташовану у

с. Берлин Бродівського району
Львівської області; земельну ділянку
для ведення особистого селянського
господарства площею 0,6079 га,
розташовану поза межами населених
пунктів Язлівчицької сільської ради
Бродівського району Львівської
області; земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,1808 га у с. Берлин Бродівського
району Львівської області; земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства площею 0,1090 га
у с. Берлин Бродівського району
Львівської області.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 03 червня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційний скарзі представник
ОСОБА_3- ОСОБА_8 порушує питання про
скасування рішення апеляційного суду
та залишення в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
доведеності обставин того, що померлий
ОСОБА_9 тривалий період до часу смерті
перебував у безпорадному стані через
погане здоров'я, потребував сторонньої
допомоги, піклування, догляду, але
відповідачі не пропонували йому
допомогу, не опікувались ним, тобто
свідомо ухилялись від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця.
Також суд першої інстанції дійшов
висновку, що ОСОБА_3 з 1995 року проживала
з спадкодавцем ОСОБА_9 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, тобто більше ніж 5
років до часу відкриття спадщини, отже
вона є спадкоємцем четвертої черги за
законом, тому визнав за нею право
власності на спадкове майно.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд зазначив, що
підстав для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК
України немає, адже спадкодавець
ОСОБА_9 на час смерті не перебував у
безпорадному стані у розумінні цієї
статті, не потребував сторонньої
допомоги, крім того, на час смерті
спадкодавця двоє із спадкоємців
перебували у віці значно старшому за
нього, тобто їх не можна визнати
особами, які умисно ухилялись від
надання допомоги та обов'язку
утримувати спадкодавця.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК
України особа може бути усунена від
права на спадкування за законом, якщо
судом буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень, поданих
судом у п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК України не були зобов'язані
утримувати спадкодавця. Безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_9 був інвалідом 3 групи загального
захворювання, до останнього дня життя
працював охоронцем у ТОВ «Нива», у
безпорадному стані у розумінні ч. 5 ст.
1224 ЦК України не перебував, мав
достатній матеріальний стан, отримував
як пенсію, так і заробітну плату.

Всі спадкоємці за законом - відповідачі
по справі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на час смерті спадкодавця були
особами старшого за нього віком,
зокрема ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_7 -
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дані про те, що спадкодавець потребував
сторонньої допомоги, у тому числі
матеріальної, а спадкоємці свідомо
ухилялись від її надання, у справі
відсутні.

Таким чином, рішення суду апеляційної
інстанції про відмову у задоволенні
позову є правильним, ухвалене із
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

Частиною 1 ст. 335 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 03 червня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.В. Кафідова

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Коротун

О.В.
Попович

О.В.
Ступак