АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/1197/14
Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.
Доповідач Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Октябрської
районної у м. Полтаві ради

на заочне рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 24 вересня
2013 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, територіальної громади м.
Полтави про виділ квартири в окреме
домоволодіння, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому
просить, виділити квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 42,6 кв.м. в окреме
домоволодіння, розміщене на земельній
ділянці загальною площею 393,0 кв.м.

Заочним рішенням Октябрського
районного м. Полтави від 24 вересня 2013
року такий позов задоволено.

Виділено ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 42,6 кв.м. в окреме
домоволодіння, розміщене на земельній
ділянці загальною площею 393,0 кв.м.

З судовим рішенням не погодилася
Октябрська районна у м. Полтаві рада,
яка участі у розгляді справи у суді
першої інстанції не приймала, та подала
на нього апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову, зокрема зазначає, що спірна
квартира хоча і є окремим об'єктом
нерухомого, майна однак на неї не
розповсюджується дія положення ст. 364
ЦК України, яка регламентує порядок
виділення частки із права спільної
часткової власності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апелянта, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення за
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі договору купівлі-продажу від
02.06.2006року № ВСТ 954891 реєстраційний № 644,
посвідченого міським приватним
нотаріусом ОСОБА_4, ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1.

Квартира АДРЕСА_1 в м. Полтаві
складається в цілому з ІV - веранди пл. 8.7
кв.м.; 2- кухні пл. 8,9 кв.м.; 3 - передпокою
пл. 8,8 кв.м.; 4 - кімнати пл. 16,2 кв.м.
Загальна площа становить 42,6 кв.м.

У фактичному користуванні позивача
знаходиться земельна ділянка площею
393,0 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Полтавської міської ради «Про зняття
одноповерхових будинків з балансів
міських ГЖЕД» від 19.01.2007року дозволено
ГЖЕД № 4 зняти з балансу відповідну
частку одноповерхового жилого будинку,
а саме квартиру АДРЕСА_1 для подальшого
самостійного технічного
обслуговування власником.

На виконання даного рішення наказом
ГЖЕД № 4 «Про зняття одноповерхових
будинків та квартир з балансу» від
30.01.2007року АДРЕСА_2 знята з балансу ГЖЕД
для подальшого самостійного
технічного обслуговування.

З метою приватизації земельної ділянки
позивач звернувся до виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради з відповідною заявою, але
останньому було відмовлено в зв'язку з
тим, що відповідно до норм чинного
законодавства передача земельних
ділянок у власність під квартири
неможлива.

Задовольняючи позовні вимоги повністю
суд першої інстанції вважав їх
доведеними та обґрунтованими.

Проте, з таким висновком колегія суддів
не може погодитися за наступних
обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України
квартира - ізольоване помешкання в
житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому
проживання.

За змістом п.1.3 Інструкції з ведення
погосподарського обліку в сільських,
селищних та міських радах, що
затверджена наказом Державного
комітету статистики України від 08.12.2010
року № 491 квартира - внутрішня
ізольована частина будівлі, яка
відокремлена від інших суміжних
приміщень стінами без прорізів або
глухими перегородками, за наявності
необхідних підсобних приміщень (кухня,
туалет, ванна), а також має самостійний
вихід на вулицю, двір, коридор
загального користування або сходову
клітку.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам
квартири у дво- або багатоквартирному
житловому будинку належать на праві
спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч. 1 ст.355 ЦК України -
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників) належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, не є правом, що
самостійно реалізується особою, яка
бажає виділу, а має здійснюватись на
підставі укладеного між усіма
співвласниками договору.

Положення про виділ частки із майна, що
є у спільній сумісній власності
закріплені ст. 370 ЦК України, зокрема
частиною 3 даної статті передбачено, що
виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється у
порядку, встановленому статтею 364 цього
Кодексу.

Згідно з частиною 3 ст. 364 ЦК України
договір про виділ у натурі частки з
нерухомого спільного майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Нотаріально посвідчений договір є
правовстановлюючим документом на
нерухоме майно згідно вимог Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких проводиться реєстрація
прав власності на об'єкти нерухомого
майна, що затверджений наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5. Право власності на
нерухоме майно, набуте за таким
договором, підлягає реєстрації у
органах, що здійснюють державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно і виникає з моменту державної
реєстрації.

Звернувшись з заявою до Виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтави ради про виділ квартири в
окреме домоволодіння та присвоєння
окремої поштової адреси, ОСОБА_1 було
відмовлено, так як для цього потрібна
письмова згода інших співвласників
даного житлового будинку, а саме
власників квартир № 2, 3 та
рекомендовано звернутися до суду.

На даний час, як і на час розгляду
справи місцевим судом, така згода
відсутня.

Разом з тим, позивач звернувшись до
суду з позовною вимогою про виділ
квартири в окреме домоволодіння, мав
намір використовувати та
приватизувати земельну ділянку, на
якій розміщений спірний об'єкт
нерухомості, для його подальшого
обслуговування.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЗК України,
порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та при
будинкові території, визначаються
співвласниками.

Відповідно вимог ст. 116 Земельного
кодексу України, громадяни набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених
Земельним кодексом України.

Судове рішення не може підміняти
встановлений чинним законодавством
порядок здійснення виділу частки майна
в спільній власності та набуття права
власності чи користування земельною
ділянкою.

Отже, вирішуючи спір, суд на зазначені
вимоги закону уваги не звернув, у
порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України
належним чином не визначився з
характером спірних правовідносин та не
взяв до уваги те, що відсутність згоди
інших співвласників житлового будинку
позбавляє можливості виділу квартири в
окреме домоволодіння з подальшим
наданням йому юридичної адреси із
зміною статусу житлового приміщення з
квартири в багатоквартирному будинку в
окремий будинок, а також права
користування земельною ділянкою на
якій він розташований.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції було ухвалене рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
положень п.4 ч.1. ст. 309 ЦПК України є
підставою для його скасування з
ухваленням нового рішення про відмову
позову.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4
ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Октябрської
районної у м. Полтаві ради -
задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 вересня 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
територіальної громади м. Полтави про
виділ квартири в окреме домоволодіння
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б.
/підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
______________ Панченко О.О.