АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4857/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1314/14
Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С.
Доповідач Бутенко С. Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Панченка О.О., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Нестеренко А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО»

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 10 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання договору недійсним та
стягнення грошових коштів ( в порядку
захисту прав споживача).

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом,
в якому просила визнати недійною угоду
№ 363537 від 04 травня 2011 року про надання
послуг системи «АвтоТак», укладену між
нею та ТОВ «АВТО ПРОСТО» та стягнути з
ТОВ «АВТО ПРОСТО» на її користь 87 697 грн.
44 коп., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позову посилалася на
невідповідність угоди вимогам ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки містить
несправедливі умови договору щодо
встановлення жорстких обов'язків
споживача, тоді як надання послуги
обумовлене лише власним розсудом
виконавця: виконавець має право в
односторонньому порядку змінювати
характеристики автомобіля, визначати
вартість товару на момент його
поставки споживачу, збільшувати
вартість товару без надання споживачу
права розірвати договір у разі
збільшення вартості порівняно з тією,
що була погоджена сторонами на момент
укладення договору.

Крім того, угода не відповідає вимогам
ст. 19 вказаного Закону, якими
заборонена нечесна підприємницька
діяльність, що вводить споживача в
оману, зокрема така, як утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, а також вимогам ст.
34 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», за якою здійснення
діяльності без надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових актів від фізичних осіб,
дозволяється тільки після отримання
відповідної ліцензії, яку відповідач
ТОВ «АВТО ПРОСТО» не одержало.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 10 лютого 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсною угоду № 363537 від 04
травня 2011 року про надання послуг
системи «АвтоТак», укладену між ОСОБА_1
та ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Стягнуто з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь
ОСОБА_1 87 697 грн. 44 коп.

Вирішено питання судових витрат.
Стягнуто з ТОВ «АВТО ПРОСТО» в дохід
держави 876 грн. 97 коп. судового збору.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржило ТОВ «АВТО ПРОСТО», яке в
апеляційній скарзі просить рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити
повністю. Посилається на порушення та
неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 2, 3, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України, встановивши за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
апеляційний суд вправі скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
04 травня 2011 року між позивачкою ОСОБА_1
та відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО»
укладено угоду № 363537, предметом якої є
надання учаснику програми «АвтоТак»
фінансових послуг, спрямованих на
придбання автомобіля в групах.

За умовами укладеної угоди позивачка
мала сплатити до системи: вступний
внесок у розмірі 5374 грн. 08 коп.;
щомісячні чисті внески - 0,8333%; щомісячні
внески в оплату послуг (плата за
послуги з формування груп клієнтів
системи та за здійснення
організаційних дій з визнання
автомобіля) - 0,5% + ПДВ; щомісячні внески
в оплату страхового платежу - 0,065% та
плату за послуги, пов'язані з видачею
автомобіля (платіж, що підлягає сплаті
в момент визнання за ним автомобіля) - 3%
+ ПДВ.

Згідно з додатком № 1 до зазначеної
Угоди ОСОБА_1 отримала право на
придбання автомобіля марки CHEVROLET
модель Cruze, вартістю 149280 грн..

При підписанні угоди позивачка
сплатила вступний внесок в розмірі 5374
грн. 08 коп. за вступ до системи
придбання автомобіля в групі.

Всього за період з травня 2011 року по
серпень 2013 року на банківський рахунок
ТОВ «АВТО ПРОСТО» позивачка ОСОБА_1
сплатила 87 697 грн. 44 коп.

Станом на вересень 2013 року автомобіль
позивачка ОСОБА_1 не отримала.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 на
підставі ст.ст. 215, 216 ЦК України
місцевий суд виходив з того, що Угода
суперечить положенням ст.ст. 18, 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
внаслідок здійснення ТОВ «АВТО ПРОСТО»
нечесної підприємницької практики, яка
є такою, що містить несправедливі
умови, зокрема, такі як утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем а тому Угода
підлягає визнанню недійсною із
застосуванням правових наслідків
недійсності правочину.

Крім того, на час укладення Угоди
ліцензії на надання фінансових послуг
у відповідності до вимог ст. 34 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» у ТОВ «АВТО ПРОСТО»
не було.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погодитися не
може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу. Зокрема, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Законом України «Про захист прав
споживачів» (ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19)
встановлено недійсність правочинів,
здійснених з використанням нечесної
підприємницької практики, яка полягає,
зокрема у введенні в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів з метою
діяльності пірамідальної схеми, коли
споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції.

Проте таких обставин по справі не
встановлено і суду не доведено.

Як вбачається з Угоди сторін, ТОВ «АВТО
ПРОСТО» надає позивачці, як учаснику
системи «АвтоТак», адміністративні
послуги, у тому числі фінансового
характеру, з метою придбання нею
автомобіля у групі.

При цьому, ТОВ «АВТО ПРОСТО» гарантує
надання кожному учаснику права на
отримання автомобіля за умови
виконання ним всіх зобов'язань,
передбачених Угодою.

Зобов'язання АВТО ПРОСТО щодо надання
послуг з придбання автомобіля
учасником забезпечуються угодами,
укладеними між АВТО ПРОСТО та
постачальником автомобіля.

За правилами функціонування системи
придбання автомобілів у групах
«АвтоТак» (стаття 8), що є додатком № 2 та
невід'ємною частиною Угоди, учасник
набуває право на отримання автомобіля
та відповідно у ТОВ «АВТО ПРОСТО»
виникає обов'язок передати автомобіль
у зазначений термін, якщо учасник на
момент фактичної передачі автомобіля
належно виконує свої зобов'язання.
Водночас ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов'язане
надіслати постачальнику замовлення на
передачу автомобіля учаснику протягом
5 робочих днів після того, як учасник,
який одержав право на отримання
автомобіля, здійснить відповідні
платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ «АВТО
ПРОСТО» та виробником (дистриб'ютором
чи імпортером) останній протягом 30
календарних днів з дня отримання
замовлення зобов'язаний передати
автомобіль учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля (п. 8.1.
додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють
учаснику сплачувати ціну автомобіля
щомісячними внесками за узгодженим
сторонами графіком. Учасник набуває
право на отримання автомобіля до
повної оплати за товар - автомобіль, але
продовжує сплачувати внески до повної
сплати вартості одержаного автомобілю
за умови надання ним гарантій, що
забезпечують виконання ним своїх
зобов'язань.

Таким чином, Угодою передбачена
щомісячна сплата внесків за (товар)
автомобіль, який передається
споживачеві в рамках укладеної угоди, а
не за можливість одержання права на
купівлю товару, що виключає наявність
ознак «пірамідальної схеми» в
розумінні п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Споживач, який виконав всі умови Угоди,
має право вимагати від ТОВ «АВТО
ПРОСТО» виконання свого зобов'язання -
оплати продавцеві вартості автомобіля
та передачі автомобілю споживачу,
незалежно від того, чи сплачують кошти
інші учасники групи.

Система придбання автомобілів в групах
«АвтоТак» функціонує таким чином, що
кількість учасників групи, яким
надається право на отримання
автомобіля, відповідає кількості
автомобілів, яку можна придбати за
рахунок Чистого Фонду групи,
створеного за рахунок щомісячних
внесків учасників групи (ст.ст. 1, 4
додатку № 2 до Угоди). Тобто, придбання
товару (автомобілю) здійснюється не за
рахунок залучення учасником інших
споживачів схеми, а шляхом формування
відповідачем груп учасників та
створення Фонду групи за рахунок усіх
Чистих внесків, які сплачуються
учасниками даної групи, частина якого
після відрахування від нього 5% до Фонду
повернення коштів, призначена для
придбання автомобілів для учасників.

За вказаних обставин, висновок суду
першої інстанції про те, що діяльність
ТОВ «АВТО ПРОСТО» за Угодою сторін є
функціонуванням «пірамідальної
схеми», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів», у зв'язку з відсутністю
обов'язкових ознак «пірамідальної
схеми» - безтоварність та сплати
компенсації одним учасником за рахунок
інших, оскільки за схемою придбання
товарів у групах придбавають товари
усі учасники за рахунок об'єднання
внесків кожного з них. Різниця між
споживачами - учасниками схеми є тільки
в черговості одержання автомобіля
кожним з них відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, незалежно
від платежів інших учасників групи.

Отже, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких товар може бути одержаний
(у тому числі закріплює відповідні
права та обов'язки сторін), до такого
правочину не може бути застосовано
визначення «пірамідальної схеми».

Вказана правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс 13 та
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Лише факт неотримання позивачкою
автомобіля, на чому ґрунтуються
висновки суду першої інстанції, за
умови сплати нею 87 697 грн. 44 коп. внесків
при ціни автомобіля за Угодою - 149 280 грн.
не є свідченням введення позивача в
оману та створення «пірамідальної
схеми» відповідачем.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, під час укладення Угоди
позивачка ОСОБА_1 засвідчила своїм
підписом факт ознайомлення, розуміння
та згоди з усіма визначеними умовами та
змістом Угоди та додатків до неї.

Не подавши в семиденний термін до ТОВ
«АВТО ПРОСТО» заяву про розірвання
Угоди, як то передбачено п. 13.8 ст. 13
додатку № 2 до Угоди, позивачка
фактично погодилась на участь в
системі «АвтоТак», чим засвідчила своє
розуміння та згоду з правилами
придбання автомобілю у групах та усіма
умовами Угоди.

Обставин, які унеможливлюють отримання
автомобілю позивачкою по справі не
встановлено і суду не доведено.

Колегія суддів не погоджується також і
з висновком місцевого суду про
невідповідність Угоди вимогам ст. 34
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг».

Послуги з адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групах
віднесено до фінансових послуг Законом
України від 2 червня 2011 року № 3462-IV «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг», який введено в дію
з 9 січня 2012 року - тобто після укладення
між сторонами спірної Угоди від 4
травня 2011 року.

На підставі вказаного Закону
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, затвердила
Ліцензійні умови провадження
діяльності з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах (розпорядження від 9
жовтня 2012 року № 1676).

Отже, виходячи з дії актів цивільного
законодавства у часі (ст. 58 Конституції
України, ст. 5 ЦК України), висновки
місцевого суду щодо відсутності у ТОВ
«АВТО ПРОСТО» на час укладання Угоди
відповідного дозволу (ліцензії) на
здійснення діяльності з надання
фінансових послуг є безпідставними.

19 січня 2012 року ТОВ «АВТО ПРОСТО»
зареєстровано як фінансову установу, а
25 грудня 2012 року надано ліцензію на
здійснення діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах, що
засвідчує правомірність діяльності
відповідача із залучення грошових
коштів учасників групи, об'єднання цих
коштів з метою придбання та розподілу
товарів між учасниками групи, у тому
числі й до введення законом
ліцензування такої діяльності, тому
висновок суду про вчинення правочину з
використанням відповідачем нечесної
підприємницької практики, а, отже,
недійсність Угоди сторін не можна
вважати правильним.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції також
неправильно застосував положення ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», як підставу недійсності
правочину, не взявши до уваги, що у разі
визнання умов договору
несправедливими, договір може бути
визнаний недійсним в цілому на вимогу
споживача лише у разі коли зміна
положення або визнання його недійсним
зумовлює зміну інших положень
договору, що по справі не встановлено.

Крім того, висновки суду щодо
недійсності Угоди внаслідок
несправедливості її умов є
безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів» умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Отже, для кваліфікації умов договору
несправедливими необхідна наявність
одночасно таких ознак: умови договору
порушують принцип добросовісності;
умови договору призводять до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов'язків сторін; умови договору
завдають шкоди споживачеві.

За узгодженими сторонами умовами
договору (додаток № 2 до Угоди), право
вибору марки та/або моделі, що
відрізняється від марки та/або моделі
автомобіля, зазначеної в додатку № 1,
належить споживачу, а не є прерогативою
ТОВ «АВТО ПРОСТО», при цьому споживач
сплачує різницю поточної ціни
автомобіля, якщо обрана ним марка
та/або модель коштує дорожче, або
обирає один із способів зарахування
різниці між цінами автомобілів, якщо
обрана споживачем марка та/або модель
коштує дешевше; поточна ціна
автомобіля, що є основою для розрахунку
розміру складових Повних внесків та
інших платежів, передбачених Угодою,
встановлюється в останній робочий день
кожного місяця виробником та/або
імпортером, дистриб'ютором, а не ТОВ
«АВТО ПРОСТО»; учасник, який не отримав
автомобіль, має право розірвати Угоду
за власним бажанням, про що письмово
повідомляє ТОВ «АВТО ПРОСТО» і йому
повертаються всі сплачені за Угодою
Чисті внески, що розраховуються
відповідно до поточної ціни
автомобіля, дійсної в місяці, коли
такий учасник повідомив про розірвання
Угоди, за вирахуванням відступного.

З огляду на зазначені обставини
висновки місцевого суду, що укладена
між сторонами Угода порушує права
споживача, оскільки містить
несправедливі умови щодо встановлення
жорстких обов'язків споживача, тоді як
надання послуги обумовлене лише
власним розсудом виконавця, не
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи.

Отже, неправильне застосування судом
норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи призвело до
неправильного вирішення спору.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
постановленням по справі нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 за їх
безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 10 лютого 2014 року -
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання договору недійсним та
стягнення грошових коштів в порядку
захисту прав споживача - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/
О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко