У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області, прокуратури
Малинського району про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями і діями
органів прокуратури, за касаційною
скаргою Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області, подану
представником Шморгун О.П., на ухвалу
Малинського районного суду
Житомирської області від 7 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 11 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Малинського районного суду
Житомирської області від 7
жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 11 грудня 2013
року, позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з
Державної казначейської служби
України за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання коштів
з єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_4 53 грн. 62 коп.
на відшкодування матеріальної шкоди та

30 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством та судом. У
решті позовних вимог - відмовлено за
безпідставністю.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування постановлених у
справі ухвал судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, із ухваленням
нового рішення у справі про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Постановляючи оскаржувані судові
рішення (ухвали), суди дійшли
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позову ОСОБА_4

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої і
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області, подану
представником Шморгун О.П.,
відхилити, ухвалу Малинського
районного суду Житомирської області
від 7 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 11 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Макарчук М.А.,
Нагорняк В.А.