Справа № 2/489/625/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2014 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Гродновій А.М.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2014 року ОСОБА_2 звернулась із
позовною заявою до ОСОБА_3 про
виселення. Вказувала на те, що їй на
праві власності належать житлові
приміщення блоку НОМЕР_1-НОМЕР_2, 1/2
частка коридору та вбиральня в
будинку АДРЕСА_1. Однак в цих житлових
приміщеннях проживає відповідачка
ОСОБА_3, добровільно виселитися з
належного позивачці жилого приміщення
відповідачка відмовляється, в зв`язку з
чим ОСОБА_2 не має можливості на власний
розсуд користуватися належним їй
нерухомим майном.

Посилаючись на вищевикладене
позивачка просила суд усунути
перешкоди в користуванні та
розпорядженні нерухомим майном, шляхом
виселення ОСОБА_3 з кімнат № НОМЕР_1,
НОМЕР_2 житлового блоку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не
з`явилась, повідомлялась судом про
розгляд справи належним чином, причини
неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи ТОВ
"Ніконджитбудсервіс" в судове
засідання не з`явився, від нього
надійшла заява з проханням розглядати
справу за його відсутності.

Згідно ухвали суду проводиться заочний
розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступне.

Відповідно до ст..66 Закону України «Про
виконавче провадження», на підставі
акта проведення прилюдних торгів від
21.09.2005 року ОСОБА_2 отримала Свідоцтво
про право власності від 07.11.2013 р., яке
було видано приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, та згідно якого ОСОБА_2
на праві власності належить майно, що
складається з: житлових приміщень
блоку НОМЕР_1-НОМЕР_2, загальною площею
33,60 кв.м., які мають наступний опис:
житлова кімната загальною площею 11,6
кв.м., житлова кімната загальною
площею 16,4 кв.м., 1/2 частка коридору
загальною площею 4,3 кв.м., вбиральня
загальною площею 1,3 кв.м., в будинку
АДРЕСА_1.

Цей будинок має статус гуртожитку.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження майном.

Гарантуючи захист власності, закон
надає власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК,
які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатись своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом
звернення до суду із позовом про
усунення перешкод у користуванні
власністю.

Проте, згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем суду надано Свідоцтво про
право власності ОСОБА_2; копію
договору, укладеного між ООО
«Ніконджилбудсервіс» та ОСОБА_3 № 315
від 11.11.2003 року на право користування
житловим приміщенням кімнат НОМЕР_1,
НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 терміном на
однин рік с подальшою пролонгацією та
постійною реєстрацією за зазначеною
адресою; копію довідки ТОВ
«Ніконджитбудсервіс» від 04.01.2007 року
щодо розірвання договору від 11.11.2003
року з ОСОБА_3 через продажу
зазначеного житлового приміщення
ОСОБА_2

Будь-яких доказів проживання
відповідача за вказаною адресою, або
створювання перешкод у користуванні
власнику житлом, станом на час подачі
позову, ОСОБА_2 суду не надала.

З вимогою, попередженням щодо
виселення ОСОБА_3 із житла в
добровільному порядку, позивач не
зверталась.

ОСОБА_3 має право користування
приміщеннями гуртожитку відповідно до
Правил, затверджених Примірним
положенням про гуртожитки, затв.
Постановою Ради Міністрів УССР від 03.06
1986 р., № 208, доки, при наявності спору, не
будуть задоволені вимоги щодо її
виселення, визнання такою, що втратила
право користування.

Клопотань щодо приєднання до
матеріалів справи або витребування
доказів, представник позивача суду не
заявляв.

Таким чином відсутні підстави вважати,
що відповідач створює які-небудь
перешкоди у користуванні власністю
позивачу, що ОСОБА_3 дійсно проживає за
зазначеною адресою на час розгляду
справи судом.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов
до висновку, що заявлені позивні вимоги
не підлягають задоволенню через їх
недоведеність.

На підставі ст.ст. 16, 317, 379, 382, 386, 391 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88,
212-214, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
майном шляхом виселення - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем шляхом подачі
апеляційної скарги апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: