Номер провадження 22-ц/775/1764/2014
Справа № 22ц/775/1764/14
Головуючий 1 інстанції Марченко
Доповідач Кішкіна І.В.
13 лютого 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:
головуючого судді
суддів
Кішкіної І.В., Кіянової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки Донецької області від 10
січня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа» про
зобов'язання здійснити перерахунок
Рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки Донецької
області від 10 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа» про
зобов'язання здійснити перерахунок
заборгованості відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився
ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,
та оскаржив його в апеляційному
порядку, в апеляційній скарзі просить
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що договір між ОСОБА_1
та ПАТ «Горлівськтепломережа» не
укладався, крім того, суд першої
інстанції зазначає, що відключення
квартири АДРЕСА_1 від
внутрішньобудинкових мереж
централізованого опалення здійснено
самовільно, але радіатори обігріву
були відключені до придбання позивачем
квартири, про що свідчить акт
комунального підприємства, тому з боку
ОСОБА_1 не було допущено порушень, при
цьому суд першої інстанції не врахував,
що фактично теплопостачання не
поставлялось, тому і заборгованості
виникнути не може.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2, яка діє на підставі договору, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчить телефонограма,
зареєстрована в журналі телефонограм
за № 11804 від 06 лютого 2014 року.

Представник відповідача ПАТ
«Горлівськтепломережа» Мєшкова О.О.,
яка діє на підставі довіреності, в
судовому засіданні апеляційної
інстанції просила апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
питання про відключення квартири
позивача від системи централізованого
опалення не було узгоджено у
встановленому законом способом, ПАТ
«Горлівськтепломережа» правомірно
нараховує та виставляє позивачеві
оплату за послуги з теплопостачання за
відкритим особовим рахунком
відповідності до п. 3.3.3 договору
купівлі-продажу квартири від 15 червня
2011 року, за яким покупець ОСОБА_1
зобов'язався сплатити борги продавця
за житлово-комунальні послуги в
повному обсязі, які утворилися до
моменту посвідчення цього договору,
крім того, відсутні правові підстави
для здійснення перерахунку за особовим
рахунком та виключення заборгованості
з теплопостачання попередніх
власників.

З вказаним висновком суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачеві ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 15 червня 2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Горлівського міського нотаріального
округу та зареєстрованого в реєстрі за
№ 2497, належить на праві приватної
власності квартира за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.26).

Право на цю нерухомість позивач
зареєстрував у встановленому законом
порядку.

ПАТ «Горлівськтепломережа» за
вищевказаною адресою відкрито
особовий рахунок № НОМЕР_1.

Згідно акту від 05 серпня 2013 року,
складеному працівниками ПАТ
«Горлівськтепломережа» та КП
«Східний», в квартирі за вищевказаною
адресою здійснено самовільне
відключення нагрівальних приладів від
внутрішньої системи опалення
житлового будинку.

Відповідно до п. п. 18, 19 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, Затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 жовтня 1992 року №572, власники
квартир, наймачі та орендарі
зобов'язані використовувати
приміщення житлових будинків за
призначенням, забезпечувати
збереження жилих і підсобних приміщень
квартир та технічного обладнання
будинків, дотримувати правил пожежної
безпеки. При появі несправностей у
квартирі вживати заходів до їх
усунення власними силами або силами
підприємств по обслуговуванню житла.

Переобладнання і перепланування жилих
і підсобних приміщень, балконів і
лоджій власниками квартир, наймачами і
орендарями може провадитися лише з
метою поліпшення благоустрою квартири
за відповідними проектами без
обмеження інтересів інших громадян,
які проживають у цьому будинку. Наймачі
та орендарі квартир можуть виконувати
вказані роботи тільки з дозволу
власника будинку (квартири).

Крім того, відповідно до Правил надання
населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 30 грудня 1997 року
№ 1497, споживач - наймач (власник)
квартири (приватного будинку), якому
надаються послуги з централізованого
холодного та гарячого водопостачання,
теплопостачання та водовідведення у
житловому фонді та підсобних
приміщеннях. Споживач не має права
самовільно, з порушенням проектних
рішень переобладнувати і
використовувати не за призначенням та
псувати санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових приміщень
(п.34).

Відповідно до пунктів 25, 26 «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630, відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Таким чином, надані позивачем акти не
доказують факт відключення квартири
від централізованого опалення з
дотриманням відповідних проектних
рішень або порядку затвердженого
центральним органом виконавчої влади з
питань житлово-комунального
господарства, а тому не є підставою для
припинення нарахування оплати за
послуги з теплопостачання.

Крім того, як вбачається з договору
купівлі-продажу квартири за
вищевказаною адресою від 15 червня 2011
року, а саме п. 3.3.3 договору покупець
ОСОБА_4 зобов'язався сплатити борги
продавця за житлово-комунальні послуги
в повному обсязі, які утворилися до
моменту посвідчення цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що
дійсно, заборгованість в сумі 15800,23 грн.
утворилась за період з 1996 року по
жовтень 2013 року, в тому числі коли
власником та споживачем послуг з
теплопостачання з 1996 року по 15 червня
2011 року були інші особи.

Однак суд першої інстанції,
відмовляючи позивачеві у задоволенні
його вимог, обґрунтовано виходив з
того, що для захисту свого порушеного
права ОСОБА_1 використовує спосіб, не
передбачений ст.16 ЦК України, оскільки
розрахована позивачеві сума боргу є
попередньою претензією та не порушує
його права як користувача тими
послугами, що надаються комунальним
підприємством.

Таким чином, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, апеляційний
суд вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені правовідносини,
що склалися між сторонами і їм надана
належна оцінка, в судовому рішенні
повно відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про не
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, не
знайшли свого підтвердження та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
помилкового судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,

у
х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду міста Горлівки Донецької області
від 10 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді