Справа № 344/4322/14-ц
Провадження № 2/344/2536/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

14 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, представника
позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд
до Туреччини або Єгипту в період
серпень-вересень 2014 року терміном на 14
днів дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
супроводі матері без згоди батька.

24 квітня 2014 року позивачем подано до
суду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій просила надати
дозвіл на тимчасовий виїзд до
Туреччини або Єгипту в період
серпень-вересень 2014 року неповнолітній
дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі
матері ОСОБА_2 без згоди та дозволу
батька ОСОБА_4, а також дозволити
позивачу оформляти документи для
виїзду або супроводу неповнолітньої
доньки.

У позовній заяві зазначено, що 25.11.2010
року розірвано шлюб між позивачем та
відповідачем, підтверджується
Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 25.11.2010 року (а.с.4).

Неповнолітня дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із
позивачем, що підтверджується
будинковою книгою для прописки
громадян (а.с.8-9)

Позивач та її представник уточнені
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоч про час і місце судового
розгляду повідомлявся у встановленому
порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1
ст. 224 ЦПК України, та того, що
відповідач про причини неявки суд не
повідомив, а позивач та її представник
подали достатньо матеріалів, які
свідчать про взаємовідносини сторін,
суд вважає, що можливо провести заочний
розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що у позов
підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що у позивача та
відповідача в період шлюбу народилася
дитина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджено Свідоцтвом про
народження (а.с.5).

25.11.2010 року розірвано шлюб між
позивачем та відповідачем,
підтверджується Свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від
25.11.2010 року,виданого відділом РАЦС
Івано-Франківського міського
управління юстиції (а.с.4).

За вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична
особа, яка не досягла шістнадцяти
років, має право на виїзд за межі
України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

За вимогами п.2 ст.4 Закону України «Про
порядок виїзду та в'їзду в Україну
громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Мати має змогу оздоровити та
забезпечити відпочинок неповнолітньої
доньки в Туреччині або Єгипті, беручи
до уваги рекомендації лікаря з метою
оздоровлення дитини.

В позовній заяві позивачем
вказано, що відповідач відмовився
надати свою згоду на виїзд за кордон.

Відповідно до ст.1,2 закону України
«Про охорону дитинства» батьки
зобов'язані забезпечити дітям умови
для достатнього фізичного, духовного
та культурного розвитку.

Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про
права дитини, батьки або у відповідних
випадках законні опікуни несуть
основну відповідальність за виховання
і розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

А тому, з врахуванням вищезазначеного і
ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка
встановлює обов'язок приділяти
першочергову увагу якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини, а також
те, що виїзд дитини за кордон на
оздоровлення та відпочинок не порушує
прав батька, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
такими що підлягають до задоволення
частково.

Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 15, 313 ЦК України, ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду та в'їзду в Україну
громадян України» та керуючись ст.ст.
209, 212-215, 224-226 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд до
Туреччини та Єгипту в період з 01 серпня
2014 року по 30 вересня 2014 року терміном на
14 днів неповнолітній дитині ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі матері ОСОБА_2
без згоди та супроводу батька ОСОБА_4.

Дозволити ОСОБА_2 або її офіційному
представнику, без згоди батька ОСОБА_4
оформлювати документи для тимчасового
виїзду або супроводу неповнолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України.

В задоволенні решти заявлених вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянути
за письмовою заявою відповідача
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя:
Польська
М.В.