Справа №303/8753/13-ц
№2/303/325/14
Номер рядка статистичного
12 лютого 2014 року
міськрайонний суд Закарпатської
головуючого-судді
з участю: представника
позивачки ОСОБА_1
третьої особи Росада А.Ю.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Мукачево
цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
управління Держземагенства у
Мукачівському районі Закарпатської
області про визнання права власності
У грудні 2013 року ОСОБА_8
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору управління
Держземагенства у Мукачівському
районі Закарпатської областа про
визнання права власності на ? частку
земельної ділянки площею 0,0223 га, на
земельні ділянки площею 0,0281 га та 0,0072
га по АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_5
Свої вимоги мотивує тим, що
земельна ділянка розміром 0,0887 га по
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності її покійному
чоловікові та ОСОБА_6 Між останніми був
укладений договір про порядок
володіння, користування та
розпорядження зазначеною земельною
ділянкою, відповідно до якого ОСОБА_6
перейшла земельна ділянка площею 0,0311
га, її покійному чоловікові ОСОБА_5
земельна ділянка площею 0,0353 га, в
спільному користуванні останніх
залишилася земельна ділянка площею 0,0223
га по АДРЕСА_1. За договором
купівлі-продажу, укладеного 26.06.2008 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, остання придбала
земельну ділянку площею 0,0311 га по
Представник позивачки ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_8 підтримала, просила їх
задоволити, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.
Відповідачка ОСОБА_2 та
представник управління
Держземагенства у Мукачівському
районі Закарпатської області Росада
А.Ю. позовані вимоги ОСОБА_8 визнали,
проти задоволення позову не
Заслухавши пояснення сторін,
дслідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про підставність
позовних вимог ОСОБА_8 і необхідності
їх задоволення, виходячи із слідуючого.
Статтею 328 ЦК України передбачено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. При цьому право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.
Із свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1 вбачається, що 12 червня 1956 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 був
зареєстрований шлюб. Після укладення
шлюбу прізвище ОСОБА_8 було змінено на
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Із свідоцтва про право на
спадщину за законом від 02.11.2013 року,
посвідченого приватним нтаріусом
Мукачівського МНО ОСОБА_9, вреєстрі за
№3007 вбачається, що спадкоємецею після
смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_8
Згідно державного акту серії ЯД
№547162 ОСОБА_5 належить земельна ділянка
площею 0,8887 га по АДРЕСА_1.
За договором про порядок
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній сумісній
власності по АДРЕСА_1, укладеного 16.05.2008
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_6
переходить земельна ділянка площею 0,0311
га, ОСОБА_5 переходить земельна ділянка
площею 0,0353 га, в спільному користуванні
останніх залишається земельна ділянка
За договором купівлі-продажу,
укладеного 26.06.2008 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом Мукачівського МНО ОСОБА_10.,
в реєстрі за №2178, ОСОБА_2 придбала
земельну ділянку площею 0,0311 га по
Таким чином, судом встановлено, що
померлому ОСОБА_5 належить на праві
власності земельна ділянка площею 0,0353
га, ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0311
га, в спільному користуванні останніх
знаходить земельна ділянка площею 0,223
Статтею 88 ЗУ України передбачено,
що володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюється за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди у судовому
порядку. Відповідно до ст. 89 ЗК України
співвласники земельної ділянки, що
перебуває у спільній сумісній
власності, мають право на її поділ або
на виділення з неї окремої частки.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину.
Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України у постанові № 7
від 16 квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
спорів», у справах за позовом учасників
спільної власності про встановлення
порядку користування спільною
земельною ділянкою, на якій
розташовані належні їм жилий будинок,
господарські будівлі та споруди, суд
з'ясовує і враховує можливість
нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки.
При пред'явленні вимог кожним з
учасників спільної власності про
встановлення порядку користування
спільною земельною ділянкою суд може
залишити в спільному користуванні лише
ділянки, роздільне користування якими
встановити неможливо.
Таким чином, суд приходить до
висновку, що після смерті ОСОБА_5 право
на спадкування земельної ділянки
площею 0,0353 га, що складається з
земельних ділянок площами 0,0258 га, 0,0023
га та 0,0072 га по АДРЕСА_1 отримала його
дружина ОСОБА_8 позивачка по справі.
На підставі вищенаведеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 212-215, 294 ЦПК
України, ст. ст. 86, 88- 89 ЗК України, 1268 ЦК
України, суд, -
Позов ОСОБА_8 - задовольнити.
Визначити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 1/2
частку у спільному сумісному майні-
земельній ділянці площею 0,0223 га по
АДРЕСА_1 Закарпатської області
Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на земельну ділянку
площею 0,0281 га та площею 0,0072 га по
АДРЕСА_1 Закарпатської області.
Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.
підпис В.Б. Гейруш