Справа № 178/505/14-ц
У Х В А Л А

09 квітня 2014 року
Криничанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді Цаберябого Б.М.,

при секретарі
Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.Кринички
подання державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Криничанського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Криничанського районного управління
юстиції звернувся до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за кордон особи, яка має невиконані
зобов'язання покладені на неї. На
виконанні ВДВС Криничанського РУЮ
знаходиться виконавчий лист №2-31,
виданий Криничанським районним судом 22
липня 1999 року про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі ?
частини заробітку на утримання дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те,
що боржник за місцем проживання не
перебуває, виїхав у пошуках роботи та
наявність у боржника невиконаних
зобов'язань, державний виконавець
просив тимчасово обмежити останнього у
праві виїзду за кордон.

Перевіривши наведені в поданні
доводи та дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 22 липня 1999 року Криничанським
районним судом виданий виконавчий лист
№ 2-31 про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів в розмірі ? частини
заробітку на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою державного
виконавця від 20 січня 2000 року було
відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Такі обмеження
права громадян України на виїзд за
кордон у конкретно визначених законом
випадках мають тимчасовий характер і
зумовлені необхідністю забезпечення
захисту прав і законних інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.33 Конституції
України право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежене
лише законом. Підстави для тимчасових
обмежень у праві виїзду громадян
України за кордон визначені Законом
України «Про порядок виїзду і в'їзду в
Україну громадян України» від 21 січня
1994 року.

Стаття 6 зазначеного Закону
передбачає декілька видів обмеження
виїзді громадян України за кордон,
зокрема: громадянинові України може
бути тимчасово відмовлено у видачі
паспорту та тимчасового відмовлено у
виїзді за кордон у певних випадках, що
визначені в цій статті.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов'язань.

З аналізу цих правових норм
вбачається, що особі, яка має паспорт
для виїзду за межі України, та має такий
намір, може бути відмовлено у виїзді за
кордон у випадку ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням до виконання
зобов'язань.

Таким чином, при зверненні до суду
з вказаним поданням, органи державної
виконавчої служби повинні послатися на
обставини та підтвердити їх
відповідними доказами про те, що
боржник має паспорт для виїзду за
кордон, ухиляється від виконання
зобов'язань та його дії свідчать про
намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду з
зазначеним поданням державний
виконавець не навів жодних з
перелічених обставин, а послався, як на
підставу для обрання такого обмеження
особі, тільки на наявність боргових
зобов'язань та виїзд боржника на пошуки
роботи.

Разом із тим, звертаючись до суду
з поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, державний
виконавець не надав доказів на
підтвердження тих обставин, що
державним виконавцем вчинено всі дії,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», спрямовані на
погашення боргу. Державним виконавцем
не надано доказів на підтвердження
того, що боржник вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, за час
виконання рішення виїжджав за межі
України, що призвело до виникнення
заборгованості, або боржник
безпідставно не заявлявся на виклики
державного виконавця.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, не надано доказів, які б
дійсно свідчили про цілеспрямованість
боржника ухилитися від виконання
покладених на нього судовим рішенням
грошових зобов'язань та його намір
вибути за межі України з цією метою.

За таких обставин, дійшов
висновку, що в задоволенні подання
державного виконавця ВДВС
Криничанського РУЮ слід відмовити.

Керуючись 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Криничанського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за кордон - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення або з дня отримання її
копії.

Суддя: Б. М. Цаберябий