АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №757/4334/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/6224/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Горкава
В.Ю.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 20
травня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
при секретарі
Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 18 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Терра Банк»
про визнання недійсним кредитного
договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Терра Банк», в якому
просив визнати недійсним на підставі
ст.ст.203, 215 ЦК України кредитний договір
від 06.12.2012 року про надання кредитних
коштів у формі овердрафту у розмірі 11 000
грн.. Посилається на те, що кредитний
договір укладений з порушенням вимог
Закону України «Про захист прав
споживачів, а саме Банк не повідомив
його у письмовій формі про умови
надання кредиту та не надав у повному
обсязі інформацію про умови
кредитування, що, на думку ОСОБА_3,
позбавило його зробити свідомий вибір,
виходячи з того, що він не наділений
спеціальними знаннями при укладенні
кредитного договору.

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 18 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що Закон України «Про захист
прав споживачів» та Правила надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту містять конкретні
відомості, які Банк зобов'язаний був
надати ОСОБА_3 до укладення договору у
письмовій формі. Проте, судом не
встановлено, надання позивачеві всіх
зазначених відомостей і докази про їх
надання до укладення договору
відсутні в матеріалах справи.
Порушення Банком зазначених норм
позбавило ОСОБА_3 можливості зробити
свідомий вибір, а також свідчить про
використання банком нечесної
підприємницької практики, що, в свою
чергу, тягне недійсність договору
відповідно до ч.6 ст.19 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представникаОСОБА_3- ОСОБА_4,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів
справи, 06.12.2012 року між ПАТ «Терра банк»
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір,
за умовами якого банк надав позивачу
кредит у розмірі 11 000 грн., зі сплатою 0,01%
річних строком до 06.12.2013 року (а.с.4-8).

Судом встановлено, що Банк свої
зобов'язання за кредитним договором
виконав належним чином.

Щодо доводів апеляційної скарги
про порушення відповідачем Закону
Україну «Про захист прав споживачів»,
стосовно того, що позичальник не був
належним чином проінформований
стосовно споживчого кредиту та умов
кредитування, то як вбачається з
кредитного договору та повідомлення
(а.с.39-41), відповідно до вимог ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та ст. 12 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», ПАТ «Терра Банк»
проінформував ОСОБА_3 про основні
кредитні умови, спосіб та терміни
погашення кредиту, розмір та терміни
сплати процентів та інших платежів, а
позивач особисто зазначив, що з умовами
кредитування та розміром сукупної
вартості кредиту він ознайомлений та
погоджується з ними.

За умовами ст.203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства та має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків.

Згідно ст.215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Оскільки обставин,
визначених частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України
при розгляді даної справи судом не
встановлено, підписавши кредитний
договір, сторони прийшли згоди
стосовно всіх умов, передбачених
пунктами кредитного договору, а тому
відсутні підстави для визнання
договору недійсним з цих підстав.

Позовні вимоги належним чином
розглянуті судом першої інстанції,
всім дослідженим доказам дана належна
правова оцінка, що обґрунтовано
доводами судового рішення і не
спростовується доводами апеляційної
скарги. Підстав для скасування рішення
суду з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК
України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 18 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-