Провадження № 2/344/199/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретарів Сивухіної
Ю.Ю., Іванова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
проведення виділу в натурі частки із
домоволодіння, стягнення судових
витрат та зустрічний позов ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з наведеним
позовом до відповідачів мотивуючи тим,
що їй, як і відповідачам належить
частка у праві спільної часткової
власності на домоволодіння, житловий
будинок з належними йому
господарськими спорудами та будівлями,
у АДРЕСА_1 Позивачці належить 28/100
частин домоволодіння. Частку у праві
спільної часткової власності на
домоволодіння позивачка успадкувала
від своєї бабці ОСОБА_4. У свою чергу,
бабця позивачки - ОСОБА_4 отримала
вказану частку у дар від своєї матері і
прабабці позивачки (бабці
відповідачів) ОСОБА_5 на підставі
договору дарування від 16.02.1987р. До
16.02.1987 р. прабабця позивачки (бабця
відповідачів) ОСОБА_5 була власницею
цілого домоволодіння, яке вона на
підставі трьох договорів дарування
поділила між бабцею позивачки - ОСОБА_4,
ОСОБА_2 (відповідачем 1) та ОСОБА_3
(відповідачем 2). Таким чином, бабця
позивачки - ОСОБА_4 отримала в дар 28/100
частин домоволодіння, ОСОБА_2 - 45/100
частин домоволодіння, ОСОБА_3 - 27/100
частин домоволодіння.

Згідно договорів дарування
дарувальниця (ОСОБА_5.) та обдаровані
домовились, що:

у володіння і користування бабці
позивачки - ОСОБА_4 переходить ввесь
мезонін, ґанок, підвал, частина сараю
зазначеного літерою Б;

у володіння і користування ОСОБА_2
переходить житлова кімната зазначена в
плані цифрами 1-2 житловою площею 23,74
кв.м., житлова кімната зазначена в плані
цифрами 1-3 житловою площею 20,06 кв.м.,
кухня зазначена літерами 1-1 площею 10,65
кв.м., сарай зазначений літерою В, 1/2
туалету, частина сараю літ. Б, ґанок,
веранда;

у володіння і користування ОСОБА_3
переходить частина будинку, яка
складається з одної жилої кімнати
зазначеної в плані цифрами 2-4 жилою
площею 18,3кв.м., кухня зазначена цифрами
2-3 площею 11,52 кв.м., літня кухня
зазначена літерою В, частина сараю літ.
Б1, 1/2 туалета, коридор зазначений
цифрами 2-2 площею 3,18кв.м., передня
зазначена цифрами 2-1 площею 2,24 кв.м.

Усі три договори дарування укладені
16.02.1987 р. та посвідчені державним
нотаріусом Першої Івано-Франківської
державної нотаріальної контори
Стецьків М.І.

З часу поділу домоволодіння прабабцею
позивачки - ОСОБА_5 і до сьогодні як
житловий будинок домоволодіння, так і
господарські будівлі є фактично
поділеними між сторонами. Станом на
сьогодні позивачка та кожен із
відповідачів має у володінні та
користуванні відокремлену частину
будинку із самостійним виходом
(квартиру) та частину господарських
будівель домоволодіння.

Згідно технічного паспорта на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 складений 08.08.2008 р.
Івано-Франківським ОБТІ житловий
будинок домоволодіння складається із
трьох квартир:

квартири АДРЕСА_1, у якій проживає
відповідач ОСОБА_2, знаходиться на
першому поверсі та складається із
коридору позначеного у плані № 1 площею
5,3 кв.м., ванної позначеного у плані № 2
площею 3,0 кв.м., житлової кімнати
позначеного у плані № 3 площею 23,7 кв.м.,
житлової кімнати позначеної у плані № 4
площею 19,2 кв.м., вбудованої шафи
позначеної у плані № 5 площею 0,8 кв.м.,
кухні позначеної у плані № 6 площею 15,5
кв.м., комори позначеної у плані № 7
площею 3,2 кв.м.;

квартири АДРЕСА_2, у якій проживає
відповідач ОСОБА_3, знаходиться на
першому поверсі і складається із
тамбура позначеного у плані № 1 площею
2,1 кв.м., коридору позначеного у плані №
2 площею 3,0 кв.м., кухні позначеної у
плані №3 площею 11,9 кв.м., житлової
кімнати позначеної у плані № 4 площею
18,3 кв.м., коридору позначеного у плані №
5 площею 3,2 кв.м., ванної позначеної у
плані № 6 площею 2,0 кв.м.;

квартири АДРЕСА_3, у якій проживає
ОСОБА_1, яка розташована на мезоніні та
складається із кухні позначеної у
плані № 1 площею 9,6 кв.м., житлової
кімнати позначеної у плані № 2 площею
17,1 кв.м., житлової кімнати позначеної у
плані № 3 площею 15,1 кв.м.

Весь мезонін (квартира АДРЕСА_3) та
сходова клітка, позначена у плані № V
площею 10,2 кв.м.) належить позивачці
згідно заповіту. Мезонін є
відокремленою частиною будинку із
окремим самостійним виходом. Крім
мезоніну, виключно у володінні та
користуванні позивачки знаходяться
вказані у технічному паспорті від
08.08.2008р.: ґанок, прилеглий до сходової
клітки позначеної у плані № IV, що є
єдиним виходом із мезоніну, сходова
клітка, позначена у плані № IV площею 8,3
кв.м., через яку іде вихід із мезоніну,
сходи на мезонін, комора № І площею 8,0
кв.м. у підвалі позначеному у плані
літерою А1а1, 1/4 сараю позначеного у
плані літерою Б. Ґанок, прилеглий до
сходової клітки позначеної у плані № IV
належить позивачці згідно заповіту
ОСОБА_4 Ґанком, сходовою кліткою,
позначеною у плані № IV площею 8,3 кв.м. та
сходами на мезонін користується тільки
позивачка. Виходи із квартир інших
співвласників є окремими і розміщені в
інших частинах житлового будинку
домоволодіння. Приміщення комори у
підвалі та частина сараю належить
позивачці згідно заповіту ОСОБА_4
Приміщення сараю фактично поділено між
сторонами. Частина сараю позивачки
відділена перегородкою із шлакоблоків.
Володіння та користування мною такими
приміщеннями домоволодіння відповідає
умовам розподілу, зробленого прабабцею
позивачки ОСОБА_5 укладеними
договорами дарування від 16.02.1987 р.

Однак співвласники домоволодіння не
дають позивачці згоди на реконструкцію
квартири. Без їхньої згоди позивачка не
може отримати дозвільної документації,
оскільки попри фактичний розподіл на
квартири, домоволодіння юридично
залишається у спільній частковій
власності позивачки та відповідачів.
Така ситуація може бути вирішена
поділом майна. Проте відповідачі
уникають укладення договору про поділ
(виділ) нерухомого майна, що є у
спільній частковій власності.
Відповідачі перешкоджають позивачці у
реалізації її прав власника житла.

18 лютого 2014 року відповідачі подали до
суду зустрічний позов до ОСОБА_7 та
просили зобов'язати ОСОБА_7 не чинити
позивачам перешкод у доступі до
допоміжних приміщень (сходової клітки
та горища) житлового будинку АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на праві
спільної часткової власності належить
житловий будинок в АДРЕСА_1 у частках
45/100, 27/100 та 28/100 будинку. Підвали, сараї,
кладовки, горища згідно рішення КСУ №
4-рп/2004 від 2 березня 2004 року є
допоміжними приміщеннями житлового
будинку. Згідно висновку на
влаштування дверних прорізів з метою
додаткового виходу на сходову клітку
по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 влаштував
відповідний проріз, однак відповідачка
йото заблокувала, унеможлививши вихід
позивачу ОСОБА_2 на сходову клітку та на
горище, мотивуючи це тим, що на горищі
вона обладнала санвузол для свої
потреб, незважаючи на те, що відповідно
до Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій таке
використання горищ заборонене. З
приводу доступу до сходової клітки та
горища як до допоміжних приміщень у
позивачів з відповідачкою
неодноразово виникали конфлікти, у
результаті чого сторони звертались до
органів внутрішніх справ. Оскільки
позивачам та відповідачці житловий
будинок по АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності, а
сходова клітка та горище перебуває у
загальному користуванні, кожен із
співвласників має право користуватися
ними однаковою мірою. Вважають
незаконними дії відповідачки, яка
чинить перешкоди у користуванні
позивачами сходовою кліткою та
горищем.

В судовому засіданні 28.03.2014 року
представник позивачки позовні вимоги
підтримала. Суду пояснила, що експертом
встановлено, що реально поділити
будинок відповідно до ідеальних часток
співвласників технічно не можливо.
Експертом запропоновано варіант
виділу в натурі ОСОБА_7 частини будинку
з наближенням до ідеальних часток
співвласників. Цей варіант виділу
відповідає варіанту, встановленому
експертом ОСОБА_8 згідно Висновку №
49/12-12 судової будівельно-технічної
експертизи складеному 16.01.2013р. Експерт
зазначив, що квартири, які знаходяться
на першому поверсі (АДРЕСА_1 ОСОБА_2,
АДРЕСА_2 ОСОБА_3.) мають відокремлені
входи - для них проведений реальний
поділ (стор.13 Висновку № 24С/К повторної
будівельно-технічної експертизи).
Будинок АДРЕСА_1 належить трьом
співвласникам - ОСОБА_7, ОСОБА_2. ОСОБА_3
За таких обставин, якщо два
співвласники будинку мають виділеними
відокремлені частини будинку із
самостійними виходами (квартири),
можливість виділу частки третьому
співвласнику є об'єктивною.
Звертаючись до суду із запропонованим
нею варіантом розподілу
індивідуального (садибного) будинку
АДРЕСА_1 позивачка виходила із
установленого співвласниками порядку
користування будинком з виділенням
конкретних приміщень у натурі.
Позивачка не заперечує проти
присудження відповідачам грошової
компенсації за зменшення ідеальних
часток. Виділ ОСОБА_7 у натурі приміщень
будинку за варіантом, запропонованим
судовим експертом ОСОБА_8 та судовим
експертом ОСОБА_9, відповідає порядку
користування жилими приміщеннями, що
склався між сторонами, є раціональним
та справедливим, найбільше відповідає
їх ідеальним долям у спільній
частковій власності, становитиме
розумний баланс інтересів усіх трьох
співвласників садибного житлового
будинку АДРЕСА_1 Позивачка просить
виділити у її власність житлові та
нежитлові приміщення будинку АДРЕСА_1
якими вона фактично користується, чим
припинити її частку у спільній
частковій власності на індивідуальний
(садибний) будинок. Вказаним виділом
позивачка просить суд захистити її
право власника володіти, користуватись
та розпоряджатись своїм майном на
власний розсуд, що у спірних відносинах
у спільній власності із відповідачами
є неможливим.

Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_2
та ОСОБА_3, представник позивачки
ОСОБА_7 вимоги такого зустрічного
позову не визнала, просила в їх
задоволенні відмовити, оскільки
вказані позивачами обставини спору не
відповідають дійсності, ними
перекручені, а позовна вимога є
безпідставною та неправомірною.
ОСОБА_2, ОСОБА_3 горищем, сходовою
кліткою житлового будинку АДРЕСА_1 не
користувались. Відтак ОСОБА_7 не
перешкоджала їм у користуванні цими
приміщеннями, права позивачів не
порушено, предмет спору відсутній.
Будинок АДРЕСА_1 має дві сходові клітки
- сходова клітка позначена у плані № IV
на першому поверсі та сходова клітка
позначена у плані № V у мезоніні. Вони
сполучені сходами на мезонін. Із
сходової клітки на першому поверсі є
вихід на вулицю через ганок та у підвал.
Обидві сходові клітки не мають
сполучення із приміщеннями першого
поверху. Обома сходовими клітками
користується відповідач за зустрічним
позовом ОСОБА_7, оскільки вони ведуть до
приміщень мезоніну, які відповідач
успадкувала. Відповідач самостійно,
без участі позивачів, забезпечувала
утримання сходових кліток у належному
стані, оплачувала відповідні послуги.
Немає жодних доказів тому, що
співвласники ОСОБА_2, ОСОБА_3
користувались горищем, сходовими
клітками раніше, а ОСОБА_7 перешкоджає
такому користуванню. Питання
влаштування дверного прорізу на
сходову клітку, позначену у плані № IV
позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2
виникло 23.10.2013р. При цьому, дії ОСОБА_2 є
неправомірними. З приводу цих обставин
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_7 зверталась у міліцію.

В судовому засіданні 28.03.2014 року
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_10 та відповідачка ОСОБА_3 та їх
адвокат ОСОБА_11 вимоги первісного
позову ОСОБА_7 не визнали, суду
пояснили, що позивачка перешкоджає їм
користуватись сходовими клітками,
відповідачі не можуть потрапити на
горище та в підвал. На виділ та
збільшення частки позивачки ОСОБА_7 у
спільній частковій власності
відповідачі не погоджуються, оскільки
це призведе до зменшення їх часток на
будинковолодіння та на прибудинкову
земельну ділянку. На грошову
компенсацію у зв'язку із зменшенням
частки відповідачі категорично не
погоджуються.

ОСОБА_7 належить за заповітом ОСОБА_4
мезонін (верхній напівповерх або
надбудова над верхньою частиною
будинку у середній його частині).
Будинок збудований у 1937 році - минулому
столітті. Стіни будинку з дерева. Не
дивлячись на цей факт, ОСОБА_7, фактично
володіючи лише своєю часткою -
мезоніном, що є невеликою надбудовою
над житловим будинком у вигляді
неповного поверху, розпочала незаконну
реконструкцію горища, без згоди інших
співвласників. Вона самовільно зводить
стіни приміщень горища до яких жодного
відношення немає. ОСОБА_7 вирішила
захопити у свою власність все горище
щоб облаштувати там мансарду. Всупереч
всім нормам та стандартам будь якого
укріплення стін та перекриття не
провела, що призводить до тріщин стін
старого будинку, з'явились тріщини стін
у житлових кімнатах квартир
відповідачів АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, у
квартирах сирість. Внаслідок
самовільних, без належних дозволів,
будівельних робіт відлущується
зовнішня штукатурка, по стінах від
горища до фундаменту тягнуться
тріщини. У ці тріщини на стінах та старі
дерев'яні перекриття внаслідок дощів
потрапляє вода, дерево гниє. Жити в
будинку стає неможливо. Будинку
внаслідок дій ОСОБА_7 загрожує
руйнація. Відповідачі можуть
залишитись без крівлі над головою.

Крім того, горище над будинком є
допоміжним приміщенням загального
користування. Частина майна, яке
перебуває у загальному користуванні,
не може бути відокремлена або
відчужена. Допоміжне приміщення
призначене для експлуатації будинку та
задоволення побутових потреб
мешканців, є спільним майном власників
квартир. Із зазначених мотивів просили
в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити,
а зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Позивачці ОСОБА_1, відповідачам ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на праві спільної часткової
власності належить домоволодіння
АДРЕСА_1.

Частку у розмірі 28/100 у праві спільної
часткової власності на домоволодіння
позивачка ОСОБА_7 успадкувала від своєї
бабці ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про право на спадщину
від 12.12.2008 року та копією витягу про
реєстрацію права власності від 02.02.2009
року (а.с.8, 9).

Бабця позивачки ОСОБА_7 - ОСОБА_4
отримала вказану частку (28/100) у дар від
своєї матері (прабабці позивачки
ОСОБА_7.) - ОСОБА_5 на підставі договору
дарування від 16.02.1987 року (а.с.14-15).

До 16.02.1987 року прабабця позивачки (бабця
відповідачів) ОСОБА_5 була власницею
цілого домоволодіння, яке вона на
підставі трьох договорів дарування
поділила між бабцею позивачки - ОСОБА_4,
ОСОБА_2 (відповідачем 1) та ОСОБА_3
(відповідачем 2). Таким чином, бабця
позивачки - ОСОБА_4 отримала в дар 28/100
частин домоволодіння, ОСОБА_2 - 45/100
частин домоволодіння, ОСОБА_3 - 27/100
частин домоволодіння.

Згідно договорів дарування
дарувальниця (ОСОБА_5.) та обдаровані
домовились, що:

у володіння і користування бабці
позивачки - ОСОБА_4 переходить ввесь
мезонін, ґанок, підвал, частина сараю
зазначеного літерою Б (а.с.126);

у володіння і користування ОСОБА_2
переходить житлова кімната зазначена в
плані цифрами 1-2 житловою площею 23,74
кв.м., житлова кімната зазначена в плані
цифрами 1-3 житловою площею 20,06 кв.м.,
кухня зазначена літерами 1-1 площею 10,65
кв.м., сарай зазначений літерою В, 1/2
туалету, частина сараю літ. Б, ґанок,
веранда (а.с.124);

у володіння і користування ОСОБА_3
переходить частина будинку, яка
складається з одної жилої кімнати
зазначеної в плані цифрами 2-4 жилою
площею 18,3кв.м., кухня зазначена цифрами
2-3 площею 11,52 кв.м., літня кухня
зазначена літерою Б, частина сараю літ.
Б1, 1/2 туалета, коридор зазначений
цифрами 2-2 площею 3,18кв.м., передня
зазначена цифрами 2-1 площею 2,24 кв.м.
(а.с.122)

Усі три договори дарування укладені
16.02.1987 р. та посвідчені державним
нотаріусом Першої Івано-Франківської
державної нотаріальної контори
Стецьків М.І.(а.с.122-127).

Сторонами не заперечувалось в судових
засіданнях, що станом на сьогодні
позивачка та кожен із відповідачів має
у володінні та користуванні
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру) та
частину господарських будівель
домоволодіння.

Згідно технічного паспорта на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 складений 08.08.2008 року
Івано-Франківським ОБТІ (а.с.18-21),
житловий будинок домоволодіння
складається із трьох квартир:

квартири АДРЕСА_1, у якій проживає
відповідач ОСОБА_2, знаходиться на
першому поверсі та складається із
коридору позначеного у плані № 1 площею
5,3 кв.м., ванної позначеного у плані № 2
площею 3,0 кв.м., житлової кімнати
позначеного у плані № 3 площею 23,7 кв.м.,
житлової кімнати позначеної у плані № 4
площею 19,2 кв.м., вбудованої шафи
позначеної у плані № 5 площею 0,8 кв.м.,
кухні позначеної у плані № 6 площею 15,5
кв.м., комори позначеної у плані № 7
площею 3,2 кв.м. (а.с.19, 20 зв.);

квартири АДРЕСА_2, у якій проживає
відповідач ОСОБА_3, знаходиться на
першому поверсі і складається із
тамбура позначеного у плані № 1 площею
2,1 кв.м., коридору позначеного у плані №
2 площею 3,0 кв.м., кухні позначеної у
плані №3 площею 11,9 кв.м., житлової
кімнати позначеної у плані № 4 площею
18,3 кв.м., коридору позначеного у плані №
5 площею 3,2 кв.м., ванної позначеної у
плані № 6 площею 2,0 кв.м. (а.с.19, 20 зв.);

квартири АДРЕСА_3, у якій проживає
ОСОБА_1, яка розташована на мезоніні та
складається із кухні позначеної у
плані № 1 площею 9,6 кв.м., житлової
кімнати позначеної у плані № 2 площею
17,1 кв.м., житлової кімнати позначеної у
плані № 3 площею 15,1 кв.м. (а.с.20).

Мезонін є відокремленою частиною
будинку із окремим самостійним
виходом.

Крім мезоніну, у володінні та
користуванні позивачки знаходяться
вказані у технічному паспорті від
08.08.2008р.: ґанок, прилеглий до сходової
клітки позначеної у плані № IV, що є
єдиним виходом із мезоніну, сходова
клітка, позначена у плані № IV площею 8,3
кв.м., через яку іде вихід із мезоніну,
сходи на мезонін, комора № І площею 8,0
кв.м. у підвалі позначеному у плані
літерою А1а1, 1/4 сараю позначеного у
плані літерою Б.

Ґанок, прилеглий до сходової клітки
позначеної у плані № IV належить
позивачці згідно заповіту ОСОБА_4
(а.с.118).

Ґанком, сходовою кліткою, позначеною у
плані № IV площею 8,3 кв.м. та сходами на
мезонін користується тільки позивачка.

Виходи із квартир інших співвласників
є окремими і розміщені в інших частинах
житлового будинку домоволодіння.

Приміщення комори у підвалі та частина
сараю належить позивачці згідно
заповіту ОСОБА_4 (а.с.118).

Приміщення сараю фактично поділено між
сторонами.

Позивачка просить виділити в натурі її
частку із спільної часткової
власності, оскільки вважає, що надалі
неможливо використовувати
будинковолодіння спільно з
відповідачами, через негативні
стосунки які склались між ними.

За клопотання позивачки 13.11.2012 року
судом було призначено судову
будівельну-технічну експертизу
експертом ОСОБА_8 (а.с.78-88).

За клопотання відповідачів 25.03.2013 року
судом було призначено повторну судову
будівельну-технічну експертизу
експертом ОСОБА_9 (а.с.159-185).

Як вбачається із висновку експерта
ОСОБА_8 № 49/12-12 від 16.01.2013 року розподіл
(виділ в натурі) ОСОБА_7 частки
домоволодіння у АДРЕСА_1 відповідно до
частки найбільш близької до ідеальної
(28/100) за таким варіантом виділу як
просить позивачка ОСОБА_7, а саме: по
житловому будинку приміщення-ганок,
прилеглий до сходової клітки,
позначеної у плані № IV, сходова клітка,
позначена у плані № V площею 10,2 м.кв.,
кухня, позначена у плані № 3-1 площею 9,6
м.кв., житлова кімната, позначена у
плані № 3-2 площею 17,1 м.кв., житлова
кімната, позначена у плані № 3-3 площею
15,1 м.кв., сходова клітка, позначена у
плані № IV площею 8,3 м.кв., комора № І
площею 8,0 м.кв. у підвалі, позначеному у
плані літерою А1,а1, по господарській
будівлі - 1/4 частини сараю площею 6,8
м.кв., позначеному у плані літерою Б є
технічно можливий (а.с.83).

При проведенні обстеження експертом
встановлено, що ОСОБА_7 фактично
користується вказаними вище
приміщеннями, є відокремлений вхід до
цих приміщень. Квартири, які розміщені
на першому поверсі мають відокремлені
входи. Сходова клітка позначена у плані
№ IV та сходова клітка, позначена у
плані № V, не має сполучення з
приміщеннями першого поверху і
використовується тільки для виходу в
мезонін та в підвал (а.с.83).

Після виділу в натурі частки ОСОБА_7 за
вказаним вище варіантом, ідеальні
частки співвласників в житловому
будинку будуть становити: власника
квартири АДРЕСА_1 - 41,3% від загальної
площі будинку; власника квартири
АДРЕСА_2 - 20% від загальної площі
будинку; власника квартири АДРЕСА_3 - 38,7%
від загальної площі будинку. В зв'язку з
тим, шр при розподілі нерухомого майна
не допускається спільне користування
будь-яких приміщень, то експерт прийшов
до висновку, що позивачка ОСОБА_7
повинна виплатити грошову компенсацію
іншим співвласникам сходової клітки в
житловому будинку в розмірі по 15 632 грн.
кожному співвласнику (а.с.83 зв.).

Експерт ОСОБА_9 у своєму висновку № 24С/К
від 17.01.2014 року вказує, що варіант
розподілу (виділ в натурі) виходячи з
ідеальних часток співвласників -
ОСОБА_7 28/100 частин будинку, ОСОБА_2 45/100
частин будинку, ОСОБА_3 27/100 частин
будинку, а також можливий виділ в
натурі ОСОБА_7 частки домоволодіння у
АДРЕСА_1 відповідно до ідеальної
частки, яка становить 28100
будинковолодіння - це фактичне
збереження існуючих ідеальних часток
співвласників у спільній частковій
власності без реального поділу будинку
в натурі для ОСОБА_7, тобто реальний
поділ на основі існуючих часток
неможливий.

Варіант розподілу (виділ в натурі)
виходячи з ідеальних часток
співвласників: ОСОБА_7 35/100 частин
будинку, ОСОБА_2 45/100 частин будинку,
ОСОБА_3 20/100 частин будинку, а також
можливий розподіл (виділ в натурі)
ОСОБА_7 частки в домоволодінні у
АДРЕСА_1 відповідно до ідеальної
частки, яка становить 35/100
будинковолодіння - це необхідність
виплатити грошову компенсацію іншим
співвласникам сходової клітки в
житловому будинку по 16 174 грн., з
проведенням реального поділу будинку в
натурі для ОСОБА_7

Також, як і експерт ОСОБА_8, експерт
ОСОБА_9 зазначає у своєму висновку, що
квартири, які знаходяться на першому
поверсі мають відокремлені входи - для
них проведений реальний поділ. (а.с.171).

Отже, обидва експерти в своїх
експертизах вказують, що на основі
існуючих на даний час ідеальних часток
співвласників виділ неможливо
провести, обидва експерти вказують, що
виділ можливий тільки при умові
збільшення частки позивачки ОСОБА_7 за
рахунок передачі їй у власність
сходових кліток, якими вона фактично
користується та обидва експерти
визначають розмір грошової
компенсації яку позивачка ОСОБА_7
повинна сплатити іншим співвласникам у
разі виділу, суми компенсації мало
різняться імж собою.

Розмір грошової компенсації у двох
експертизах відрізняється, оскільки
первинна експертиза була проведена в
січні 2013 року, а повторна у січні 2014
року.

Позивачка не заперечує та готова
виплатити відповідачам грошову
компенсацію вартості їхньої частки у
праві спільної часткової власності на
сходові клітки.

Відповідачі у судовому засіданні
категорично заперечили варіанти
виділу надані експертами та не
погоджується на отримання грошової
компенсації.

Статтею 41 Конституції України та ч. 1 ст.
21 Цивільного кодексу України (далі ЦК
України) визначено, що право власності
є непорушним правом особи.

В той же час ст. 13 ЦК України визначає,
що цивільні права особа здійснює у
межах, наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. При
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Як встановлено судом, сторони є
співвласниками будинковолодіння
АДРЕСА_1 Відповідачам проведений
реальний поділ будинковолодіння
відповідно до їх часток.

Позивачка ОСОБА_7 також просить
виділити їй в натурі її частку в
домоволодінні, однак відповідачі проти
такого виділу.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право
на захист особа здійснює на свій
розсуд, тобто вільно обирає спосіб
захисту порушених прав і охоронюваних
законом інтересів

Стаття 317 Цивільного кодексу України
(далі ЦК України), розкриває зміст права
власності, власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Однак, при здійсненні свого права
власності, власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства (ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно зі ст.356 ЦК України, власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Будинковолодіння АДРЕСА_1 належить
сторонам на праві спільної часткової
власності, частки сторін чітко
визначено, це відповідно ОСОБА_7 - 28/100,
ОСОБА_2 - 45/100, ОСОБА_3 - 27/100.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України виділ
в натурі частини неподільної речі є
юридично неможливим. Неподільною є річ,
яку pie можна поділити без втрати її
цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК
України). Річ, яку можна поділити без
втрати її цільового призначення, є
подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України).

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» визначено, що при вирішенні
справ про виділ в натурі часток жилого
будинку, що є спільною частковою
власністю, судам належить мати на
увазі, що це можливо, якщо кожній із
сторін може бути виділено відокремлену
частину будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

Як вбачається із висновків експертів,
такий виділ технічно можливий, але із
зменшенням часток інших співвласників.

Аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382
ЦК України дає підстави для висновку,
що виділ часток (поділ) жилого будинку,
що перебуває у спільній частковій
власності, можливий, якщо кожній зі
сторін може бути виділено відокремлену
частину будинку із самостійним виходом
(квартиру) або у разі, коли є технічна
можливість переобладнання будинку в
ізольовані квартири, які за розміром
відповідають розміру часток
співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий,
але з відхиленням від розміру
ідеальних часток співвласників з
урахуванням конкретних обставин, то
він може бути проведений зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації співвласнику,
частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки
або поділу будинку в натурі, який
перебуває у спільній частковій
власності, є не порядок користування
будинком, а розмір часток
співвласників і технічна можливість
виділу частки або поділу будинку
відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової
власності мають рівні права стосовно
спільного майна пропорційно до своєї
частки в ньому, суд, здійснюючи поділ
майна в натурі (виділ частки), передає
співвласнику частку житлового будинку
та нежитлових приміщень, яка
відповідає розміру й вартості його
частки, якщо це можливо без завдання
неспівмірної шкоди господарському
призначенню будівлі. Під неспівмірною
шкодою господарського призначення
слід розуміти суттєве погіршення
технічного стану житлового будинку,
перетворення в результаті
переобладнання житлових приміщень на
нежитлові, надання в рахунок частки
приміщень, які не можуть бути
використані як жилі через невеликий
розмір площі або через неможливість їх
використання (відсутність денного
світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті
поділу (виділу) співвласнику
передається частина житлового будинку,
яка перевищує його частку, суд стягує з
нього відповідну грошову компенсацію й
зазначає в рішенні про зміну часток у
праві власності на будинок (Висновки
Верховного Суду України, викладених у
постановах, ухвалених за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п.1 ч. 1
ст. 355 Цивільного процесуального
кодексу України, за перше півріччя 2013
року, від 01.07.2013р., пункт 6) (постанова
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 3 квітня 2013
р. у справі №6 -12цс13)).

Будинок АДРЕСА_1 є індивідуальним
(садибним) житловим будинком, який є
об'єктом спільної часткової власності
трьох співвласників.

Відповідно до частин 2 статті 367 ЦК
України право спільної часткової
власності на спільне майно
припиняється при його поділі між
співвласниками.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦК
України договору про поділ нерухомого
майна ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_12 не уклали.
У судовому порядку майно не поділене.
Жоден із співвласників не має
зареєстрованого права власності на
квартиру. За таких обставин норми
чинного законодавства, які визначають
правовий режим допоміжних приміщень і
приміщень загального користування
житлового будинку у дво- або
багатоквартирному будинку спірних
відносин не стосуються.

У свою чергу, індивідуальний (садибний)
житловий будинок визначається як
будівля капітального типу, споруджена
з дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, поверховість якої не повинна
перевищувати чотирьох поверхів,
призначена для постійного у ній
проживання та яка складається із
житлових та допоміжних (нежитлових)
приміщень. Господарські (присадибні)
будівлі індивідуального (садибного)
житлового будинку - допоміжні
(нежитлові) приміщення, до яких
належать сараї, хліви, гаражі, літні
кухні, майстерні, вбиральні, погреби,
навіси, котельні, бойлерні,
трансформаторні підстанції тощо
(Порядок прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних. будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення І
та II категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України 19.03.2013 № 95, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 15.04.2013р.
за № 612/23144).

Як зазначено вище, експертом
встановлено, що квартири, які
знаходяться на першому поверсі мають
відокремлені входи - для них проведений
реальний поділ (стор.13 Висновку № 24С/К
повторної будівельно-технічної
експертизи).

Сходова клітка № IV та сходова клітка №
V не формують спільний під'їзд будинку.
Експертом, зокрема, зазначено, що
«згідно співставлення інвентарної
справи та візуального огляду
встановлено, що сходова клітка № IV та
сходова клітка № V не має сполучення з
приміщеннями першого поверху і
використовується тільки для виходу в
приміщення-ганок, підвал (допоміжне
приміщення, успадковане ОСОБА_7.) та
мезонін, що належить ОСОБА_7 У зв'язку із
тим, що при розподілі нерухомого майна
не допускається спільне користування
будь-яких приміщень, виходить, що
співвласник ОСОБА_1, щоб мати
ізольований вхід до своєї квартири,
повинна сплатити грошову компенсацію
іншим співвласниками».

Нормами чинного законодавства України
не передбачено, що допоміжні
(нежитлові) приміщення індивідуального
(садибного) житлового будинку не
підлягають розподілу. Ці приміщення
разом з усіма іншими приміщення
індивідуального (садибного) житлового
будинку з цілому є об'єктом спільної
власності і можуть бути поділеними між
співвласниками (виділеними в натурі
співвласнику).

Експертом зазначено, що «для кожного
учасника спільної часткової власності
на жилий будинок поділ останнього в
натурі провадиться судом за умови, що в
результаті цього право спільної
часткової власності повністю
припиняється - виділена стороні
частина будинку перетворюється на
самостійний об'єкт права власності і у
спільній частині власності сторін не
залишається будівель чи приміщень, що
входять до складу будинку» (стор. 6
Висновку № 24С/К повторної
будівельно-технічної експертизи).

Крім того, позивач не просила виділити
їй у власність горище чи його частину.
Дослідивши житловий будинок, експертом
зазначено, що «горище - простір між
поверхнею покриття (даху), зовнішніми
стінами і перекриттям верхнього
поверху, використовується для
обслуговування конструкцій даху»
(стор.7 Висновку № 24С/К повторної
будівельно-технічної експертизи). З
огляду на це, а також виконаний ремонт
даху та розміщення належних позивачеві
приміщень у мезоніні, експертом
запропоновано залишити право
обслуговування горища за ОСОБА_1.

Позивач просить виділити у її
власність житлові та нежитлові
приміщення будинку АДРЕСА_1 якими вона
фактично користується, чим припинити
її частку у спільній частковій
власності на індивідуальний (садибний)
будинок. Вказаним виділом позивач
просить суд захистити її право
власника володіти, користуватись та
розпоряджатись своїм майном на власний
розсуд, що у спірних відносинах у
спільній власності із відповідачами є
неможливим.

З урахуванням наведеного суд прийшов
до переконання, що право позивачки слід
захистити та позовні вимоги
задовольнити, а саме: провести виділ в
натурі частки ОСОБА_1 із домоволодіння,
яке знаходиться в АДРЕСА_1

Виділити в натурі у приватну власність
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_4,
ідентифікаційний код НОМЕР_1:

1. по житловому будинку
домоволодіння у АДРЕСА_1 приміщення:

ганок, прилеглий до сходової клітки
позначеної у плані № ІV;

сходову клітку позначену у плані № V
площею 10,2 кв.м.;

кухню позначену у плані № 1 площею 9,6
кв.м.;

житлову кімнату позначену у плані № 2
площею 17,1 кв.м.;

житлову кімнату позначену у плані № 3
площею 15,1 кв.м.;

сходову клітку позначену у плані № ІV
площею 8,3 кв.м.;

комору № І площею 8,0 кв.м. у підвалі
позначеному у плані літерою А1а1;

2. по господарській будівлі
домоволодіння у АДРЕСА_1 приміщення:

1/4 частину сараю площею 6,80 кв.м.
позначеному у плані літерою Б.

У зв'язку із виділом в натурі частки
ОСОБА_7, частки співвласників зміняться
та після виділу в натурі будуть
становити:

у власності ОСОБА_1 залишиться 35/100
частин будинковолодіння;

у власності ОСОБА_2 залишиться 45/100
частин будинковолодіння;

у власності ОСОБА_3 залишиться 20/100
частин будинковолодіння.

Оскільки частка ОСОБА_7 і зв'язку із
виділом збільшилась, а частки інших
співвласників зменшились, то ОСОБА_7
слід зобов'язати виплатити ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості
їхньої частки сходової клітки в
житловому будинку по АДРЕСА_1 по 16 174
грн. кожному.

Суд бере до уваги суму грошової
компенсації визначеної експертом
ОСОБА_9 при проведенні експертизи,
оскільки повторна експертиза
проводилась пізніше - 17.01.2014 року та
більше відповідає дійсній вартості
часток станом на даний час, а не станом
на 2013 рік.

Що стосується вимог зустрічного
позову, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Однак, позивачі за зустрічним позовом
не є власниками майна.

Будинок АДРЕСА_1 має дві сходові клітки
- сходова клітка позначена у плані № IV
на першому поверсі та сходова клітка
позначена у плані № V у мезоніні. Вони
сполучені сходами на мезонін. Із
сходової клітки на першому поверсі є
вихід на вулицю через ганок та у підвал.
Обидві сходові клітки не мають
сполучення із приміщеннями першого
поверху.

Як вже зазначалось судом раніше, та як
вбачається із висновків експертів,
приміщення першого поверху, які
поділені між позивачами за зустрічним
позовом, мають влаштовані окремі
виходи безпосередньо на вулицю на
присадибну земельну ділянку.

Сходові клітки не мають сполучення із
приміщеннями ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Обома сходовими клітками користується
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_7, оскільки вони ведуть до
приміщень мезоніну, які відповідач
успадкувала.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення не можуть грунтуватися на
припущеннях, які самі потребують
доказування.

Позивачами за зустрічним позовом не
надано суду жодних доказів тому, що
співвласники ОСОБА_2, ОСОБА_3
користувались горищем, сходовими
клітками раніше, а ОСОБА_7 перешкоджає
такому користуванню.

Відповідно до Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005р. №76, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005р.
за № 927/11207, влаштування дверних
прорізів належить до елементів
перепланування жилих приміщень.

Як зазначено, житловий будинок
домоволодіння є предметом спільної
часткової власності ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 Відповідно до частини 1 статті 358
ЦК України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Таким чином,
влаштування дверного прорізу на
сходову клітку потребувало згоди усіх
трьох співвласників будинку. Такої
згоди ОСОБА_7 не надавала.

Таким чином, правомірна відмова
співвласника будинку у влаштуванні
дверних прорізів іншим співвласником
(співвласниками) не є перешкодою у
користуванні будинком. Вимоги
позивачів про влаштування дверних
прорізів у будинку, який в натурі не
поділений і є об'єктом спільної
часткової власності позивачів та
відповідача, є неправомірним
порушенням прав відповідача як
співвласника майна.

Закон України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та рішення
КСУ № 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року
спірних відносин не стосуються.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» цей закон визначає
правові основи приватизації
державного житлового фонду, його
подальшого використання і утримання.
Державний житловий фонд - це титловий
фонд місцевих Рад народних депутатів
та житловий фонд, який знаходиться у
повному господарському віданні чи
оперативному управлінні державних
підприємств, організацій, установ
(частина друга статті 1 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду»). У статті 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», рішенні КСУ № 4-рп/2004
від 2 березня 2004р. (справа про права
співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків) іде мова
про статус приміщень як допоміжних у
багатоквартирних житлових будинках.

Виходячи із норми ч.2 ст. 382 ЦК України та
Державного класифікатора будівель та
споруд ДК 018-2000, багатоквартирним є
будинок з трьома та більше квартирами.
Квартира є об'єктом права власності з
моменту державної реєстрації права
власності на неї (ч.4 ст.334, ч.1. ст.382
Цивільного кодексу України).

Будинок АДРЕСА_1 як один об'єкт
нерухомого майна належить ОСОБА_7,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної
власності. Установлення
співвласниками порядку користування
будинком з виділенням конкретних
приміщень у натурі не припиняє право
спільної часткової власності, тому що
такі частини не перетворюються в об'єкт
самостійної власності кожного з них
(квартири).

Відповідно до частин 2 статті 367 ЦК
України у разі поділу спільного майна ж
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється. Відповідно до частини 3
статті 367 ЦК України договору про поділ
нерухомого майна ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_12 не уклали. У судовому порядку
майно не поділене. Жоден із
співвласників не має зареєстрованого
права власності на квартиру.

З огляду на викладене вище, будь-які
норми чинного законодавства, які
визначають правовий режим допоміжних
приміщень і приміщень загального
користування житлового будинку у дво-
або багатоквартирному будинку спірних
відносин не стосуються.

Таким чином, судом встановлено, що
факти, викладені позивачами у
зустрічній позовній заяві в
обґрунтування своїх позовних вимог не
підтверджені ними письмовими доказами,
а тому вимоги зустрічного позову
задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 41 Конституції України, п. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
04.10.1991 року № 7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», ст. ст. 13, 20,
21, 183, 317, 319 ч.2, 358, 364, 367, 382, 391 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК
України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
проведення виділу в натурі частки із
домоволодіння, стягнення судових
витрат - задовольнити.

Провести виділ в натурі частки ОСОБА_1
із домоволодіння, яке знаходиться в
АДРЕСА_1

Виділити в натурі у приватну власність
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_4,
ідентифікаційний код НОМЕР_1:

1. по житловому будинку домоволодіння у
АДРЕСА_1 приміщення:

ганок, прилеглий до сходової клітки
позначеної у плані № ІV;

сходову клітку позначену у плані № V
площею 10,2 кв.м.;

кухню позначену у плані № 1 площею 9,6
кв.м.;

житлову кімнату позначену у плані № 2
площею 17,1 кв.м.;

житлову кімнату позначену у плані № 3
площею 15,1 кв.м.;

сходову клітку позначену у плані № ІV
площею 8,3 кв.м.;

комору № І площею 8,0 кв.м. у підвалі
позначеному у плані літерою А1а1;

2. по господарській будівлі
домоволодіння у АДРЕСА_1 приміщення:

1/4 частину сараю площею 6,80 кв.м.
позначеному у плані літерою Б.

Зобов'язати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительку АДРЕСА_4, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_2, жителю
АДРЕСА_1 та ОСОБА_3, жительці АДРЕСА_1
грошову компенсацію вартості їхньої
частки сходової клітки в житловому
будинку по АДРЕСА_1 по 16 174 грн.
(шістнадцять тисяч сто сімдесят чотири
гривні) кожному.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1 та
ОСОБА_3, жительки АДРЕСА_1 в користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_4,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 по 230 грн.
(двісті тридцять гривень) судового
збору з кожного.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 27 травня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.