Номер провадження: 22-ц/785/4937/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

за участю секретаря: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м.Одеси
від 26 березня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - ПАТ УСК „ГАРАНТ-АВТО" про
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 ОСОБА_3 звернулася до
Суворовського районного суду м.Одеси з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди у розмірі 75 000 гривень.
Мотивуючи тим, що 26.09.2013 року о 12 годині
50 хвилин керуючи автомобілем ДЕУ Ланос,
державний номер НОМЕР_1 на вулиці
Фонтанська дорога збоку вулиці
Черняховського в напрямку
вул.Посмітного в районі буд.№ 37 у
м.Одесі ОСОБА_2 перевищив дозволену
швидкість руху в населених пунктах та
скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, 1972 року
народження, яка перетинала проїзжу
частину зліва направо на
нерегульованому пішохідному переходу
і котила каляску в якій знаходилася її
донька - ОСОБА_5, 2011 року народження. В
результаті чого транспортний засіб і
коляска отримали механічні
пошкодження, а пішохід ОСОБА_3 отримала
тілесні ушкодження.

Постановою Суворовського районного
суду м.Одеси від 25 жовтня 2013 року
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано винним за
скоєння правопорушення передбаченого
ст.124 КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

В результаті ДТП вона та її донька
перенесли сильний стресс, що
супроводжувався тривалим шоковим
станом. Від набутого страху її донька
стала замкнутою та стурбованою.

В результаті ДТП позивачу на
невизначений час довелося відкласти
заплановані поїздки, виникли
складності сімейно-побутового та
робочого характеру.

На підставі викладеного ОСОБА_5
звернулася до суду про стягнення
моральної шкоди.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Одеси від 26.03.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну
шкоду в розмірі 2 500 гривень. В інших
позовних вимогах відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить змінити рішення Суворовського
районного суду м.Одеси від 26.03.2014 шляхом
зменшення суми, що підлягає стягненню,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних стосунків і закон, який їх
регулює.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - ПАТ УСК
„ГАРАНТ-АВТО" про стягнення моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що:

- постановою Суворовського районного
суду м.Одеси від 25 жовтня 2013 року
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано винним за
скоєння правопорушення передбаченого
ст.124 КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 425 гривень,
який 26.09.2013 року о 12 годині 50 хвилин
керуючи автомобілем ДЕУ Ланос,
державний номер НОМЕР_1 на вулиці
Фонтанська дорога збоку вулиці
Черняховського в напрямку
вул.Посмітного в районі буд.№ 37 у
м.Одесі перевищив дозволену швидкість
руху в населених пунктах та скоїв наїзд
на пішохода ОСОБА_3, 1972 року народження,
яка перетинала проїзжу частину зліва
направо на нерегульованому
пішохідному переходу і котила каляску
в якій знаходилася її донька - ОСОБА_5,
2011 року народження. В результаті чого
транспортний засіб і коляска отримали
механічні пошкодження, а пішохід
ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження;

- в результаті ДТП з вини відповідача,
позивачу завдано моральну шкоду, яка
полягає у вказаних позивачем
негативних наслідків немайнового
характеру, у пережитому в ДТП переляку,
нервовому струсі, моральних
стражданнях та переживаннях, у
витратах часу на захист своїх прав, та
яку судом оцінено у 2500 гривень.

Судом встановлено, що згідно полісу
АС/5376075 виданого 03.09.2013 року ПАТ УСК
„ГАРАНТ-АВТО" ОСОБА_2, забезпечений
транспортний засіб є автомобіль Деу
Ланос д/з НОМЕР_1, страхова сума за шкоду
заподіяну життю і здоров"ю - 100 000
гривень, майну - 50 000 гривень, франшиза -
0 гривень. Враховуючи, що позивачем не
надано доказів завдання шкоди здоров"ю
її та доньки, моральна шкода повинна
стягуватися з особи, яка її завдала,
тобто з ОСОБА_2.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦПК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

При цьому відповідно роз'яснень п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року N 6 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна
особі і майну громадянина, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Матеріали справи свідчать, що
власником джерела підвищеної
небезпеки - автомобіля, яким керував
винний в ДТП - є відповідач ОСОБА_2

Тому, суд обґрунтовано поклав на
відповідача обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_2
результаті ДТП.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає в душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членом її
сім'ї, близьких родичів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року N 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю
інших осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції неправильно
визначений розмір моральної шкоди, яка
підлягає стягненню на користь
позивачки є неспроможним. При
визначенні розміру відшкодування, суд
першої інстанції врахував засади
розумності, виваженості та
справедливості, характер та обсяг
моральних страждань та правильно
визначив розмір відшкодування
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню на користь ОСОБА_3 у сумі 2 500
гривень.

Доводів, які б спростовували
справедливість, розумність,
виваженість та правильність висновку
суду першої інстанції щодо розміру
стягнення моральної шкоди, апеляційна
скарга ОСОБА_2 не містить.

За таких обставин, судова колегія
доходить до висновку, що суд першої
інстанції порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, внаслідок чого
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Одеси від 26 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук