Ухвала

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого:Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Кредитної спілки «КС
Еталон» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області від 09 грудня 2013
року,

в с т а н о в и
л а:

У липні 2013 року кредитна спілка «КС
Еталон» звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що відповідачами належним чином не
виконуються умови кредитного договору
та договору поруки, внаслідок чого
виникла заборгованість. Позивач просив
стягнути з відповідачів 39 424 грн 90 коп.,
з яких заборгованість за тілом кредиту
становить 7744 грн, заборгованість за
процентами становить 25 485 грн 70
коп., штраф становить 6195 грн 20 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 16
вересня 2013 року позов КС «КС Еталон»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в солідарному порядку на
користь КС «КС Еталон»
заборгованість за кредитним договором
№1196-І від 27 вересня 2012 року
в сумі 14 298 грн 56 коп. та 141 грн 93 коп.
судових витрат. В решті позовних вимог
відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області від 09 грудня 2013
року, вказане рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов КС «КС Еталон»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на користь КС «КС Еталон»
солідарно заборгованість за кредитним
договором в сумі 39 424 грн 90 коп. та 591 грн
36 коп. судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 просять рішення апеляційного
суду скасувати, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі, посилаючись
на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Увалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачами було порушено умови
кредитного договору та договорів
поруки, в зв'язку з чим останні
допустили заборгованість за
користування кредитними коштами.
Проте, враховуючи, що позивачем не було
укладено додаткових угод щодо
підвищення процентної ставки за
користування кредитом, отже таке
підвищення є неправомірним.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог,
апеляційний суд, виходив з того, що
судом першої інстанції при вирішенні
позовних вимог було обрано не вірну
методику обрахунку розміру штрафу та
водночас не вірно розтлумачено умови
кредитного договору щодо підвищення
процентної ставки.

Проте з висновками апеляційного суду
повністю погодитись не можна виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 34 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» фінансовий кредит -
це кошти, які надаються у позику
юридичній або фізичній особі на
визначений строк та під процент.

Здійснення діяльності з надання
фінансових кредитів дозволяється
тільки після отримання відповідної
ліцензії.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Зі змісту ст. 1056-1 ЦК України вбачається,
що розмір процентів, тип процентної
ставки (фіксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів. Фіксована процентна ставка є
незмінною протягом усього строку
кредитного договору. Встановлений
договором розмір фіксованої
процентної ставки не може бути
збільшено банком в односторонньому
порядку. Умова договору щодо права
банку змінювати розмір фіксованої
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної
процентної ставки кредитор самостійно,
з визначеною у кредитному договорі
періодичністю, має право збільшувати
та зобов'язаний зменшувати процентну
ставку відповідно до умов і в порядку,
встановлених кредитним договором.
Кредитодавець зобов'язаний письмово
повідомити позичальника, поручителя та
інших зобов'язаних за договором осіб
про зміну процентної ставки не пізніш
як за 15 календарних днів до дати, з якої
застосовуватиметься нова ставка. У
кредитному договорі встановлюється
порядок розрахунку змінюваної
процентної ставки із застосуванням
погодженого сторонами індексу. Порядок
розрахунку змінюваної процентної
ставки повинен дозволяти точно
визначити розмір процентної ставки за
кредитом на будь-який момент часу
протягом строку дії кредитного
договору. Кредитор не має права
змінювати встановлений кредитним
договором порядок розрахунку
змінюваної процентної ставки без згоди
позичальника (ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України).

Судами встановлено, що 27 вересня 2012
року між КС «КС Еталон», та ОСОБА_6
укладено кредитний договір за №1196-І
«Універсальний» (далі - кредитний
договір), за умовами якого останній
було надано кредитні кошти в сумі 8 000
грн під 60% річних строком до 29 вересня
2015 року (а.с. 3-4).

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язань за кредитним
договором 27 вересня 2012 року між КС «КС
Еталон» та ОСОБА_7 було укладено
договір поруки №1196-1 (а.с. 6) та між КС «КС
Еталон» та ОСОБА_8 було укладено
договір поруки №1196-2 (а.с. 7). Відповідно
п. 2.1 договорів поруки, боржник і
поручителі несуть солідарну
відповідальність за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань за
кредитним договором.

На підставі видаткового касового
ордера від 27 вересня 2012 року ОСОБА_6
отримано кредитні кошти в сумі 8 000 грн
(а.с.10).

В зв'язку з невиконанням відповідачами
взятих на себе зобов'язань, відповідно
до витягу з протоколу №02/07/13 засідання
Кредитного комітету КС «КС Еталон»
було прийнято рішення про подвоєння
відсоткової ставки ОСОБА_6 відповідно
до п.п.9.3, 8.2 кредитного договору №1196-І
за період з 27 листопада 2012 року до 31
грудня 2012 року та з 31 грудня 2012 року до
28 вересня 2013 року (а.с. 9).

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 04 липня 2013 року
заборгованість ОСОБА_6 перед КС «КС
Еталон» становить 39 424 грн 90
коп. (а.с. 8).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору,
плата за користування кредитом
встановлюється виходячи з процентної
ставки 60% річних та нараховується на
фактичний залишок заборгованості за
кредитом починаючи з наступного дня
надання кредиту до дня повного
погашення заборгованості за кредитом
включно.

Погашення заборгованості перед
кредитодавцем здійснюється зокрема, у
випадку нарахування штрафних санкцій
згідно п.п 9.2-9.4 договору, в першу чергу
сплачується штраф, а потім відсотки за
кредит (пп. «б» п. 3.5 кредитного
договору).

Пунктом 9.2 кредитного договору
передбачено, що у випадку, якщо по
закінченню терміну дії Договору
позичальник не погасив заборгованість
по кредиту та відсотки за користування
ним в повному обсязі, позичальник
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на час
виникнення заборгованості за кожен
день прострочення на залишок суми
заборгованості

Згідно з пунктом 9.3 кредитного договору
при простроченні сплати по основній
сумі та/або відсотків за користування
кредитом згідно графіку без поважних
причин, кредитор має право подвоїти
відсоткову ставку вказану в п. 3.1
Договору до закінчення терміну дії
договору.

Пунктом 9.4 кредитного договору
передбачено, що у випадку порушення
позичальником вимог п. 5 Договору
позичальник зобов'язується сплатити
кредитодавцю штраф у розмірі 10% від
суми отриманого кредиту за кожен такий
випадок.

Аналіз вищезазначених положень п. 9
«Відповідальність сторін» кредитного
договору свідчить про те, що подвійні
проценти та підвищена процентна
ставка, передбачені п.п. 9.2 - 9.4
кредитного договору, за своєю правовою
природою виступають санкціями за
неналежне виконання зобов'язань за
кредитним договором, тобто відносяться
до неустойки та не є платою за
користування кредитними коштами.

Згідно з п.10.4 кредитного договору
внесення змін та доповнень до Договору
здійснюється за взаємною згодою сторін
у вигляді укладення додатків до
договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та задовольняючи
позовні вимоги, в порушення ст.ст. 212-215,
303, 315 ЦПК України, не визначився
належним чином з характером спірних
правовідносин, не перевірив належність
та допустимість доказів поданих
сторонами, не надав належної оцінки
наявним у справі доказам, зокрема,
ухвалюючи рішення суд не навів
розрахунків з яких він виходив при
задоволенні позовних вимог, не
перевірив яким чином повинні
нараховуватись проценти за
користування кредитом, залишивши поза
увагою, що рішення про підвищення
процентної ставки позивачем прийнято в
липні 2013 року за період який вже минув,
зокрема, з 31 грудня 2012 року. Водночас,
зазначаючи, що позивачем було прийнято
рішення про підвищення процентної
ставки відповідно до п. 9.3 кредитного
договору за період з 27 листопада 2012
року до 31 грудня 2012 року, належним чином
не перевірив вказаних обставин,
оскільки даних про таке підвищення
матеріали справи не містять.

Крім того, апеляційний суд при вирішені
спору по суті позовних вимог,
зауважуючи про відсутність підстав
вважати, що позивачем неправомірно
підвищено проценту ставку в
односторонньому порядку в порушення
умов п. 10.4 кредитного договору та
вимоги ст. 1056-1 ЦК України, не з'ясував
належним чином яка процентна ставка
встановлена кредитодавцем - змінна чи
фіксована, з огляду на те, що сторонами
погоджено, що кредитні кошті надаються
з умовою сплати за їх користування 60%.
Також, апеляційний суд не з'ясував чи є
таке підвищення штрафними санкціями,
встановленими за порушення умов
кредитного договору (п. 3.5, п. 9
кредитного договору «Відповідальність
сторін») чи підвищенням процентної
ставки в розумінні ч. 4 ст. 1056-1 ЦК
України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
рішення апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
задовольнити частково.

Рішення колегії судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області від 09 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І.
Наумчук