Справа № 140/906/14-ц
№2/140/361/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2014 року
м. Немирів

Немирівський районний
суд Вінницької області в складі
головуючого судді Науменко С.М., при
секретарі Поронник О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Немирові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі -продажу дійсним, визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями ,-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
уклали між собою договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Житловий будинок з
господарськими будівлями, який
знаходиться за вказаною адресою
належить відповідачці на праві
приватної власності відповідно до
рішення Немирівського районного суду
від 22.07.2011 року по справі № 2-727/2011 р.,
зареєстрованого 09.11.2011 р. Тульчинським
МБТІ в електронному реєстрі прав
власності на нерухоме майно.

Договір купівлі-продажу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконаний повністю. На
підтвердження укладення договору
купівлі-продажу 11.04.2012 року ОСОБА_2
передала її ключі від будинку, технічну
документацію на житловий будинок, а
також власноручно написала розписку
про отримання від ОСОБА_1 10 000 (десяти
тисяч) гривень в рахунок продажу
будинку з господарськими спорудами,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В
даній розписці відповідачка також
вказала, що вона зобов'язується
посвідчити вказаний договір
купівлі-продажу нотаріально в строк до
01.10.2012 року.

На початку вересня 2012 року вони
ОСОБА_1, з ОСОБА_2 звернулися до
нотаріуса з приводу посвідчення угоди,
укладеної між ними, нотаріально, проте
нотаріусом їм було роз'яснено, що
посвідчити договір купівлі-продажу
житлового будинку окремо від договору
купівлі-продажу земельної ділянки, на
якій він розташований, чинне
законодавство України не дозволяє.

Відповідно до ч.6 ст. 120 ЗК України,
ч.2 ст. 377 ЦК України істотною умовою
договору, який передбачає набуття
права власності на житловий будинок
або споруду, є розмір та кадастровий
номер земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з набуттям права
власності на ці об'єкти.

ОСОБА_1 до цього часу не
виготовила, та повідомила її, що не має
наміру виготовляти державний акт на
право власності на земельну ділянку на
своє ім'я, і у неї відсутні
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку, на якій розташований
згаданий житловий будинок, а отже, їхня
угода не підлягає нотаріальному
посвідченню.

З моменту укладення їхньої з
відповідачкою угоди вона власними
силами, за власні кошти зробила
косметичний ремонт всього будинку та
господарських будівель біля нього,
доглядає та обробляє присадибну
земельну ділянку біля будинку.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася
до відповідачки з вимогою посвідчити
угоду, укладену між ними, нотаріально,
але вона постійно відстрочує її
нотаріальне посвідчення, мотивуючи
свої відмови то відсутністю коштів то
браком часу. А нещодавно відповідачка
категорично заявила, що більше ніяких
дій щодо оформлення документів вчиняти
не буде, адже кошти вона отримала і
вважає, що майно вже їй не належить.
Відмова відповідачки щодо
нотаріального посвідчення їхньої
угоди дають її підстави сумніватися
щодо дійсних намірів відповідачки
відносно продажу її нею житлового
будинку з господарськими спорудами.
Такі дії відповідачки порушують її
права у зв'язку із чим вона не має
можливості здійснити реєстрацію права
власності житлового будинку, яке
набула на підставі договору купівлі
-продажу.

Згідно ч.2 ст. 218 ЦК України, якщо
правочин, для якого законом
встановлено його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна сторона
вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема
шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може буди
визнаний судом дійсним.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України
передбачає, якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

В зв'язку з цим ОСОБА_1,
просить суд визнати договір
купівлі-продажу дійсним, і визнати
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями.

Позивачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву, в якій просить справу розглянути
без її участі, позовну заяву підтримує
просить її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, в судове
засідання не зявилася, надала суду
заяву, в якій просить справу розглянути
без її участі, позовну заяву визнає, не
заперечує проти її задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовну заяву
слід задовольнити, так як позовні
вимоги визнаються відповідачкою, а
також підтверджуються копією
паспорта, копією розписки від 11.04.2012
року, копією технічного паспорта на
житловий будинок.

На підставі викладеного керуючись
ст.ст. 218,220 Цивільного Кодексу України,
ст.ст.208,209,213,214,215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
будівлями, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 11.04.2012 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - виконаним та дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок -«А», загальною
площею 54,1 кв. м., в тому числі житловою
площею 26,9 кв. м., з господарськими
будівлями та спорудами, а саме: «а»
-веранда, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: (підпис)

Згідно
оригіналу:

Оригінал рішення
знаходиться в архіві Немирівського
районного суду Вінницької області в
цивільній справі № 140/906/14-ц.

Рішення набрало
законної сили 29 квітня 2014 року.

Суддя
Немирівського

районного суду:

С.М.Науменко