№ 243/1633/14
Справа № 2/243/982/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого -судді Кузнєцова Р.В.,

при секретарі - Денисенко О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області звернулась ОСОБА_1 із
позовом до ОСОБА_2, про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, обґрунтувавши свої вимоги
наступним.

На підставі її заяви про прийняття
спадщини Першою Слов'янською державною
нотаріальною конторою заведено
спадкову справу № 336/09 до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3. На
підставі договору купівлі0продажу від
15 вересня 2007 року реєстровий № 5170,
ОСОБА_3 придбала житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами АДРЕСА_2, який
розташований на землях Слов'янської
міської ради. В даному договорі розмір
земельною ділянки не вказано.

У первісному варіанті земельна ділянка
під АДРЕСА_2 та площу 1540 кв.м., а
землекористувачем був ОСОБА_4. Згідно
рішення Слов'янської міської ради від 11
травня 1955 року із земельною ділянки № 12
померлого ОСОБА_4 виділено та
зареєстровано земельну ділянку без
номера площею 308 кв.м. та земельну
ділянку без номера площею 106,1 кв.м., яка
є надлишком тимчасового користування
за ОСОБА_5.

Згідно рішення Слов'янської міської
ради від 21 вересня 1962 року, із земельної
ділянки виділено та зареєстровано
земельну ділянку НОМЕР_1 площею 600 кв.м.
за ОСОБА_5 Рішенням Слов'янської
міської ради від 21 лютого 1968 року,
АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_2. Таким
чином, ОСОБА_5 отримала присадибну
земельну ділянку загальною площею 1014,1
кв.м.

Вважає, що ОСОБА_2, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_1, - у листопаді 2006 року
самовільно захопив частину земельної
ділянки АДРЕСА_2 та нерухоме майно
загальною вартістю 19268 грн., яке
розташоване на наведеній земельній
ділянці. Від звільнення земельної
ділянки відмовляється, чим наносить їй
матеріальні та моральні збитки, а також
не дає можливості оформити право
власності на земельну ділянку.

Тому, просить суд зобов'язати
відповідача не чинити їй перешкод в
користуванні земельною ділянкою по
АДРЕСА_2 в межах від А до Б - 9,85 м., від Б
до В - 46,47 м., 13,60 м., 24,00 м., від В до Г 18,58 м.,
з боку земельної ділянки АДРЕСА_3
засіданні представник позивача
заявлені вимоги підтримав, просив
задовольнити їх в повному обсязі,
посилаючись на доводи викладені у
позовній заявію

Представник відповідача у судовому
засіданні заявлені ОСОБА_1 не визнав,
просив відмовити у їх задоволенні,
посилаючись на їх безпідставність та
необґрунтованість.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
приходить до висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог
ОСОБА_1, та вважає за необхідне
відмовити у їх задоволенні, з наступних
підстав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 15 вересня 2007 року
уклали Договір купівлі-продажу
житлового будинку (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 вказаного Договору,
ОСОБА_6 передав майно у власність
ОСОБА_3, а остання прийняла майно і
сплатила за нього обговорену грошову
суму. Жтловий будинок з господарськими
та побутовими будовами і спорудами до
нього АДРЕСА_2, на земельній ділянці
Слов'янської міської ради. На земельній
ділянці знаходиться: один житловий
будинок, зазначений на плані літерою
А-1, цегляний, житловою площею 46,0 кв.м.,
загальною площею - 77,4 кв.м. та наступні
споруди: сарай, цегляний Б, огорожа № 1-3.

У відповідності до Висновку щодо
реєстрації документів на право
користування земельною ділянки
АДРЕСА_2, розмір земельною ділянки у
фактичному користуванні складає 1646,1
кв.м. (а.с. 11). Користувачами вказаної
земельної ділянки є ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, діючі на
підставі Свідоцтва про користування,
виданого 22 січня 1952 року нотаріальною
конторою. Із вказаного свідоцтва
вбачається, що зазначені особи є
спадкоємцями після смерті ОСОБА_4. Дана
земельна ділянка отримана померлим
ОСОБА_4 за договором забудівлі № 330 від
20 липня 1938 року, із нормою 1540 кв.м., який
засвідчено на підставі рішення суду
від 19 вересня 1997 року.

Згідно виписки з рішення Виконавчого
комітету Слов'янської міської ради
депутатів трудящих від 21 вересня 1968
року, виділено ОСОБА_5 земельну ділянку
для будівництва індивідуального
будинку по АДРЕСА_2 площею 600 кв.м. (а.с.
13).

Як вбачається з довідки № 24, виданої
ОСОБА_5, у відповідності до рішення
виконавчого комітету Слов'янської
міської ради депутатів трудящих від 21
лютого 1968 року, номер будинку АДРЕСА_2
змінено на номер АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
яка необхідна для їх обслуговування,
якщо інший її розмір не визначений
заповітом.

Таким чином, на думку позивача,
прийнявши спадщину після смерті
ОСОБА_3, вона отримала право на
користування земельною ділянкою
загальною площею 0,1014 га по АДРЕСА_2.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 15 березня 2013
року, ОСОБА_6 не чинити перешкод в
користуванні земельною ділянкою
АДРЕСА_3, з боку земельної ділянки
АДРЕСА_2, в межах від А до Б - 11 м., від Б до
В - 24,00 м., 5,15 м., 45,56 м. (а.с. 32-41). Даним
рішенням також відмовлено у
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_6, який діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу
Держкомзему м. Слов'янськ, КП «БТІ», про
усунення перешкод у користуванні
суміжними земельними ділянками.

Відповідно до ч .3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Статтею 182 Цивільного кодексу України,
право власності на нерухомі речі
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрації на нерухомість є
публічною і здійснюється відповідним
органом.

В розумінні ст. 2 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно є офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Суд аналізуючи наведену норму закону,
вважає за належне зауважити, що без
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, позивач не є
власником нерухомості, а отже
зазначення обставин ОСОБА_1 є
передчасним, оскільки у неї відсутні
будь-які правовстановлюючі документи,
які засвідчували права останньої на
спірну земельну ділянку.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
в межах заявлених вимог та на підставі
доказів наданих сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 107 Земельного кодексу України
закріплено, що підставою відновлення
меж земельної ділянки є дані
земельно-кадастрової документації. У
випадку неможливості встановлення
здійснюється по фактичному
користуванню земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
неможливо встановити, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної земельної ділянки.

Таким чином, визначені позивачем
розміри спірної земельної ділянки, а
також посилання на план земельної
ділянки, є необґрунтованими, оскільки
позивачем не надано жодних документів
оформлених у встановленому законом
порядку та які б підтверджували дійсні
розміри земельної ділянки позивача, а
також розміри меж наведеної земельної
ділянки з суміжними
землекористувачами.

Слід зауважити, що відповідачу
належить на праві власності земельна
ділянка АДРЕСА_3, на підставі Договору
купівлі-продажу від 30 березня 2012 року
(а.с. 26). Згідно наведеного договору,
земельній ділянці площею 0,1000 га, яка
належить ОСОБА_2 присвоєно кадастровий
номер :01:006:0877.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України, законом передбачено способи
захисту прав на земельну ділянку, яку
мають землевласники або
землекористувачі земельної ділянки.

У відповідності до п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004
року (зі змінами внесеними Постановою
ПВСУ № 2 від 19 березня 2010 року), судам
слід мати на увазі, що спори, пов'язані
із земельними відносинами,
розглядаються в позовному провадженні.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється згідно з частиною
третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).
Власник земельної ділянки, права якого
порушено, може вимагати відшкодування
завданої цим моральної шкоди (частина
третя статті 386 ЦК).

В порушення наведеної норми, позивачем
не надано жодного правовстановлюючого
документу, який би підтверджував
статус позивача щодо земельної ділянки
АДРЕСА_2, як її власника або
користування.

Таким чином, у суду відсутні будь-які
об'єктивні та законні підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1, які
на думку суду є передчасними та такими,
що не ґрунтуються на нормах закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», ст.ст. 107, 152
Земельного кодексу України, ст. 182
Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4-11,
15, 22, 42, 60, 76, 88, 208, 209, 212, 214-215, 217, 218
Цивільного процесуального Кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою - залишити без
задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки с. Яшкино Яшкиньського
району Кемеровської області, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця
м. Охотськ Хабаровського краю, судові
витрати з оплати правової допомоги у
розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00
копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11
квітня 2014 року о 15 годині 00 хвилин.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду
Р.В.Кузнєцов