Богунський районний суд міста Житомира
головуючої - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря - Андрушко І.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Житомирського державного
технологічного університету про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, -
Позивач звернулася до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що з
рішенням Богунського районного суду
міста Житомира від 31.10.2013 року стягнуто
з Житомирського державного
технологічного університету на її
користь заборгованість з виплати
заробітної плати, середній заробіток
за час розрахунку при звільненні та
кошти на відшкодування моральної
шкоди. 12.11.2013 року рішення суду набрало
законної сили, але станом на 25.12.2013 року
не виконане та кошти не виплачені. Тому
просить стягнути з відповідача на свою
користь 2207,04 грн. середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні за період з 12.11.2013 року по
25.12.2013 року.

У судове засідання позивач не
з'явилася, про час та місце рогляду
справи була повідомлена належним
чином, подала до суду письмову заяву, в
якій просить проводити розгляд справи
у її відсутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, проти
проведення заочного розгляду справи не
заперечує.

Представник відповідача повторно
в судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення,
причини неявки до суду не повідомив.

Враховуючи те, що у справі є достатньо
матеріалів про спірні правовідносини
сторін, а тому за письмовою згодою
позивача суд вважає за можливе
провести заочний розгляд справи на
підставі наявних у справі доказів
відповідно до статей 224-226 ЦПК України
та у відсутності сторін згідно статей
158, 169 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, з'ясувавши фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позовна
заява, оцінивши докази в їх сукупності,
дійшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 43 Конституції України право
на своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Статтею 115 КЗпП України визначено
строки виплати заробітної плати.
Згідно частини першої цієї статті
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

У пункті 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999 року
№ 13 (із змінами) «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» роз'яснено, що суд,
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП
України стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Богунського районного суду
міста Житомира від 31.10.2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Житомирського
державного технологічного
університету про стягнення сум,
належних при звільненні, середнього
заробітку за час розрахунку та
відшкодування моральної шкоди позов
задоволено частково та стягнуто на її
користь заборгованість з виплати
заробітної плати в сумі 2975,34 грн.,
середньомісячний заробіток за весь час
затримки виплати заробітної плати
станом на 31.10.2013 року в сумі 5931,42 грн. за
вирахуванням всіх податків і зборів та
100 грн. на відшкодування моральної
шкоди. Як зазначено в рішенні, 01.07.2013
року позивач звільнена із займаної
посади у зв'язку із скороченням штату
(п. 1 ст. 40 КЗпП України) та з нею не було
проведено розрахунку, заборгованість з
виплати заробітної плати становить
2975,34 грн.

Оскільки у строки, визначені статтею 116
КЗпП України, при звільненні позивача
їй не було виплачено розрахункових
коштів з вини відповідача, і
відповідачем не надано доказів того, що
на виконання рішення Богунського
районного суду міста Житомира від
31.10.2013 року були виплачені роботодавцем
заборговані позивачу кошти, тому з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню середній заробіток
за весь період затримки розрахунку з
дати ухвалення попереднього рішення
судом по 25.12.2013 року, що відповідає
періоду, зазначеному в позові.

Розмір середньоденного заробітку
визначений рішенням Богунського
районного суду міста Житомира від
31.10.2013 року та становить 68,97 грн.

Таким чином, розмір середнього
заробітку позивача за час затримки
розрахунку при її звільненні,
починаючи з 12.11.2013 року по 25.12.2013 року
становить 2207,04 грн. за вирахуванням
податків та обов'язкових платежів з
розрахунку: 32 дні х 68,97 грн. = 2207,04 грн., де
32 днів - сумарна кількість робочих днів
з 12.11.2013 року по 25.12.2013 року, 68,97 грн. -
середньоденна заробітна плата
позивача. Тому суд стягує з відповідача
на користь позивача 2207,04 грн.
середнього заробітку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
суд також стягує з відповідача у дохід
держави судовий збір.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 43
Конституції України, ст. ст. 115, 116, 117
КЗпП України, Законом України «Про
оплату праці», Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 12 від
24.12.1999 року «Про застосування судами
законодавства про оплату праці» (із
змінами), ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226, 367
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Житомирського державного
технологічного університету () на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 2207,04
грн. (дві тисячі двісті сім гривень
чотири копійки) за вирахування
податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Житомирського державного
технологічного університету () в дохід держави судовий
збір в сумі 229,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем до
Богунського районного суду міста
Житомира протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Л.М. Семенцова