У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Попович О.В., Кафідової О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Житомирського міськрайонного
управління санітарно-епідеміологічної
станції Головного управління
Державної санітарно-епідеміологічної
служби в Житомирській області,
Головного управління Державної
санітарно-епідеміологічної служби в
Житомирській області, Міністерства
охорони здоров'я України про
поновлення на роботі за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 5 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 10 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом та, уточнивши
позовні вимоги, просила визнати
незаконним та скасувати наказ
Житомирської районної
санітарно-епідеміологічної станції
від 5 грудня 2012 року про звільнення її з
посади помічника лікаря-епідеміолога у
зв'язку з ліквідацією установи на
підставі ст. 40 ч.1 КЗпП України. Позовні
вимоги обґрунтовувала тим, що на час
звільнення перебувала у декретній
відпустці по догляду за дитиною до
досягненню нею

3-річного віку, отже її звільнено
безпідставно.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 5 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 10 жовтня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 порушується питання про
скасування судових рішень з посиланням
на порушення судами норм матеріального
й процесуального права, та передачу
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 5 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 10 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Попович

О.В. Кафідова

С.П. Штелик