Справа № 583/263/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року
м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

головуючого
Мовчан Н.В.,

за участі секретаря
Явтушенко О.С.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в приміщенні
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_4

про захист права власності,

та за зустрічним позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6

про визнання частково недійсними
свідоцтв про право на спадщину за
законом та договору купівлі-продажу
квартири, визнання права власності,
вселення у квартиру,-

встановив:

25.01.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, в якому після зміни
позовних вимог просила суд виселити
відповідача з квартири, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона є власником
квартири за адресою АДРЕСА_1,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 13 грудня 2012р., який укладений нею з
ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Після укладення
договору їй стало відомо, що в цій
квартирі зареєстрований ОСОБА_4 -
колишній чоловік матері продавців.
Тому просить суд усунути перешкоди у
користуванні та володінні квартирою,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
виселити ОСОБА_4 з квартири без надання
іншого житла.

25.03.2013р. на адресу суду надійшла
зустрічна позовна заява від ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, в якому
просив визнати частково недійсними
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16.03.2012р., виданих на ім'я
ОСОБА_3 та ОСОБА_5; визнати частково
недійсним договір купівлі-продажу
квартири, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_4 право
власності на 1/3 частини вказаної
квартири та вселити його у спірну
квартиру. Свої вимоги мотивує тим, що з
1994року перебував у шлюбі з ОСОБА_7, та
проживав з нею у квартирі АДРЕСА_1, яка
належала дружині в порядку
приватизації з 28.12.1993р.. На час
відкриття спадщини за його дружиною -
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
перебував в місцях позбавлення волі,
коли після звільнення прибув до
квартири за адресою: АДРЕСА_1, квартира
була зайнята новими власниками.
Пізніше дізнався, що спадщину за ОСОБА_7
прийняли її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які
продали квартиру ОСОБА_1. Вважає, що він
є спадкоємцем першої черги, тому його
права порушені, що і стало підставою
для звернення до суду.

Позивачка та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили їх задовольнити, а в
задоволенні зустрічного позову
просять відмовити.

Відповідач, його представник та ОСОБА_5
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, в судове
засідання не з'явились,про причини
неявки суд не повідомили.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти
задоволення зустрічного позову
заперечувала.

ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився,
подав клопотання про розгляд справи за
його відсутності. (а.с.126).

Суд, вислухавши пояснення сторін,
надавши оцінку доказам по справі,
дійшов висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню, а в задоволенні
зустрічного позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 28 грудня
1993року приватизована квартира за
адресою АДРЕСА_1, що підтверджується
копією свідоцтва про право власності
на житло. ( а.с.84)

Встановлено, що рішенням Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 23 квітня 2009року, залишеного без
змін ухвалою Апеляційного суду
Сумської області від 17.07.2013р., розірвано
шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, який
зареєстровано 03 вересня 1997року, що
підтверджується копією судових рішень.
(а.с. 82,166 )

В період з 17.07.2010р. по 19.02.2013р. ОСОБА_4
відбував покарання в установах
Державної кримінальнго-виконавчої
служби, що підтверджується матеріалами
справи. (а.с. 41)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть. (а.с. 72)

Спадщину після ОСОБА_7, до складу якої
входить квартира за адресою АДРЕСА_1,
прийняли її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_3, по 1/2
частині квартири кожен, що
підтверджується копіями свідоцтв про
право на спадщину за законом. (а.с. 86, 87)

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 13.12.2012
року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
ОСОБА_3, від імені яких діяв ОСОБА_6,
посвідченого приватним нотаріусом
Охтирського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 1216,
ОСОБА_1 є власником квартири за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу від 13.12.2012р. (
а.с.3-4).

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєструвала
право власності на квартиру за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
витягу з Реєстру прав власності на
нерухоме майно № 36716598 від 13.12.2012р. (а.с. 7)

Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17.07.1997р. «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи, може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст.2, 318, 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї (ч. 4 ст. 156 ЖК України), інших
осіб і розпоряджатися своїм житлом на
власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до довідки № 24 від 10.01.2013р.,
виданої ПП «Жилкомсервіс», в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується
матеріалами справи.(а.с.8)

Матеріали справи не містять доказів,
які б підтверджували, що між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 укладено договір користування
квартирою чи досягнуто взаємної згоди
на тимчасове проживання в квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
встановлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Позивачка в судовому засіданні
повідомила, що ОСОБА_4 проживає в
будинку своєї покійної матері, однак в
добровільному порядку відповідач з
квартири АДРЕСА_1 не виписався, а
наявність його реєстрації створює для
неї перешкоди у реалізації права
власності на квартиру.

З огляду на викладене, суд вважає, що в
даному випадку порушуються права
позивачки, тому її позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню,
а підстави для задоволення вимог
зустрічного позову в частині вселення
до спірної квартири - відсутні.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви в
частині визнання частково недійсними
свідоцтв про право на спадщину та
договору купівлі продажу, визнання
права власності на 1/3 квартири, суд
зазначає наступне.

Вимоги зустрічного позову стосуються
перерозподілу спадщини після смерті
ОСОБА_7, яка відкрилась після 01.01.2004р.,
тому вказані відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України в
редакції 2003р. з наступними змінами та
доповненнями.

Положеннями ст. 1272 ЦК України
визначено, що в разі, якщо спадкоємець
протягом строку, встановленого
статтею 1270 цього Кодексу, не подав
заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України, якщо
після спливу строку для прийняття
спадщини і після розподілу її між
спадкоємцями спадщину прийняли інші
спадкоємці (частини друга і третя
статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає
перерозподілу між ними. Такі
спадкоємці мають право вимагати
передання їм у натурі частини майна,
яке збереглося, або сплати грошової
компенсації.

З системного аналізу вказаних норм
права вбачається, що право на
перерозподіл спадщини мають
спадкоємці, які прийняли спадщину
після її розподілу між іншими
спадкоємцями.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 06 вересня
2013року, яке залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
21 жовтня 2013р., відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 треті
особи: відділ державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Охтирка реєстраційної служби
Охтирського МРУЮ в Сумській області,
Охтирська міська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
перебування у зареєстрованому шлюбі та
проживання з дружиною ОСОБА_7, як членом
сім'ї, що підтверджується копіями
судових рішень. (а.с. 168- 171 )

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 16 грудня
2013року, яке набрало законної сили,
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_3 третя особа:
Охтирська міська державна нотаріальна
контора про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини після померлої ОСОБА_7, що
підтверджується копією судового
рішення. (а.с. 172 )

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
ВСУ №7 від 30.05.2008р. „Про судову
практику у справах про спадкування"
повторне визначення судом додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини одним і тим же спадкоємцем
законодавством не передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи приписи ст. ст. 15, 16, 20 ЦК
України, суд приходить до висновку, що
ОСОБА_4 не вірно обрано спосіб захисту,
оскільки його слід вважати таким, що не
прийняв спадщину за ОСОБА_7, тому
підстави для прийняття ним спадщини за
ОСОБА_7 відсутні, отже зустрічний позов
в частині визнання частково недійсними
свідоцтв про право на спадщину за
законом та договору купівлі-продажу
квартири, визнання права власності на
квартиру, - не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 41
Конституції України, ст. 150, 109 ЖК
України, ст.ст. 319, 383, 386, 391, 1272, 1280 ЦК
України, суд-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1, без
надання іншого приміщення.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Сумської області через
Охтирський міськрайонний суд Сумської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 05 лютого
2014року.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області

Н.В.Мовчан