ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1877/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», ОСОБА_5 про визнання
договору недійсним,

встановив:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 про
визнання договору недійсним.

Свої позовні вимоги обгрунтовавула
тим, що 06.04.2007 р. між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» та фізичною особою ОСОБА_5
було укладено кредитний договір №
014/9441/74/54237 від 06.04.2007 р. Для забезпечення
виконання боргових зобов'язань за
кредитним Договором укладено Договір
іпотеки № 014/9441/74/54237 від 06.04.2007 р.
Предметом іпотеки є нерухоме майно:
трьох кімнатна квартира АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі.
Її чоловік підписав кредитний договір
та спірний договір іпотеки на
дискримінаційних умовах та вона не
давала згоду на укладення договору
іпотеки, тому порушуються її права
внаслідок його укладення, оскільки про
підписання договору їй відомо не було.

В позовних вимогах просила визнати
договір іпотеки від 06 квітня 2007 року
укладеного між ОСОБА_5 та АТ
«Райффайзен Банк Аваль» та стягнути з
відповідачів на користь позивача
судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала та просила
їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» - Приліпко Альона Дмитрівна
проти позову заперечувала та просила у
задоволені позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, повідомлений належним
чином, посилання відповідача про
участь у іншій справі не
підтверджується доказами в розумінні
ст.ст. 57, 58 ЦПК України та суд визнав
причину не явки не поважною.

Вислухавши пояснення позивача,
заперечення відповідача, вивчивши
матеріали справи, судом встановлені
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що 06.04.2007 р. між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» ( далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», Відповідач 1,
Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_5
(далі - Відповідач 2, Позичальник») було
укладено кредитний договір № 014/9441/74/54237
від 06.04.2007 р. (а.с. 12-14).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору
Відповідач 1 зобов'язався надати
Відповідачу 2 грошові кошти в сумі 207
050,00 доларів США, а Позивачальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використати та повернути кредит,
а також сплатити проценти за
користування кредитом, комісії згідно
умов Договору та Тарифів Банку, та
виконати всі інші зобов'язання в
порядку та строки, визначені Договором.

Для забезпечення виконання боргових
зобов'язань за кредитним Договором
укладено Договір іпотеки № 014/9441/74/54237
від 06.04.2007 р. (а.с. 6-10). Предметом іпотеки
є нерухоме майно: трьох кімнатна
квартира АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 та Відповідач 2 ОСОБА_5
перебувають у шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с. 19).

Посилання позивача на те, що кредитний
договір та спірний договір іпотеки
було підписано на дискримінаційних
умовах для Позичальника не можуть бути
покладені в рішення суду з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу
України, сторони відповідно до ст. 6
цього кодексу є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Статтею 6 Цивільного кодексу України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Таким чином зобов'язання за Кредитним
договором підлягають виконанню
відповідно до умов договору (ст. 629 ЦК
України.)

За ст. 215 Цивільного кодексу України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 65 Сімейного Кодексу
України, дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою.

Згідно з ч. 2 ст. 65 Сімейного Кодексу
України, при укладенні договорів одним
із подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Також ч. 3 ст. 65 Сімейного Кодексу
України передбачено, що для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Позивач стверджує, що не давала
Відповідачу 2 згоду на укладення
договору іпотеки, тому порушуються її
права внаслідок його укладення,
оскільки про підписання договору їй
відомо не було.

Разом з тим, суд не може погодитись з
доводами Позивача з огляду на те, що
зобов'язання за договором позики
одного з подружжя не створює обов'язків
для другого. Також в матеріалах справи
є заява про згоду Позивача на купівлю
та подальшу передачу в іпотеку ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» квартири
АДРЕСА_1, за ціну та на умовах на його
розсуд (а.с. 41).

Положення ст. 65 Сімейного Кодексу
України не стосуються права одного із
подружжя на забезпечення виконання
зобов'язань, оскільки договір позики
грошей не є формою розпорядження
майном, що є у спільній сумісній
власності подружжя, оскільки сам по
собі договір позики є угодою про
отримання у власність грошових коштів.

Поряд зі ст. 3 Цивільного кодексу
України, яка однією з засад цивільного
законодавства визначає свободу
договору, тобто можливість укладати
договори і визначати їх зміст на свій
розсуд, ст. 203 ЦК України встановлює
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину:
зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним
спірний правочин всім цим нормам
повністю відповідає, тобто підстави
визнавати його недійсним, відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, приходить до висновку, що
обґрунтування позовних вимог позивача
є недоведеними та спростовуються
матеріалами справи, а отже суд не бере
до уваги посилання позивача на ці
обставини та приходить до висновку, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 203, 215, 627, 629, 1054 ЦК
України та на підставі ст.ст. 10, 11, 15, 60,
208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 про
визнання договору недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
проголошено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: