КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2-о/520/53/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Лебедюк І.О., Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за заявою

ОСОБА_2,

за участю заінтересованих осіб -
Управління Держземагенства у місті
Одеса Одеської області, Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» в особі Одеської
регіональної філії,

про встановлення факту, що має юридичне
значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Київського
районного суду м. Одеси з заявою, в якій
просить встановити факт того, що їй
належить на праві власності згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ № 945574,
зареєстрованого 11.04.2007року за №64
в Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі та відповідно
до заяви, яка нотаріально завірена від
04.06.2013року про поділ земельної ділянки,
загальною площею 0,0939га, в такому
порядку:

- земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,0704 га
- зовнішні межі під номерами 1-2-3-4-9-10-11-12-1
- для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельна ділянка НОМЕР_2 площею 0,0235 га
- зовнішні межі під номерами 4-5-6-7-8-9-4 -
для ведення особистого селянського
господарства.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_2
посилається на те, що вона на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ № 945574,
виданого на підставі договору
дарування земельної ділянки,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори Коваль Н.В. від 26
грудня 2003року №10-4089, та
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №64, є
власником земельної ділянки загальною
площею 0,1489га за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) і ведення
особистого селянського господарства.

Заявниця вказує, що відповідно до
договору купівлі-продажу,
зареєстрованого в реєстрі за №15818
приватним нотаріусом ОСОБА_4, вона
продала, а ОСОБА_5 купила земельну
ділянку площею 0,0550га, із земельної
ділянки площею 0,1489га, яка знаходилась у
її власності.

У подальшому, як зазначає заявниця, з
метою оформлення земельної ділянки,
яка залишилась у її власності, а також
у зв'язку з зазначенням в плані меж
земельної ділянки державного акта
серії ЯГ № 945574 земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
і ведення особистого селянського
господарства, вона звернулася до
ліцензованої землевпорядної
організації для розроблення технічної
документації із землеустрою у
відповідності до вимог Закону України
«Про землеустрій».

ОСОБА_2 вказує, що зазначена
документація була розроблена
ліцензованою землевпорядною
організацією, однак Управлінням
Держземагенства у місті Одеса Одеської
області їй було відмовлено у
присвоєнні кадастрових номерів щодо
земельних ділянок, у зв'язку з тим, що у
державному акті на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ № 945574
зазначено подвійне цільове
призначення, що чинним законодавством
України не передбачено.

Заявниця наполягає на тому, що на
сьогоднішній день не уявляється
можливим усунути допущені помилки у
зв'язку із тим, що на момент видачі та
оформлення вказаного державного акту
зазначення у ньому подвійного
цільового призначення не суперечило
вимогам чинного на той час
законодавства, однак у зв'язку із
прийняттям ЗК України вказівка у
державному акті на подвійне цільове
призначення не відповідає вимогам
закону, що це призводить до
неможливості поділити земельну
ділянку та розпорядитися нею, а
встановити такий факт іншим шляхом
окрім звернення до суду - неможливо.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримала заяву та просила її
задовольнити.

Представник зацікавленої особи -
Управління Держземагенства у місті
Одеса Одеської області в судове
засідання з'явився, просив відмовити у
задоволенні заяви у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - ДП
«Центр державного земельного
кадастру» в особі Одеської
регіональної філії про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 20), у судове засідання
не з'явився, про поважність причин
відсутності не повідомив, заперечення
на заяву не надав.

Вислухавши пояснення заявниці та
представника зацікавленої особи -
Управління Держземагенства у місті
Одеса Одеської області, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що заява
підлягає задоволенню.

Судовим розглядом
встановлено|установлено|, що ОСОБА_2 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 945574, виданого на підставі договору
дарування земельної ділянки,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори Коваль Н.В. від 26
грудня 2003року №10-4089 та зареєстрованого
в книзі записів державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 64, є
власницею земельної ділянки загальною
площею 0,1489га за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) і ведення
особистого селянського господарства.

26.10.2007року на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №15818, ОСОБА_2 продала, а
ОСОБА_5 купила земельну ділянку, площею
0,0550га, із земельної ділянки, загальною
площею 0,1489га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
земельної ділянки :25:013:0041.

У подальшому, у зв'язку із необхідністю
присвоєння кадастрового номеру
вказаній земельній ділянці та її
поділу на дві земельні ділянки, ОСОБА_2
звернулася з цього питання до
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» для
розробки технічної документації з
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельні ділянки при поділі у
відповідності до вимог ст. 56 Закону
України «Про землеустрій».

Судом встановлено, що вказана
документація була розроблена
державним підприємством «Центр
державного земельного кадастру»,
виготовлено план поділу вказаної
земельної ділянки площею 0,0939га на дві
земельні ділянки:

- земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,0704 га,
зовнішні межі під номерами 1-2-3-4-9-10-11-12-1,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка);

- земельна ділянка НОМЕР_2 площею 0,0235 га,
зовнішні межі під номерами 4-5-6-7-8-9-4, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для ведення
особистого селянського господарства.

Управлінням Держземагенства у місті
Одеса Одеської області ОСОБА_2 було
відмовлено у присвоєнні кадастрових
номерів щодо земельних ділянок, у
зв'язку з тим, що із долучених
матеріалів із землеустрою відсутні
відомості щодо переоформлення права
власності на земельну ділянку
загальною площею 0,0939га, яка фактично
залишилась у власності ОСОБА_2, після
оформлення вищезазначеного договору
купівлі-продажу земельної ділянки, а
також у зв'язку з тим, що у державному
акті на право власності на земельну
ділянку серії ЯГ № 945574 зазначено
подвійне цільове призначення, що
чинним законодавством України не
передбачено та рекомендовано
звернутися з цього приводу до суду.

Суд виходить з того, що на сьогоднішній
день не уявляється можливим усунути
допущені у державному акті позивача
помилки у зв'язку із тим, що на момент
видачі та оформлення вказаного
державного акту зазначення у ньому
подвійного цільового призначення не
суперечило вимогам чинного на той час
законодавства, однак у зв'язку із
прийняттям ЗК України у 2001 році
вказівка у державному акті на подвійне
цільове призначення не відповідає
вимогам закону, що призводить до
неможливості поділити земельну
ділянку та розпорядитися нею, а
встановити такий факт іншим шляхом
окрім звернення до суду - неможливо.

Ст. 234 ЦПК України встановлює, що окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України
суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому
порядку можуть бути встановлені
також інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 5 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, які встановлюються
судом, не є вичерпним. За наявності
зазначених умов, суд може
встановлювати й інші факти, що мають
юридичне значення.

Встановлення вказаного факту
необхідно ОСОБА_2 для здійсненні поділу
приналежної їй земельної ділянки із
зазначенням цільового призначення для
кожної з двох земельних ділянок окремо.
Встановлення цього факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право, заявник не має іншої
можливості встановити факт поділу його
земельної ділянки, тобто факт, що має
юридичне значення; згідно із законом
такий факт породжує юридичні наслідки,
тобто від нього залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян. Нарешті, чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку встановлення цього факту.

Отже, в судовому засіданні встановлено
одночасну наявність усіх чотирьох
умов, про які йдеться у зазначеній
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5.

При викладених обставинах, а також з
огляду на те, що загальна площа
земельної ділянки не змінюється, у суду
не виникає сумнівів в тому, що ОСОБА_2
належить на праві власності згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №945574,
виданого на підставі договору
дарування земельної ділянки,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори Коваль Н.В. від 26
грудня 2003року №10-4089 та зареєстрованого
в книзі записів державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 64, та
відповідно до нотаріально посвідченої
заяви від 04.06.2013року про поділ
земельної ділянки, земельна ділянка
загальною площею 0,0939га в наступному
порядку:

- земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,0704 га,
зовнішні межі під номерами 1-2-3-4-9-10-11-12-1,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка);

- земельна ділянка НОМЕР_2 площею 0,0235 га,
зовнішні межі під номерами 4-5-6-7-8-9-4, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для ведення
особистого селянського господарства,
відповідно до плану поділу земельної
ділянки, виготовленому державним
підприємством «Центр державного
земельного кадастру» в особі Одеської
регіональної філії, а тому заява про
встановлення факту, що має юридичне
значення - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 215, 259 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що
має юридичне значення, -
|родинних|задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 належить на
праві власності згідно державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯГ №945574, виданого на підставі
договору дарування земельної ділянки,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори Коваль Н.В. від 26
грудня 2003року №10-4089 та зареєстрованого
в книзі записів державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 64, та
відповідно до нотаріально посвідченої
заяви від 04.06.2013року про поділ
земельної ділянки, земельна ділянка
загальною площею 0,0939га в наступному
порядку:

- земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,0704 га,
зовнішні межі під номерами 1-2-3-4-9-10-11-12-1,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка);

- земельна ділянка НОМЕР_2 площею 0,0235 га,
зовнішні межі під номерами 4-5-6-7-8-9-4, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для ведення
особистого селянського господарства,
відповідно до плану поділу земельної
ділянки, виготовленому державним
підприємством «Центр державного
земельного кадастру» в особі Одеської
регіональної філії.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду Одеської
області через суд першої інстанції
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Петренко В. С.