АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/1528/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Черніцька І.М. Провадження №
22-ц/789/448/14 Доповідач - Демкович
У Х В А Л А

10 квітня 2014 р.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козака І. О., Хоми М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 03 лютого 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» /далі
«Банк»/

про визнання недійсними окремих
пунктів кредитного договору,

ВСТАНОВИЛА:

07.03.14 апелянт звернувся зі
скаргою на ухвалу суду першої
інстанції від 03.02.14, вважаючи, що воно
ухвалене з порушенням норм
процесуального права, просить її
скасувати та постановити нове рішення
про передачу справи по підсудності до
Жовтневого районного суду .
Дніпропетровська.

Порушення вбачає, в тому, що суд
першої інстанції визначив підсудність
даної справи вищевказаному суду,
оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання недійсним окремих частин
кредитного договору не є тією
обставиною, на яку розповсюджується
правила підсудності за вибором
позивача, або правила виключної
підсудності, а підлягають розгляду за
загальними правилами підсудності,
встановленими ст. 109 ЦПК України, а саме
за місцем знаходженням відповідача.

У судове засідання сторони не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлені про час та місце слухання
справи. У відповідності до ст. 305 ЦПК
України апеляційна інстанція вважає за
можливе розглянути спір за відсутності
сторін.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 03.02.14 відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Банку про визнання
недійсними окремих пунктів кредитного
договору.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що ухвалу суду слід
залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що 30.01.14 представник
позивача, скориставшись своїм правом
вибору підсудності, відповідно до ч. 14
ст.110 ЦПК України звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду з
позовом до Банку про захист прав
споживача, визнання недійсною окремої
частини кредитного договору №TEXRRX00470558
від 05.04.07, укладеного між сторонами
спору.

Як вбачається зі змісту позовної
заяви, позивач, обираючи підсудність
спору Тернопільському міськрайонному
суду, посилався на ч. 5 ст. 110 ЦК України і
вважав, що має право вибору підсудності
з тих підстав, що надання коштів за
зазначеним кредитним договором
відповідає всім ознакам споживчого
кредиту, а тому правовідносини, які
виникли повинні регулюватися Законом
України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК
України, позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача.

Посилання апелянта на те, що до
даного спору не можна застосовувати
Закон України «Про захист прав
споживачів» колегія суддів до уваги не
бере, оскільки дія вищезазначеного
закону поширюється на правовідносини
між кретодавцем та позичальником
(споживачем) за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають як під
час укладання, так і виконання такого
договору.

Право вибору для звернення з
даним позовом належить позивачу. Ним у
позовній заяві зроблено посилання на
порушення відповідачем його прав як
споживача.

Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у постанові № 5 від
30.03.12 «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
звертає увагу судів, що позови, які
виникають із кредитних правовідносин,
пред'являються до суду за загальними
правилами підсудності, визначеними
главою 1 розділу III ЦПК (п. 4. Постанови).

При цьому суд має враховувати право
споживача на пред'явлення позову також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування цієї особи або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання договору
(частина п'ята статті 110 ЦПК).

Позови, що виникають із діяльності
філії або представництва юридичної
особи, можуть пред'являтися також за їх
місцезнаходженням (частина сьома
статті 110 ЦПК), проте відповідачем у
справі є банк чи інша фінансова
установа як юридична особа. Зазначене
правило територіальної підсудності
поширюється на позови позичальників
(споживачів), а не на позови, що
пред'являються банками чи іншими
фінансовими установами щодо виконання
кредитних зобов'язань, оскільки у цьому
випадку діють правила статті 109 ЦПК.

Спірний договір укладався
Тернопільською філією Банку в м.
Тернополі.

Із огляду на вказані обставини судова
колегія приходить до висновку, що судом
першої інстанції не порушено вимог
процесуального законодавства щодо
визначення підсудності спору, а тому
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 03 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович