Провадження № 2-2604/14
Справа №760/4946/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіної
О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк» про
стягнення коштів та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2014 року Позивач звернувся до суду з
позовом та уточнивши позовні вимоги
просив стягнути з Відповідача суму
вкладу та нараховані відсотки в
розмірі 178 756,79 грн., моральну шкоду в
розмірі 60 000,00 грн., а також судові
витрати покласти на Відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_1
та ПАТ "Міський комерційний банк" був
укладений договір строкового
банківського вкладу №2630/02/143574 від
27.11.2013р. на строк з 27 листопада 2013 року
по 27 лютого 2014 року.

Позивач зазначає, що згідно умов
Договору, ним було внесено 14 105,00 Євро з
процентною ставкою 9,15% річних.

Позивач також зазначає, що 21.02.2014 року
він звернувся в банк з заявою про
закриття його строкового депозитного
рахунку та виплати коштів, згідно умов
договору в розмірі 14 434,82 Євро, проте
Банк виплатив Позивачу кошти не в
повному обсязі, а сплатив лише 4 650,00
Євро.

Таким чином, Позивач вважає, що
відповідно до розрахунку з урахуванням
виплачених Банком коштів та розрахунку
відсотків Банк повинен виплатити
Позивачу (14 105,00 Євро - 4 650,00 Євро +325,30
Євро+70,75 Євро+78,89 Євро) = 9 929,94 Євро, що за
офіційним курсом НБУ станом на 15.04.2014 ( 1
EUR 18,0018 UAH) складає 178 756,79 грн.

Крім того, Позивач просив стягнути з
Відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 60 000,00 грн. мотивуючи
свої вимоги тим, що Позивач переживав
значні психологічні та моральні
страждання через неповернення Банком
сплачених в рахунок внесення на
депозитний рахунок коштів, які привели
до порушень його прав на достатній
життєвий рівень внаслідок чого він
повинен був докладати значних зусиль
для відновлення порушеного ритму та
укладу життя, відсутність матеріальних
коштів на купівлю товарів необхідних
для нормального життєвого
функціонування, переживань щодо
можливої втрати грошових коштів.

Крім того, Позивач посилався на те, що 27
лютого 2014 року ним були подані заяви до
начальника відділення №1 Банку за
адресою: м. Київ вул.
Микільсько-Слобідська, 2-В та до Голови
правління Банку Гробовецького Д.В. про
загрозу життю Позивача через
недотримання у відділенні норм
протипожежної безпеки ДБН В. 1.1-7-2002, які
викладені детально в вищевказаних
заявах. Таким чином, Позивач вважає, що
перебування у відділені Банку вкрай
негативно впливало на його морально-
психологічний стан та викликало
постійне відчуття страху за його життя.

Посилаючись на вказані обставини,
вважає, що з відповідача на його
користь підлягає стягненню моральна
шкода в розмірі 60 000,00 грн.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали та просили
його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував
посилаючись на відсутність підстав для
задоволення позову. При цьому,
зазначив, що позивачу не було виплачено
всю суму депозитного кладу внаслідок
відсутності вільних обігових коштів у
банку та встановленого обмеження НБУ
щодо видачі депозитних вкладів.

Також посилався на те, що Позивачем
було не вірно обчислено суму
нарахованих відсотків, оскільки на
думку представника відповідача, за
період з 27 лютого 2014 року по 17 квітня 2014
року має бути застосована ставка в
розмірі 5,5 % річних ( п.1.3 Договору).

Крім того, представник відповідача
заперечував проти задоволення вимог
Позивача в частині відшкодування
останньому моральної шкоди, оскільки
вважає дані вимоги необґрунтованими та
безпідставними.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що 27.11.2013 року між
ПАТ «Міський комерційний банк» та
ОСОБА_1 було укладено договір
строкового банківського вкладу
№2630/02/143574 (а.с.5-6).

Судом також встановлено, що відповідно
до квитанції №2642 від 27.11 2013р. Позивачем
було внесено на рахунок Банку 14 105,00
Євро (а.с.7).

Як вбачається з викладеного, Позивач
виконав умови Договору в повному
обсязі.

Відповідно до п.1.2.4. Договору процентна
ставка (річних) складає 9,15%.

Відповідно до п.4.3.2. Банк зобов'язується
на вимогу Вкладника повернути вклад та
виплатити нараховані на суму складу
проценти на умовах та в строки, що
встановлені цим Договором.

Згідно з ч.2 статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 631
ЦК України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ч.1 статті 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
вклад (депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або в іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК
України договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Відповідно до ч.5 статті 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

За умовами пункту 1.1 Договору Банк
приймає від Вкладника грошові кошти на
строк з 27 листопада 2013 року по 27 лютого
2014 року.

Судом встановлено, що 21.02.2014 року
Позивач звернувся до Відповідача з
заявою про закриття його строкового
депозитного рахунку та виплати коштів
в сумі 14 434,82 Євро (а.с.8).

Судом також встановлено, що Відповідач
свої зобов'язання за вказаним вище
Договором виконав частково, а саме
виплатив позивачу кошти в розмірі лише
4 650,00 Євро.

Суд вважає, що в даному випадку
Відповідач допустив неналежне
виконання взятих зобов'язань перед
Позивачем, оскільки банк був
зобов'язаний повернути Позивачу
депозитні кошти з процентами в строк
закінчення дії договорів - 27 лютого 2014
року в повному обсязі.

З огляду на те, що Позивач звернувся з
заявою до відповідача про повернення
депозитного вкладу до запровадження
обмежень Постановою НБУ від 27.02.2014 р. ,
суд вважає посилання представника
відповідача , як на підставу відмови у
повернення вкладу в повному обсязі
необґрунтованою.

Таким чином, з Відповідача на користь
Позивача підлягає стягненню кошти по
депозиту в розмірі 9455 Євро ( 14 105,00
Євро-4650,00 Євро=9455 Євро).

Крім того, згідно п. п.1.2.4 Договору, з
відповідача підлягає стягненню
відсотки за період з 27.11.2013 року по
16.04.2014 року в розмірі 448,11 Євро, а саме:
326,25 Євро (відсотки по вкладу за період з
27.11.2013 року по 27.02.2014 року) 71,76 Євро
(відсотки по вкладу за період з 27.02.2014
року по 27.03.2014 року), 50,10 Євро (відсотки
по вкладу за період з 27.02.2014 року по
16.04.2014 року), що підтверджується наданим
розрахунком Позивача.

При цьому, суд вважає, що нарахування
заборгованості по відсоткам має бути
здійснена за весь час користування
коштами та фактичного повернення суми
вкладнику.

З огляду на те, що сума вкладу не
повернута в повному обсязі на користь
Позивача, враховуючи межі заявлених
вимог період нарахування відсотків по
вказаному вище Договору становить з
27.11.2013 року по 16.04.2014 р.р..

Аналогічна правова позиція викладена в
рішенні Верховного Суду України при
розгляді справи № 6-39цс13, що в силу ч. 1
ст. 360-7 ЦПУ України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України, в якому зазначено, що
Банк зобов'язаний повернути вкладникам
депозитні кошти з процентами в строк
закінчення дії договору, а у зв'язку з
порушенням своїх зобов'язань, з Банка
має бути стягнуто проценти по
банківським вкладам за прострочений
строк до дня фактичного повернення
коштів вкладникам, а також 3% річних та
суму відповідно до індексу інфляції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК
України.

Таким чином, з Відповідача на користь
Позивача підлягає стягненню
заборгованість по Договору строкового
вкладу в розмірі 9 903,11 Євро ( 9455Євро+448.11
Єврор=9903,11 Євро, що за курсом НБУ
станом на 18.04.2014 р. ( 1557.2876 грн. за 1 Євро)
становить 154 219,90 грн.

Що стосуються вимоги Позивача про
відшкодування йому завданої
Відповідачем моральної шкоди, то суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

В силу положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Разом з тим, належних та допустимих
доказів на підтвердження, того, що
діями Відповідача, які полягали у
неповерненням вкладу Позивачу,
завдано моральної шкоди, суду не
надано.

Крім того, суд вважає заявлені вимоги в
частині стягнення моральної шкоди
необґрунтованими, оскільки
причинно-наслідковий зв'язок між
неповерненням Відповідачем вкладу
Позивачу та недотриманням у відділенні
банку норм протипожежної безпеки
відсутній.

Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Враховуючи те, що договором між
сторонами та законодавством, що
регулює дані правовідносини не
встановлено відповідальності за
порушення зобов'язань по відшкодуванню
моральної шкоди, суд вважає заявлені
вимоги в цій частині необґрунтовані.

З огляду на викладене, позов підлягає
задоволенню частково.

Згідно ст.88 ЦПК України з Відповідача
на користь Позивача підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 1542,19 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 631, 1058, 1060, 1061 ЦК
України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічне акціонерне
товариство «Міський комерційний банк»
( 03141, м.Київ, вул.. Солом»янська, 13, ) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
заборгованість по Договору строкового
вкладу №2630/02/143574 від 27.11.2013 року в
розмірі 154 219, 90 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з Публічне акціонерне
товариство «Міський комерційний банк»
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 1542,19 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом 10 днів з
моменту проголошення рішення.

Суддя: