АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/4267/2014
Головуючий у 1-ій інстанції -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи
О.В.

при секретарі: Денисенко К.В.

за участю:

позивач ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в свої
інтересах та в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_5 про
усунення перешкод в здійсненні права
користування та розпоряджання
квартирою, вселення та визначення
порядку користування жилим
приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 05 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду Оболонського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_4, яка діє в свої інтересах та в
інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5
про усунення перешкод в здійсненні
права користування та розпоряджання
квартирою, вселення та визначення
порядку користування жилим
приміщенням.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 05 лютого 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в свої
інтересах та в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_5 про
усунення перешкод в здійсненні права
користування та розпоряджання
квартирою, вселення та визначення
порядку користування жилим
приміщенням - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4, яка діє в свої
інтересах та в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_5 не чинити
перешкоди ОСОБА_3 у користуванні
власністю, а саме квартирою, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму судового збору в розмірі 229,40 грн.

У задоволені інших позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати рішення суду в частині
відмови вимог про встановлення порядку
користування квартирою, та постановити
нове яким задовольнити вимоги в
повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним. Та
зазначає, що ним не ставилось питання
про виділення в натурі жиле приміщення,
а ставилось питання про визначення
порядку користування жилим
приміщенням.

Позивач у суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явились хоча про день, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином про причини своєї
неявки не повідомляла.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Рішення суду в частині задоволення
позовних вимог про усунення перешкод в
здійсненні права користування та
розпоряджання квартирою та вселення
сторонами не оскаржується тому у
апеляційному порядку в цій частині не
перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що ОСОБА_3 належала
двокімнатна ізольована квартира за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування АВН № 487744 від 17 жовтня 2000
року посвідченому приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстровано в реєстрі № 4036.

06 березня 2009 року відповідно до
договору дарування позивач 2/3 частин
належної квартири подарував своїй
малолітній дочці ОСОБА_5

Тобто, позивачу ОСОБА_3 належить 1/3
частина квартири, а відповідачу ОСОБА_4
з неповнолітньою дочкою належить 2/3
частини квартири.

Відповідно до довідки, виданої КП
«Житлосервіс «Оболонь», у Оболонському
районі м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1
мешкають та зареєстровані ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 7).

Спірна квартира має загальну площу 50,30
кв.м, з яких 29,50 кв.м - жилої площі, яка
складається з двох кімнат: 17,9 кв.м; 11,6
кв.м,

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
неможливо виділити ізольовані кімнати
та інші приміщення з самостійними
виходами, тому позовні вимоги в частині
виділення позивачу у користування
ізольованої кімнати та інших приміщень
не підлягають задоволенню проте
колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження майном.

Згідно ст.155 ЖК України жилі будинки
/квартири/, що є в приватній власності
громадян, не може бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком
/квартирою/, крім випадків,
установлених законодавством.

Пунктом 14 Пленуму ВСУ "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності" № 20
від 22.12.1995 року встановлено, що квартира
не підлягає поділу в натурі, якщо не
можливо виділити сторонам ізольовані
жилі та інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири, у такому випадку
може бути встановлено лише порядок
користування приміщеннями квартири.

Колегія суддів вважає, що розмір
кімнати запропонованої позивачем для
визначення йому у користування є
співмірними до його частки у праві
спільної власності, суд вважає
можливим задовольнити дану позовну
вимогу, оскільки у користуванні
відповідачки залишиться кімнати,
площею 17,9 кв.м., що не буде порушувати
право власності сторін.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині відмову у позові про
визначення порядку користування жилим
приміщенням скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення про виділення
позивачу в користування кімнату
площею 11,6 кв.м, а відповідачу - кімнату
площею 17,9 разом з балконом.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 05 лютого 2014 року в частині
відмови у задоволенні позову про
визначення порядку користування жилим
приміщенням скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення наступного
змісту.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 виділивши:

ОСОБА_3 у користування ізольовану
кімнату площею 11,6 кв.м.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ізольовану кімнату
площею 17,9 кв.м.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: