Суддя: Попова В. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2014 року м. Горлівка
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки Донецької області у складі:

головуючого -
судді Попової В.О.,

при секретарі -
Лисенко В.В.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
Губарєва О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Горлівка Донецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного відкритого
акціонерного товариства
«Шахтопрохідне управління №10» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
компенсації за невикористану
відпустку та моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із названим
позовом, мотивуючи тим, що з
відповідачем перебував у трудових
відносинах з 25.02.2008 року по 03.01.2012 рік
та з 22.06.2012 року по 07.10.2013 рік. На
день звільнення відповідач не виплатив
йому належні суми в рахунок повного
розрахунку у вигляді заробітної плати,
грошової компенсації за
невикористану відпустку та
заборгованості по оплаті лікарняного;
згідно наданої відповідачем довідки
сума заборгованості на 04.02.2014 р.
становить 11 147,55 гривень. Вважає дії
відповідача такими, що порушують норми
КЗпП України, тому вбачає підстави
для стягнення грошових сум, які
підлягають сплаті при звільненні,
та середнього заробітку за час
затримки розрахунку. Невиплата
грошових сум, які підлягають сплаті
при звільненні, спричинила йому
моральну шкоду, моральні страждання,
які виявилися в тому, що внаслідок
недоотриманих на протязі тривалого
часу належних йому грошових коштів, він
зазнав труднощі матеріального
характеру, що в свою чергу призвело до
втрати нормальних життєвих зв'язків,
він вимушений був брати кредити в
банківських установах, що негативно
відобразилось в тому числі на його
емоційному стані. Уточнивши позовні
вимоги, остаточно просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі
за період вересень 2013 року по
жовтень 2013 року в розмірі 5411,55
гривень, середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні з
дати звільнення по день ухвалення
судового рішення, компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 7
855 гривень та моральну шкоду 10 000
гривень.

Позивач та його
представник в судовому засіданні
підтримали позовні вимоги у повному
обсязі, мотивуючи їх аналогічно
викладеному в позовній заяві; суму
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, яку
просять стягнути з відповідача, не
уточнили .

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні не заперечував в
частині позовних вимог про
стягнення на користь позивача
заборгованості по заробітній платі
в розмірі 9578,98 гривень, при тому,
що у вказану суму входить
компенсація за невикористану
відпустку в сумі 4167,43 гривень,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі
7 760,34 гривень. Наполягав на тому,
що позивачем не доведено завдання
йому моральної шкоди, тому просив в
задоволенні позовних вимог в цієї
частині відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача
та його представника, представника
відповідача , дослідивши в судовому
засіданні зібрані в справі докази в їх
сукупності, вважає встановленим
наступне.

Наказом відповідача від 25.02.2008 року
№46/к позивача було прийнято підземним
прохідником з повним робочим днем
під землею. 07.10.2013 року згідно наказу
№193/к від 07.10.2013 року його було
звільнено за ст.38 КЗпП України. Тобто
позивач перебував у трудових
правовідносинах з відповідачем
Державного відкритого акціонерного
товариства «Шахтопрохідне
управління №10» з 25.02.2008 року по 07.10.2013
року, що підтверджується копією
трудової книжки.

З довідки бухгалтерії підприємства
відповідача №11/126 від 04.02.2014 року,
вбачається, що станом на 04.02.2014 р.
перед позивачем у відповідача
утворилася заборгованість, яка
складається з заборгованості по
заробітній платі в сумі 5411,55
гривень за період з вересня 2013 року по
жовтень 2013 року, грошової
компенсації за невикористану
відпустку у жовтні 2013 року в сумі
4167,43 гривень, заборгованості по
оплаті лікарняного за вересень 2013
року в сумі 1598, 37 гривень. Вказані
суми на день розгляду справи
судом позивачу не сплачено. Отже,
наявне порушення з боку відповідача
вимог ст. 115 КЗпП України, згідно з якою
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць. В ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
відпустки», та ч. 1 ст. 83 КЗпП також
зазначено, що компенсація за дні
невикористаної відпустки повинна
виплачуватись у разі звільнення
працівника. Відповідно до вимог ст. 116
КЗпП України при звільненні працівника
виплата всіх сум, які належать йому від
підприємства, проводиться в день
звільнення. Отже при звільненні
відповідач повинен був сплатити
позивачу нараховану заробітну плату,
грошову компенсацію за невикористану
відпустку та заборгованість по
оплаті лікарняного. Тому з
відповідача на користь позивача слід
стягнути заборгованість із заробітної
плати в сумі 5411,55 гривень за період
з вересня 2013 року по жовтень 2013
року, грошову компенсацію за
невикористану відпустку у жовтні 2013
року в сумі 4167,43 гривень,
заборгованість по оплаті
лікарняного за вересень 2013 року в
сумі 1598, 37 гривень.

Відповідно до ч.3 статті 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Кодексом. Доказів про те, що у
несвоєчасному розрахунку винен сам
позивач суду не надано.

Згідно вимог ст.117 КЗпП України, - у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
працівникові сум у строки, зазначені у
ст.116 КЗпП України, при відсутності їх
спору про їх розмір, підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник,
або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №13 від 24.12.1999
року "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці" п. 20
передбачено, що установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст.117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутність в цьому своєї вини.

Стаття 116 КЗпП України не передбачає
виключень по своєчасній виплаті
заробітної плати.

Сама по собі відсутність коштів у
роботодавця не виключає його
відповідальності.

Згідно частині перший статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з довідкою відповідача №11/127
від 04.02.2014 року, заперечень щодо якої
позивачем не висловлювалось,
середньоденний заробіток ОСОБА_1
складав 369,54 грн. Позивача звільнено з
підприємства 07 жовтня 2013 року, який за
діючим законодавством був останнім
днем роботи позивача.

Згідно листа Мінпраці та соціальної
політики України від 21.08.2012 року
№9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2013 рік»
та листа Мінпраці та соціальної
політики України від 04.09.2013 р. №
9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2013 рік»
кількість робочих днів з дати
звільнення позивача становить 87 днів (
у жовтні 2013 року - 18 днів,
листопаді 2013 року - 21 день, грудні 2013
року - 22 днів, січні 2014 року - 21
днів, лютому 2014 року - 20 днів, березні
2014 року - 5 днів), у зв'язку з чим
середній заробіток за час затримки
розрахунку буде дорівнювати: 87дн. х 369,54
= 32 149,98 гривні та підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Судом
встановлено, що несвоєчасною виплатою
заробітної плати, порушені законні
права позивача, передбачені ст. 115 КЗпП
України, що вимагало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя у зв'язку з відсутністю
можливості розпорядитися належними
від підприємства коштами для
забезпечення відповідного рівня життя
та спричинило моральні страждання.
Для поновлення своїх порушених прав
позивач змушений був звертатися до
суду. При визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди суд бере
до уваги тривалість порушення законних
прав позивача, характер і тривалість
його моральних страждань і приходить
до висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову в цій
частині в розмірі 500 грн.

Відповідно до ст.367 ЦПК України слід
допустити негайне виконання в частині
присудженої заробітної плати за один
місяць.

Питання судових витрат слід вирішити
відповідно до ст.88 ЦПК України. Розмір
судового збору буде дорівнювати сумі
662,67 грн., що складається з 433,27
(задоволені майнові вимоги 43 327,33 грн. х
1%) та 229,40 грн. (задоволені вимоги про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди). Оскільки позивач за законом
звільнений від сплати судового збору,
тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
судовий збір підлягає стягненню з
відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10-11, 57- 60, 212-217, 367 ЦПК
України, -

В И Р I Ш
И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного
відкритого акціонерного товариства
«Шахтопрохідне управління №10» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
компенсації за невикористану
відпустку та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Державного відкритого
акціонерного товариства
«Шахтопрохідне управління №10» на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі за період з вересня 2013
року по жовтень 2013 року в сумі 5411
/п'ять тисяч чотириста одинадцять /
гривень, 55 копійок; грошову
компенсацію за невикористану
відпустку у жовтні 2013 року в сумі
4167 /чотири тисячі сто шістдесят сім/
гривень, 43 копійки; заборгованість по
оплаті лікарняного за вересень 2013
року в сумі 1598 /одна тисяча п'ятсот
дев'яносто вісім/ гривень, 37 копійок;
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені в розмірі 32 149
/ тридцять дві тисячі сто сорок
дев'ять / гривень, 98 копійок та у
відшкодування моральної шкоди 500 (
п'ятсот ) гривень.

Стягнути з Державного відкритого
акціонерного товариства
«Шахтопрохідне управління №10» на
користь держави судовий збір в розмірі
229,40 гривень.

В межах стягнення заробітної плати за
один місяць рішення підлягає негайному
виконанню.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через Центрально -
Міський районний суд м. Горлівки
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В. О. Попова