У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Попович О.В., Кафідової О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Ізюмський міський
центр зайнятості, про зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та компенсації за
невикористану відпустку за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 14
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що у лютому 2007 році уклала із

ОСОБА_5 як фізичною особою-підприємцем
безстроковий трудовий договір,
зареєстрований в Ізюмському міському
центрі зайнятості 6 лютого

2007 року, за яким вона обіймала посаду
продавця-консультанта. 4 липня 2012 року
нею подано заяву про звільнення за
власним бажанням. Проте ОСОБА_5 вчасно
не зареєстрував розірвання трудового
договору у центрі зайнятості, вчасно не
видав їй належну оформлену трудову
книжку. Посилаючись на наведене,
просила зобов'язати ОСОБА_5 розірвати з
нею трудовий договір, зареєструвати
розірвання трудового договору у центрі
зайнятості, видати трудову книжку та
сплатити середній заробіток за час
затримки видачі трудової книжки та
компенсацію за невикористану
відпустку.

Заочним рішенням Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 12
грудня 2012 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі

5 684 грн. 95 коп. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від

14 жовтня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 14 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Попович

О.В. Кафідова

С.П. Штелик