АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М. Лисака І.Н.,

Секретаря: Ковальчук Н.О.

З участю: ОСОБА_7 та його
представника ОСОБА_2,

ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4,

ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6
та ін.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_7 до
Сергіївської сільської ради
Путильського району, ОСОБА_6, треті
особи: відділ Держземагенства у
Путильському районі, ОСОБА_8, про
визнання частково недійсним рішення
Сергієвської сільської ради від 12.04.1994
року, визнання недійсним державного
акта про право власності на земельну
ділянку та за зустрічним позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_4, до ОСОБА_7, виконкому
Сергієвської сільської ради про
визнання недійсним договору дарування,
визнання недійсним рішення виконкому
Сергієвської сільської ради від 10.05.2012
року №31/5, та визнання права власності
на частину житлового будинку,
господарських будівель і споруд
колишніх членів колгоспного двору, за
апеляційними скаргами ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10. ОСОБА_11,
ОСОБА_12, в інтересах яких діє ОСОБА_5, і
ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4, на рішення
Путильського районного суду від 11
березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

________________________________________________________________________
_________________________________

Провадж. №22-ц/794/657/14 р.
Головуючий у
першій інстанції Проскурняк С.П.

Категорія: 45

Доповідач: Заводян К.І.

У травні 2013 року ОСОБА_7 подав позов до
Сергіївської сільської ради, ОСОБА_6,
треті особи: відділ Держземагенства у
Путильському районі, ОСОБА_8, про
визнання частково недійсним рішення
Сергіївської сільської ради від 12.04.1994
року, визнання недійсними державних
актів про право власності на земельну
ділянку, визнання недійсним свідоцтва
про спадщину, який частково змінив у
січні 2014 року.

Посилався на такі обставини.

14 лютого 1995 року його мати ОСОБА_1
подарувала йому житловий будинок
АДРЕСА_1.

Одночасно мати висловила бажання, щоб
земельною ділянкою площею 0,60 га
користувався його молодший брат
ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати померла.

Брат оформив на своє ім'я державний акт
про право власності на земельну
ділянку площею 0,60 га, що він вважає
незаконним.

Сергіївська сільська рада рішенням
п'ятої сесії від 12 квітня 1996 року
ухвалила видати державний акт про
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,60 га і видала державний
акт серії 1-ЧВ №001893 від 08 липня 1996 року
на ім'я померлої матері ОСОБА_1

03 вересня 1996 року по реєстру №351-ДС
Путильська державна нотаріальна
контора видала ОСОБА_6 свідоцтво про
право на спадщину на земельну ділянку
площею 0,60 га.

А 21 жовтня 1996 року Сергіївська
сільська рада видала ОСОБА_6 державний
акт про право власності на земельну
ділянку площею 0,60 га серії 1-ЧВ №001939.

Документи щодо права на земельну
ділянку на ім'я матері ОСОБА_1 видані
після її смерті, в порушення ст.9 ЦК
України (1963 р.), згідно якої
правоздатність громадянина виникає в
момент його народження і припиняється
зі смертю. Щодо осіб, які померли, такі
рішення не повинні прийматися.

ОСОБА_6 успадкував ділянку, на яку
спадкодавиця права не мала.

Крім того, на цій ділянці розташований
належний йому з 14 лютого 1995 року
житловий будинок. Згідно ст.30 ЗК
України (1991 р.) при переході права
власності на будівлю і споруду разом з
цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених ст.67 цього Кодексу і
право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення.

ОСОБА_6 продав 0,35 га успадкованої
ділянки ОСОБА_8 За позовом ОСОБА_8
Путильський районний суд рішенням від
12 грудня 2011 року визнав дійсним
договір купівлі - продажу земельної
ділянки площею 0,35 га, укладений між
ОСОБА_6 І ОСОБА_8

Про обставини оформлення документів на
земельну ділянку на матір та на брата
йому стало відомо у 2012 році.

Просив суд визнати недійсним
рішення п'ятої сесії Сергіївської
сільської ради 21 скликання від 12 квітня
1996 року про видачу державного акта про
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,60 га, розташовану в
с.Сергії, на ОСОБА_1

Визнати недійсним державний акт по
право приватної власності на землю
серії 1-ЧВ №001893, виданий Сергіївською
сільською радою 08 липня 1996 року на ім'я
померлої ОСОБА_1

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане
Путильською державною нотаріальною
конторою 03 вересня 1996 року по реєстру
№351-ДС ОСОБА_6 на земельну ділянку
площею 0,60 га.

Визнати недійсним державний акт по
право приватної власності на землю
серії 1-ЧВ №001939, виданий Сергіївською
сільською радою 21 жовтня 1996 року на
ім'я ОСОБА_6

В жовтні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, в інтересах
яких за довіреностями діє ОСОБА_5,
ОСОБА_4, в інтересах якої за довіреністю
діє ОСОБА_3, подали зустрічний позов до
ОСОБА_7, Сергіївської сільської ради
про визнання недійсним договору
дарування житлового будинку від 14
лютого 1995 року, про визнання недійсним
рішення виконкому Сергіївської
сільської ради від 10.05.2012 року №31/5 та
визнання права власності на частину
житлового будинку та господарських
споруд колишніх членів колгоспного
двору.

Посилалися на такі обставини.

Спадкодавиця ОСОБА_1 була членом
колгоспу ім.Л.Кобилиці с.Сергії,
оскільки працювала в цьому колгоспі з
серпня 1968 р. по жовтень 1974 року.

Пізніше членом цього колгоспу був її
син ОСОБА_6, який працював у колгоспі з
грудня 1989 по жовтень 1990 року.

Житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15
квітня 1991 року був майном колгоспного
двору. Позивачі проживали і були
прописані в цьому будинку разом з
матір'ю ОСОБА_1, тому є співвласниками
майна колгоспного двору. І лише у 1991
році за цією адресою їм було відкрито
окремий по господарський номер.

ОСОБА_1 належала лише 1/7 частка будинку
і вона не мала права дарувати будинок
ОСОБА_7

Про договір дарування житлового
будинку ОСОБА_6 стало відомо після
пред'явлення ОСОБА_7 позову.

Після договору дарування ОСОБА_1
будинок на своє ім'я не реєстрував, його
право власності не було оформлене, що
підтверджується рішенням виконкому
Сергіївської сільської ради від 10.05.2012
року №31/5"Про оформлення права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами та будівлями
за ОСОБА_7".

Після смерті матері ОСОБА_6 звернувся
до сільської ради за інформацією про
документи про належне їй майно.

Йому видали копію рішення 17 сесії 21
скликання від 28 лютого 1994 року, згідно
якого ОСОБА_1 було виділено у приватну
власність 0,60 га для ведення
підсобного господарства.

Згідно абз.2 п.1 Перехідних положень ЗК
України рішення про передачу у
приватну власність земельних ділянок,
прийняті відповідно до Декрету КМ
України від 26.12.1992 року № 15-92 "Про
приватизацію земельних ділянок" є
підставою для виготовлення і видачі
громадянам або їх спадкоємцям
державних актів на право власності на
земельну ділянку. У зв'язку з цим ОСОБА_6
було виготовлено технічну
документацію та правовстановлюючі
документи на землю.

Просили суд визнати недійсним договір
дарування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
АДРЕСА_1 від 14 лютого 1995 року, укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Визнати недійсним рішення виконкому
Сергіївської сільської ради №31/5 від 10
травня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_6 та членами його сім'ї
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4
право власності на 6/7 часток майна
бувшого колгоспного двору: житловий
будинок, сарай, погріб, вбиральню,
вартістю 58129,14 гривень.

В позові ОСОБА_7 відмовити.

Рішенням Путильського районного суду
від 11 березня 2014 року ОСОБА_7
відмовлено в позові до Сергіївської
сільської ради, ОСОБА_6, треті особи:
відділ Держземагенства у Путильському
районі, ОСОБА_8, про визнання частково
недійсним рішення Сергіївської
сільської ради від 12.04.1994 року,
визнання недійсними державних актів
про право власності на земельну
ділянку, визнання недійсним свідоцтва
про спадщину.

ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_4 в зустрічному позові до ОСОБА_7,
Сергіївської сільської ради про
визнання недійсним договору дарування
житлового будинку від 14 лютого 1995 року,
про визнання недійсним рішення
виконкому Сергіївської сільської ради
від 10.05.2012 року №31/5 та визнання права
власності на частину житлового будинку
та господарських споруд колишніх
членів колгоспного двору відмовлено за
спливом позовної давності..

ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на
рішення суду в частині відмови йому в
позові до ОСОБА_6 і Сергіївської
сільської ради.

Вважає рішення суду в цій частині
незаконним і необґрунтованим.

Сільська рада не вправі була приймати
рішення і видавати державний акт про
право власності на земельну ділянку
матері після її смерті. Висновок суду
про те, що мати за життя почала
процедуру приватизації земельної
ділянки і набула право власності на неї
є неправильним.

Крім того, на вказаній ділянці
розташований подарований йому
житловий будинок. Відповідно до ст.30 ЗК
України (1991 р.) до нього перейшло право
власності на земельну ділянку,
необхідну для обслуговування будівель
і споруд.

Не погоджується із висновком суду про
те, що станом на 15 квітня 1991 року
господарство ОСОБА_1 відносилося до
суспільної групи колгоспних дворів.

ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12,, в інтересах яких діє ОСОБА_5,
ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_3,
також подали апеляційну скаргу.

Просять рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити їх вимоги.

Вважають, що суд неповно з'ясував
обставини справи, рішення суду не
відповідає нормам матеріального і
процесуального права.

Посилаються на те, що сільська рада не
володіла даними про те, що будинок був
подарований ОСОБА_7., оскільки той
договір дарування у встановленому
порядку не зареєстрував.

Наполягають на тому, що будинок був
майном колгоспного двору і ОСОБА_1 не
вправі була його дарувати, оскільки
володіла лише 1/7 часткою майна.

Рішенням виконкому Сергіївської
сільської ради від 10 травня 2012 року
№31/5 ОСОБА_7 було надано дозвіл на
оформлення права власності на
житловий будинок із господарськими
спорудами, але ОСОБА_6 про це не
повідомили.

Інші члени колгоспного двору, крім
ОСОБА_6, ніякого майна не успадковували,
тому строк позовної давності не
пропустили, оскільки про порушення
свого права дізналися лише з позову
ОСОБА_7

ОСОБА_7. подав заперечення на
апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ін.

Вказує на те, що сільській раді було
відомо про дарування будинку на його
ім'я. В погосподарській книзі за 1991/95
р.р. є запис про те, що ОСОБА_7 проживає
в будинку, який належить йому.

Заперечує, що господарство ОСОБА_7
відносилося до суспільної групи
"колгоспний двір", оскільки працездатні
члени двору в колгоспі не працювали.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,, в інтересах
яких діє ОСОБА_5, ОСОБА_4, в інтересах
якої діє ОСОБА_3, підлягає задоволенню
частково.

Суд неповно з'ясував обставини справи,
зробив висновки, які не відповідають
обставинам справи, неправильно
застосував норми матеріального права,
що відповідно до п.п.1, 3 , 4 част.1 ст.309
ЦПК України є підставами для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 14 лютого 1995 року мати
ОСОБА_1. подарувала ОСОБА_7 житловий
будинок АДРЕСА_1. В договорі зазначено,
що відповідно до ст.227 ЦК України (1963 р.)
договір підлягає реєстрації у
виконкомі Сергіївської сільської ради
(а.с.93,94). Проте вказаної вимоги ОСОБА_1
не виконав.

Про те, що ОСОБА_7 став власником
будинку АДРЕСА_1 у сільській раді було
відомо, оскільки в погосподарській
книзі сільської ради за 1991- 1995 роки по
господарству №132, головою якого є
ОСОБА_6, у графі "Додаткові відомості" є
запис "Живе в будинку ОСОБА_7" (а.с. 120, 121).

Відповідно до ст.30 ЗК України (1992 р.) при
переході права власності на будівлю і
споруду разом з цими об'єктами
переходить у розмірах, передбачених
ст.67 цього Кодексу, і право власності
або право користування земельною
ділянкою без зміни її цільового
призначення, якщо інше не передбачено в
договорі відчуження будівлі, споруди. У
разі зміни цільового призначення
надання земельної ділянки у власність
або користування здійснюється в
порядку відведення.

Право власності або користування
земельною ділянкою посвідчується
Радами народних депутатів відповідно
до вимог ст.23 цього Кодексу.

З приводу відведення земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної ділянки)
ОСОБА_7 до сільської ради не звертався.

Рішенням Сергіївської сільської ради
від 28 лютого 1994 року матері сторін
ОСОБА_1 було надано дозвіл на
приватизацію земельної ділянки площею
0,60 га для ведення особистого
підсобного господарства, однак
державний акт на право власності на
земельну ділянку їй виданий не був
(а.с.86).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 померла.

Після смерті матері ОСОБА_6 звернувся
до сільської ради з приводу спадкового
майна.

Рішенням від 12 квітня 1996 року
Сергіївська сільська рада 21 скликання
на 5 сесії затвердила матеріали по
видачі державного акта на право
приватної власності на землю площею 0,60
га померлій ОСОБА_1 та видав на її ім'я
державний акт про право приватної
власності на землю 1- ЧВ №001893 від 08
липня 1996 року (а.с.10, 83).

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1
про визнання вказаних документів
недійсними, суд виходив з того, що в
абз.2 п.1 розділу Х "Перехідні положення"
ЗК України, передбачено, що рішення про
передачу громадянам України
безоплатно у приватну власність
земельних ділянок, прийняті органами
місцевого самоврядування відповідно
до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про
приватизацію земельних ділянок"
(втр.чин. на підставі Закону України від
14 вересня 2006 року №139 -У) є підставою для
виготовлення та видачі цим громадянам
або їх спадкоємцям державних актів на
право власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

Однак з таким висновком суду
погодитися не можна.

Пункт 1 розділу Х "Перехідні положення"
ЗК України доповнений абзацом другим
згідно із Законом №509-У1 від 16 вересня
2008 року.

На час прийняття рішення Сергіївською
сільською радою 21 скликання 12 квітня 1996
року і видачі померлій ОСОБА_1
державного акта на право приватної
власності на землю (08 липня 1996 року)
вказаної норми права не існувало,
зворотної сили вона не має. Тоді діяв
Земельний кодекс України, прийнятий 13
березня 1992 року №2196-ХП, який подібної
норми права не мав. Відсутня вона і в
Декреті КМУ від 26 грудня 1992 року "Про
приватизацію земельних ділянок".

Відповідно до част.2 ст.9 ЦК України (1963
р.) правоздатність громадянина виникає
в момент його народження і
припиняється з смертю.

Виданий з порушенням закону на ім'я
померлої ОСОБА_1 державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку призвів до незаконної видачі
ОСОБА_6 03 вересня 1996 року за реєстром
№250-ДС свідоцтва про право на спадщину
на вказану ділянку, та, відповідно, до
видачі Сергієвською сільською радою 21
жовтня 1996 року на ім'я ОСОБА_6
державного акта на право приватної
власності на землю серії 1-ЧВ №001939.

За таких обставин суд неправильно
застосував до правовідносин сторін
норми матеріального права, тому
рішення суду в цій частині не може
залишатися в законній силі, воно
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення
п'ятої сесії Сергіївської сільської
ради 21 скликання від 12 квітня 1996 року
про видачу державного акта про право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,60 га, розташовану в
с.Сергії на ОСОБА_1, про визнання
недійсним державного акта по право
приватної власності на землю серії 1-ЧВ
№001893, виданого Сергіївською сільською
радою 08 липня 1996 року на ім'я померлої
ОСОБА_1, про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом, видане Путильською державною
нотаріальною конторою 03 вересня 1996
року по реєстру №351-ДС ОСОБА_6 на
земельну ділянку площею 0,60 га, про
визнання недійсним державного акта на
право приватної власності на землю
серії 1-ЧВ №001939, виданого Сергіївською
сільською радою 21 жовтня 1996 року на
ім'я ОСОБА_6 підлягають задоволенню.

Не відповідають обставинам справи та
нормам матеріального права висновки
суду в частині зустрічного позову
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Сергіївської
сільської ради про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку
від 14 лютого 1995 року, про визнання
недійсним рішення виконкому
Сергіївської сільської ради від 10.05.2012
року №31/5 та визнання права власності
на частину житлового будинку та
господарських споруд колишніх членів
колгоспного двору.

Суд відмовив в позові з підстав
пропуску позивачами позовної давності
на підставі заяви ОСОБА_7, підтвердивши,
таким чином, обґрунтованість позову.
Проте з таким висновком погодитися не
можна.

Суд виходив з того, що господарство, у
якому проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_6 із
сім'єю, відносилося до суспільної
групи колгоспних дворів, оскільки
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 працювали в колгоспі і
це зазначено в погосподарських книгах
Сергіївської сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у
редакції, що була чинною на 15 квітня 1991
року) майно колгоспного двору належить
його членам на праві сумісної
власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( у
редакції, що була чинною на 15 квітня 1991
року) розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що
викладені в п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності», спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулювали
власність цього двору, а саме: а) право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні. Такими, що втратили це право,
вважаються працездатні члени двору,
які не менше трьох років підряд до цієї
дати не брали участі своєю працею і
коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба); б) розмір
частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних. Частку працездатного
члена двору може бути зменшено або
відмовлено у її виділенні при
недовгочасному його перебуванні у
складі двору або незначній участі
працею чи коштами в господарстві двору.
Особам, які вибули з членів двору, але
не втратили права на частку в його
майні, вона визначається виходячи з
того майна двору, яке було на час їх
вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення
погосподарського обліку в сільських
радах визначався Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів (далі -
Вказівки), затвердженими постановою
Державного комітету статистики СРСР
(далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985
року № 5-24/26, а згодом - Вказівками,
затвердженими постановою Держкомстату
СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними
Вказівками суспільна група
господарства визначалась залежно від
роду занять голови господарства (сім'ї).
Особи, які працюють у колгоспі, але не є
членами колгоспу, відносяться до
суспільної групи робітників або
службовців залежно від займаної
посади.

Господарства пенсіонерів, які не
мають працюючих членів сім'ї,
відносяться до тієї суспільної групи,
до якої ці особи відносилися до
переходу на пенсію.

Як видно із записів в погосподарських
книгах Сергіївської сільської ради, по
1990 рік сім'я ОСОБА_6 проживала в
господарстві його матері ОСОБА_1
пенсіонерки. Доказів про те, чи були
працюючі члени двору членами колгоспу,
позивачі не подали.

Крім того, у 1990 році відбувся розділ
цього двору. Сім'я ОСОБА_6
відокремилася від двору ОСОБА_1 В
погосподарській книзі за 1991-1995 роки,
господарство ОСОБА_1 значиться під №131,
а господарство ОСОБА_6 з сім'єю - під №132
(а.с.119,120,121). При розділі двору між
членами двору відбувається і поділ
його майна. Тому доводи позивачів про
збереження за ними права на майно
двору матері ОСОБА_1 є безпідставним.

Згідно довідки сільської ради від
14.08.1996 р. №1144 на день смерті ОСОБА_1
проживала одна (а.с.82).

Колегія суддів відхиляє інформацію,
викладену в довідці Сергіївської
сільської ради від 01.08.2013 року №436, про
те, що двір ОСОБА_1 станом на 15 квітня 1991
року був колгоспним, через відсутність
у ній інформації про членство в
колгоспі, що підтверджувало б
правильність віднесення господарства
до суспільної групи - колгоспний двір.

За таких обставин твердження
позивачів, що вони не втратили права на
частку в майні колгоспного двору є
необґрунтованими і недоведеними.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що в зустрічному позові ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4
до ОСОБА_1, Сергіївської сільської ради
про визнання недійсним договору
дарування житлового будинку від 14
лютого 1995 року, про визнання недійсним
рішення виконкому Сергіївської
сільської ради від 10.05.2012 року №31/5 та
визнання права власності на частину
житлового будинку та господарських
споруд колишніх членів колгоспного
двору слід відмовити не за спливом
позовної давності, а з інших правових
підстав - через недоведеність і
необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 слід стягнути
236 грн.50 коп. у відшкодування витрат на
оплату судового збору.

Керуючись ст.307, п.3,4 част.1 ст.309 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити,
а апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_10. ОСОБА_11, ОСОБА_12, в інтересах
яких діє ОСОБА_5, і ОСОБА_3,який діє в
інтересах ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Рішення Путильського районного суду
від 11 березня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_7 задовольнити.

Визнати недійсним рішення п'ятої сесії
Сергіївської сільської ради 21
скликання від 12 квітня 1996 року про
видачу державного акта про право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,60 га, розташовану в
с.Сергії на ОСОБА_1.

Визнати недійсним державний акт по
право приватної власності на землю
серії 1-ЧВ №001893 , виданий Сергіївською
сільською радою 08 липня 1996 року на ім'я
померлої ОСОБА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане
Путильською державною нотаріальною
конторою 03 вересня 1996 року по реєстру
№351-ДС ОСОБА_6 на земельну ділянку
площею 0,60 га.

Визнати недійсним державний акт по
право приватної власності на землю
серії 1-ЧВ №001939, виданий Сергіївською
сільською радою 21 жовтня 1996 року на
ім'я ОСОБА_6.

В зустрічному позові ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, в інтересах
яких за довіреностями діє ОСОБА_5,
ОСОБА_4, в інтересах якої за довіреністю
діє ОСОБА_3, до ОСОБА_7, Сергіївської
сільської ради про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку
від 14 лютого 1995 року, про визнання
недійсним рішення виконкому
Сергіївської сільської ради від 10.05.2012
року №31/5 та визнання права власності
на частину житлового будинку і
господарських споруд колишніх членів
колгоспного двору відмовити з інших
правових підстав.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 236
(двісті тридцять шість) гривень 50
копійок у відшкодування витрат на
оплату судового збору за розгляд
справи у судах першої і апеляційної
інстанцій.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді :