Провадження № 2/734/61/14
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 травня 2014 року

Козелецький
районний суд Чернігівської області у
складі:

Головуючого-судді Соловей В.В.,

при
секретареві Бардаченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козелець
Чернігівської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, Козелецького
районного сектору Управління
Державної міграційної служби України в
Чернігівській області, третьої особи -
Служби у справах дітей Козелецької
районної державної адміністрації
Чернігівської області про втрату права
на користування жилим приміщенням,
усунення перешкод у здійсненні права
власності, виселення та зняття із
обліку,

у
с т а н о в и в:

із позовною заявою про втрату
права на користування жилим
приміщенням, усунення перешкод у
здійсненні права власності, виселення
та зняття із обліку у суд звернулася
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, Козелецького районного сектору
Управління Державної міграційної
служби України в Чернігівській
області, третьої особи - Служби у
справах дітей Козелецької районної
державної адміністрації Чернігівської
області.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
обґрунтовує тим, що відповідно до
договору дарування від 30 вересня 2013
року ОСОБА_6 їй подарована 1/4 частина
будинку з надвірними будівлями у
АДРЕСА_2. ОСОБА_6 частина будинку з
надвірними будівлями належала на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
13 вересня 2013 року державним нотаріусом.
Також відповідно до договору дарування
від 26 жовтня 2013 року ОСОБА_6 їй
подарована інша 1/4 частина житлового
будинку з надвірними будівлями у
АДРЕСА_2. ОСОБА_6 вказана частина
будинку з надвірними будівлями
належала на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
15 жовтня 2013 року приватним нотаріусом.
Вона є власником 1/2 частини житлового
будинку у АДРЕСА_2. Не має можливості
володіти, користуватися та
розпоряджатися належною їй 1/2 частиною
житлового будинку у АДРЕСА_2. У спірному
житлі 4 червня 1999 року зареєстровані
колишня дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_2 та їхні
діти - ОСОБА_5 і ОСОБА_4 Із 2005 року
подружжя ОСОБА_5 фактично припинили
сімейні відносини, а за рішенням від 9
грудня 2009 року Козелецького районного
суду Чернігівської області шлюб між
ними розірваний. Після розлучення
ОСОБА_2 проживала спільно із дітьми та
іншим чоловіком. У спірному приміщенні
проживав ОСОБА_6 спільно із матір'ю, а
після її смерті у 2011 році мешкав один. У
2013 році, дізнавшись про намір ОСОБА_6
відчужити приміщення, 30 липня 2013 року
без його відома ОСОБА_2 зареєструвала
за вказаною свого сина ОСОБА_3
Скориставшись тимчасовою відсутністю
ОСОБА_6 у спірному приміщенні, ОСОБА_2 у
серпні 2013 року принесла у будівлю свої
речі. У подальшому, користуючись
наявністю реєстрації у АДРЕСА_2, ОСОБА_2
спільно із дітьми періодично приходять
у спірне приміщення, тримають у ньому
свої особисті речі. Вказані обставини,
які стали їй відомі після набуття 1/2
частини житлового будинку у власність,
порушують її права на володіння,
користування та розпорядження
належним їй на праві власності майном.
ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не проживали у
спірному приміщенні з часу реєстрації
з 4 червня 1999 року, оскільки у них було
інше житло, вони самоправно вселилися у
вказане приміщення, і тому підлягають
виселенню. Позивач ОСОБА_1 ставить
позовні вимоги про: визнання такими, що
втратили право на користування 1/2
частиною будинку АДРЕСА_2, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а ОСОБА_3 - таким, що не
набув прав користування даним
приміщенням; зобов'язання ОСОБА_2,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не перешкоджати у
здійсненні права власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_2; виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 із 1/2
частини житлового будинку АДРЕСА_2;
зобов'язання зняти із реєстрації в
АДРЕСА_2 ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_3.

У судовову засіданні позивач
ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_7
підтримали позовні вимоги. Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та їхній
представник ОСОБА_8 позовні вимоги не
визнали. Представники відповідача та
третьої особи подали заяви про розгляд
справи у їх відсутності.

При судовому розгляді
цивільної справи встановлено, що за
договором від 30 вересня 2013 року
дарування частини житлового будинку з
надвірними будівлями, посвідченого
нотаріально, ОСОБА_6 передав безоплатно
у власність, а ОСОБА_1 прийняла у
власність, як дарунок, 1/4 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2.
Вказана частина нерухомого майна
належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 13 березня 2008 року державним
нотаріусом. 30 вересня 2013 року проведена
державна реєстрація права власності
ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно. За
договором від 26 жовтня 2013 року
дарування частини житлового будинку з
надвірними будівлями, посвідченого
нотаріально, ОСОБА_6 передав безоплатно
у власність, а ОСОБА_1 прийняла у
власність, як дарунок, 1/4 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2.
Вказана частина нерухомого майна
належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 15 жовтня 2013 року приватним
нотаріусом. 26 жовтня 2013 року проведена
державна реєстрація права власності
ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно. На
час укладення договорів дарування
зареєстрованими за вказаною адресою із
4 червня 1999 року були ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 За цією ж адресою із 30
липня 2013 року зареєстрований ОСОБА_3 За
рішенням від 9 грудня 2009 року
Козелецького районного суду
Чернігівської області шлюб між ОСОБА_6
і ОСОБА_2 розірваний.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_2 є
колишньою дитиною, а ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є
його дітьми. Відповідачі зареєстровані
у будинку в АДРЕСА_2 із 1999 року, що
належав його батькам. Вказаний будинок
успадкував після померлих батьків. У
серпні 2013 року ОСОБА_2 і його діти
заселилися у вказаний будинок.

Із письмового пояснення ОСОБА_9
виходить, що вона проживає у АДРЕСА_1,
по-сусідству із квартирою ОСОБА_6, який
має двох дітей - ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які
проживають у вказаній квартирі із
серпня 2013 року. ОСОБА_2, яка є колишньою
дружиною ОСОБА_6, із дітьми у квартирі
не проживали та винаймали собі житло
(а.с. 103).

Із письмового пояснення ОСОБА_10
виходить, що у будинку у АДРЕСА_3, що
належав її матері, проживали ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у період із 2010 року до
2011 року (а.с. 135).

Із письмового пояснення ОСОБА_11
виходить, що має будинок у АДРЕСА_5, де
проживали у період із 2008 року до 2010 року
ОСОБА_2 із своїми дітьми (а.с. 136).

Із письмового пояснення ОСОБА_12
виходить, що у нього в будинку в АДРЕСА_4
проживали з листопада 2012 року до серпня
2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_3
(а.с. 137).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321
ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української
РСР при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом. Відповідно до ст. 72 ЖК
Української РСР визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК
Української РСР осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення, виселяють без
надання їм іншого жилого приміщення.

Вислухавши пояснення
позивача ОСОБА_1 і її представника
ОСОБА_7, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, їхнього представника ОСОБА_8,
вивчивши надані сторонами докази, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, Козелецького
районного сектору Управління
Державної міграційної служби України в
Чернігівській області, третьої особи -
Служби у справах дітей Козелецької
районної державної адміністрації
Чернігівської області про втрату права
на користування жилим приміщенням,
усунення перешкод у здійсненні права
власності, виселення та зняття із
обліку підлягає задоволенню.

Підстави для застосування
строків позовної давності у спірних
правовідносинах відсутні. Позивач
ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового
будинку з надвірними будівлями у
АДРЕСА_2. Договори дарування від 30
вересня 2013 року і 26 жовтня 2013 року,
укладені між ОСОБА_6 і ОСОБА_1,
посвідчені нотаріально, є дійсними.
ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_4, як члени сім'ї
наймача ОСОБА_6, не проживали із часу
реєстрації місця свого проживання 4
червня 1999 року у жилому приміщенні - в 1/2
частині житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_2, а тому втратили
право користування вказаним жилим
приміщенням відповідно до ст. 71 ЖК
Української РСР. ОСОБА_3, місце
проживання якого зареєстроване 30 липня
2013 року у АДРЕСА_2, необхідно визнати
таким, що не набув права користування
жилим приміщенням. 9 грудня 2009 року шлюб
між ОСОБА_6 і ОСОБА_2 розірваний. 13
вересня 2013 року і 15 жовтня 2013 року
ОСОБА_6 у порядку спадкування за
законом набув права власності на 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями у АДРЕСА_2. У серпні 2013 року
відповідачі самоправно зайняли
вказане жиле приміщення, а тому
відповідно до ст. 116 ЖК Української РСР
підлягають виселенню. Оскільки ОСОБА_1
є власником вказаного нерухомого
майна, має право володіти,
користуватися і розпоряджатися ним, а
тому необхідно зобов'язати ОСОБА_2,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не перешкоджати
позивачеві у здійсненні права
власності на 1/2 частину будинку
АДРЕСА_2. Вирішення питання про зняття
особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст.ст. 71, 72 і 156 ЖК
Української РСР, ст. 405 ЦК України).
Враховуючи, що у відповідачів відсутнє
право на користування спірним жилим
приміщенням, необхідно зобов'язати
Козелецький районний сектор
Управління Державної міграційної
служби України в Чернігівській області
зняти із реєстрації в АДРЕСА_2 ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 9, 71, 72 і 116 ЖК
Української РСР, ст.ст. 319 і 391 ЦК
України, ст.ст. 209, 212, 215, 218, 295 і 296 ЦПК
України, суд

в и
р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, Козелецького
районного сектору Управління
Державної міграційної служби України в
Чернігівській області, третьої особи -
Служби у справах дітей Козелецької
районної державної адміністрації
Чернігівської області задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, - 1/2 частиною
житлового будинку АДРЕСА_2, а ОСОБА_3
таким, що не набув права користування
жилим приміщенням, - 1/2 частиною будинку
АДРЕСА_2.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_3, які зареєстровані у
АДРЕСА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_1 у
здійсненні права власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_2.

Зобов'язати Козелецький
районний сектор Управління Державної
міграційної служби України в
Чернігівській області зняти із
реєстрації в АДРЕСА_2 ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_3.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошові кошти
в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 41 копійку судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
із дня проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів із дня отримання копії
цього рішення.

Суддя