Справа № 405/9410/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Береді Я.І.

за участю представника позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання права власності на
будинок з господарсько-побутовими
будівлями, що належав ОСОБА_5 за адресою
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5,
після смерті якого залишилася
спадщина, що складається з 1/2 частини
будинку за адресою: АДРЕСА_1, яка
належала йому та їй на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 02.06.1970 року. Крім
того, зазначила, що 30 грудня 1966 року
вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у
Трепівській сільській раді
Знам'янського району Кіровоградської
області, який було розірвано 30 березня
1999 року, при цьому за час спільного
проживання у шлюбі ними було придбано
будинок за адресою: АДРЕСА_1, в якому
ОСОБА_5 проживав і після розірвання
шлюбу до дня смерті, зазначивши також,
що оплата за комунальні послуги
здійснювалась на їхні спільні кошти, а
також все майно, що вони придбали
залишилося у вищевказаному будинку, з
ОСОБА_5 і після розірвання шлюбу
проживали разом, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет та
піклувалися один про одного. Позивач
також вказала, що рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 26.02.2013
року за нею було визнано право
власності в порядку спадкування на 1/2
частину будинку, за адресою: АДРЕСА_1, що
належав ОСОБА_5. В свою чергу, після
звернення її до Першої державної
нотаріальної контори м. Кіровограда з
вимогою про оформлення спадщини на
вищевказаний будинок та отримання
свідоцтво про право на спадщину, але
нотаріус постановою №1482/02-31 про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 25 вересня 2013 року, відмовив у видачі
свідоцтва про право власності на 1/2
частину житлового будинку по АДРЕСА_1
після смерті колишнього чоловіка
ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю у неї
документа, який посвідчує шлюбні
відносини зі спадкодавцем, у
встановленому законодавством порядку.
З огляду на зазначене, позивач ОСОБА_2
просить визнати за нею право власності
на будинок з гоподарсько - побутовими
будівлями, що належав ОСОБА_5, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини, зазначені в
позові, просила позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України
надали заяви про розгляд справи без їх
участі, проти задоволення позовних
вимог не заперечували.

Заслухавши пояснення представника
позивача, враховуючи подані
відповідачами заяви про визнання
позовних вимог, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази по справі в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від 05 грудня 2000
року, виданого відділом реєстрації
актів громадянського стану
Кіровоградського міськвиконкому,
серії НОМЕР_1, актовий запис №3491.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина, до складу якої входив
житловий будинок АДРЕСА_1, та який
належав спадкодавцю на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 01.06.1970 року,
посвідченого державним нотаріусом І-ої
Кіровоградської державної
нотаріальної контори Костіною О.Г.,
02.06.1970 року, зареєстровано в реєстрі за
№2-3245.

Суд вважає, що до правовідносин, які
виникли між учасниками спору слід
застосувати норми Цивільного кодексу
УРСР (в редакції 1963 року), а також
положення Кодексу про шлюб та сім'ю
України (в редакції 1969 року), оскільки
вони розпочалися та закінчилися до 01
січня 2004 року, а саме до вступу
Цивільного кодексу України, 2004 року.

Крім того, відповідно до ч.1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
судову практику у справах про
спадкування" від 30 травня 2008 року №7 у
разі відкриття спадщини до 01 січня 2004
року застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Так, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України (в
редакції 1963 року), що діяв на момент
відкриття спадщини, при спадкоємстві
за законом спадкоємцями першої черги є,
в рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України (в
редакції 1963 року), який діяв на час
відкриття спадщини, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв, не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями, прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини, при цьому
діями, які свідчать про прийняття
спадкоємцем спадщини є: якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до інформації
Кіровоградської міської державної
нотаріальної контори №1 від 13.11.2013 року
№1767/01-16 за даними спадкового реєстру
(інформаційна довідка зі
спадковогореєстру за №35736005 від 13.11.2013
року), відсутні дані щодо спадкової
справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_5

Разом з тим, судом встановлено, що
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті спадкодавця ОСОБА_5 були
його діти - відповідачі по справі
ОСОБА_4, та ОСОБА_3 (дівоче прізвище
ОСОБА_2), які на момент смерті
спадкодавця не проживали разом з ним та
не вчинили жодної з дій, передбачених
ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), а
відтак є такими, що не прийняли
спадщину.

Судом також встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 26.02.2013 року, яке
набрало законної сили 11.03.2012 року, за
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано право
власності в порядку спадкування на 1/2
частину будинку, за адресою: АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_5

Зазначене речове право - право
власності на нерухоме майно - 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 було
зареєстровано 15.04.2013 року державним
реєстратором реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Кіровоградської області на
праві приватної спільної часткової
власності за власником ОСОБА_2 на
підставі рішення Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 26.02.2013
року, справа №405/482/13-ц.

Судом також встановлено, що позивач
ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5,
який було зареєстровано 30.12.1966 року
Трепівською сільською радою
Знам'янського району Кіровоградської
області, 30.03.1999 року зазначений шлюб
було розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_2, актовий запис за №106.

Під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_5
за договором купівлі-продажу від 01
червня 1970 року, посвідченого
нотаріусом І-ої Кіровоградської
державної нотаріальної контори
Костіною О.Г. 02.06.1970 року, зареєстровано
в реєстрі за №2-3245, було придбано
будинок загальною площею 36,61 кв.м з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

Постановою №1482/02-31 про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 25
вересня 2013 року державним нотаріусом
Кіровоградської міської державної
нотаріальної контори №1 Биковим С.Є.
ОСОБА_2 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями, що
знаходиться у АДРЕСА_1, як частку у
спільному майні подружжя, після смерті
колишнього чоловіка ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, з підстав відсутності
документу, який посвідчує шлюбні
відносини у порядку, встановленому
чинним законодавством.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124
Конституції України, ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Як правило, особа, права якої порушено,
може скористатися не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права. Під способами захисту
суб»єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст.16 ЦК
України.

Одним із таких способів захисту
порушеного права, визначених в ст.16 ЦК
України, є визнання права.

Згідно зі ст. 22 СК України (в редакції 1969
року), майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.28 СК України (в
редакції 1969 року), в разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналізуючи зазначені правові норми,
суд приходить до висновку про те, що
оскільки будинок АДРЕСА_1 був придбаний
ОСОБА_5 у 1970 році в період
зареєстрованого шлюбу з позивачем
ОСОБА_2, то в силу положень ст.ст.22, 28 СК
України (в редакції 1969 року, чинній на
момент виникнення правовідносин між
сторонами), він є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, на
підставі чого ОСОБА_2 належить 1/2
частина житлового будинку АДРЕСА_1, як
частка у спільному сумісному майні
подружжя.

З огляду на викладене вище, приймаючи
також до уваги, що за позивачем ОСОБА_2
на підставі рішення Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 26.02.2013
року, яке набрало законної сили та в
силу ст.124 Конституції України, ст.14 ЦПК
України є обов'язковим для виконання
всіма суб'єктами права на всій
території України, визнано право
власності в порядку спадкування на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
зазначене право власності ОСОБА_2
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, та на
теперішній час ОСОБА_2 є власником 1/2
частини житлового будинку АДРЕСА_1, в
той час як в позовних вимогах остання
просить визнати за нею право власності
на весь будинок АДРЕСА_1, суд вважає, що
вимоги позивача ОСОБА_2, з урахуванням
зазначеного, підлягають частковому
задоволенню з визнанням за нею права
власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 як частку у спільному
сумісному майні подружжя.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати по справі, понесені позивачем,
які складаються з судового збору в
розмірі 1 300 грн., залишити по фактично
понесеним.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, 213-215, 218
ЦПК України, відповідно ст. ст. 22, 28
Кодексу про шлюб та сім"ю України (в
редакції 1969 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права власності на будинок, -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 як частку у спільному
сумісному майні подружжя.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати по справі залишити по
фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Л.А. Іванова