У х в а л а

7 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів Євтушенко О.І.,
Касьяна О.П.,

Ступак О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, який в процесі
розгляду справи уточнив позовні
вимоги, про поділ майна подружжя.

Посилався на те, що 9 липня 2009 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було зареєстровано
шлюб. Однак, оскільки спільне життя у
них не склалося, рішенням
Дрогобицького міськрайонного суду від
17 травня 2012 року шлюб розірвано. За час
подружнього життя вони придбали різну
побутову техніку, ювелірні прикраси,
господарські інструменти та інше, а
також транспортний засіб. На
запропоновані ним варіанти вирішення
спору в позасудовому порядку,
відповідачка не погодилась, зокрема:
залишити їй все майно, набуте за час
шлюбу, а вона, в свою чергу
відмовляється від отримання аліментів,
передати йому на виховання сина і він, в
свою чергу, відмовляється від
стягнення з неї аліментів, або ж
відповідач сплачує половину вартості
майна подружжя, а він відмовляється від
такого.

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя.

Посилалася на те, що ОСОБА_4 з січня по
вересень 2010 року проживав з нею у
будинку її батьків і, відповідно,
знаходився на їхньому утриманні. А
тому, у нього особисто не було
матеріальної можливості придбати
автомобіль. Крім того, ОСОБА_4 не
цікавиться вихованням сина, який часто
хворіє і потребує матеріальної
допомоги. Також зазначала, що певні
речі, придбані за час їхнього
подружнього життя, були куплені для
використання в будинку батьків ОСОБА_4
Автомобіль був придбаний за гроші,
подаровані їй на свято рідним братом її
батька - ОСОБА_5 в розмірі 40 000 грн та
кошти її батьків в розмірі 12 000 грн. Тому
просить розділити майно подружжя,
виділивши їй автомобіль, а ОСОБА_4
залишити інші речі, набуті за час
перебування в шлюбі.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від

5 червня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Зустрічний позов
ОСОБА_3 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 25 листопада

2013 року рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 5 червняі 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_3 та зустрічні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Львівської області від 25
листопада 2013 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст. 70
СК України, ст. 365 ЦК України, п. 22, 25
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2012 року в справі за
позовом про поділ майна подружжя, якою
рішення суду апеляційної інстанції
скасовано та залишено в силі рішення
суду першої інстанції ;

- рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року в справі за
позовом про поділ майна подружжя, яким
рішення суду першої та апеляційної
інстанції частково змінено;

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11, заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2012 року та рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року не вбачається
тотожності встановлених фактичних
обставин справи.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
судді:О.І. Євтушенко О.П. Касьян О.В.
Ступак І.М. Фаловська