АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/347/2014
Головуючий у 1- інстанції: Лозинська М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючої - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного
Г.В., ,

при секретарі - Калініній Я..М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 травня 2013
року за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н О
В И Л А :

У лютому 2013 року Публічне акціонерне
товариство ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 4789, 53 грн.
та 229,40 грн. судового збору , посилаючись
на те, що 14 вересня 2006 року між ТОВ
«Комерційний Банк «Дельта Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» (далі Банк) та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір, відповідно
до якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в
розмірі 8 199,00 грн. на придбання певного
майна зі сплатою 5% річних за
користування кредитними коштами,
терміном до 13 вересня 2008 року.

Свої зобов*язання Банк виконав в
повному обсязі; ОСОБА_2 умови договору
не виконано; заборгованості по кредиту
станом на 23 січня 2013 рік становить 4 789,53
грн., з яких: 458,00 грн. - заборгованість за
сумою кредиту; 2,37 грн. - заборгованість
за відсотками; 4 329,16 грн. -
заборгованість за комісіями.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 травня 2013
року відмовлено в задоволені позову.

Ухвалою цього ж суду внесено
виправлення у заочне рішення із
зазначенням дати ухвалення заочного
рішення не 20 травня, а 16 травня 2014 року
(а.с.36).

Не погоджуючись із зазначеним заочним
рішенням, Банком подано апеляційну
скаргу, в якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового рішення, яким позов
задовольнити.

Справу розглянуто без участі сторін.
Відповідач ОСОБА_2 20 січня, 28 лютого і 09
квітня 2014 року повідомлявся судом про
час та місце розгляду справи 18 лютого, 07
квітня і 27 травня за місцем реєстрації
(а.с. 12,20, 67,70,75). Повідомлення
повертались в суд з відміткою
поштового відділення про закінчення
строку зберігання, що свідчить про
небажання ОСОБА_2 отримувати поштові
повідомлення.

Банк повідомлявся судом про час та
місце розгляду, про свідчить поштове
зворотне відправлення від 16 квітня 2014
року. (а.с.76).

Колегія суддів ухвалили розглянути
справи без участі сторін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 вересня 2006 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта Банк», правонаступником якого
ПАТ «Дельта Банк» (а.с.16) та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 001-09011-140906,
відповідно до якого Банк надав ОСОБА_2
кредит в розмірі 8 199,00 грн. на придбання
певного майна, на умовах визначених
договором, із остаточним терміном
повернення кредиту та сплати процентів
і комісійних по ньому не пізніше ніж 13
вересня 2008 року.

Кредитні кошті відповідачем отримано
в сумі 8 119,00 грн. 15 вересня 2006 року, що
підтверджено ордером (а.с.13).

Відповідно до розрахунку
заборгованості наданої позивачем,
станом на 23 січня 2013 рік становить 4 789,53
грн., з яких: 458,00 грн. - заборгованість за
сумою кредиту; 2,37 грн. - заборгованість
за відсотками; 4 329,16 грн. -
заборгованість за комісіями.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» договір про
надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Згідно п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалася або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.31 Постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішення
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Постановою № 7 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року внесено
зміни і доповнення у Постанову № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Зокрема, п.31 Постанови від 30 березня 2012
року викладено в новій редакції і
роз`яснено що, при застосуванні
положення пункту 7 ч.11 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв`язку з ч.11 с.11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживачого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку із цим враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред`явлення
окремих вимог у зв`язку з порушення
строку позовної давності, при
вирішення таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Разом з тим при вирішенні спору в
судовому порядку, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними пропущення строку позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Суд першої інстанції відмовив у
позові з підстав пропуску строку
позовної давності без заяви сторони
щодо застосування строку позовної
давності.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги; скасуванню
оскаржуваного рішення, яке ухвалено з
порушенням норм матеріального справа;
ухвалення нового рішення про стягнення
з відповідача суми заборгованості за
кредитним договором в сумі 4789, 53 грн. та
судового збору в сумі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 травня 2013
року скасувати, ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого
в АДРЕСА_1, іден. номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» ()
суму заборгованості за кредитним
договором 4789 грн.53 коп. № 001-09011-140906 від 14
вересня 2006 року та 229 грн. 40 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: