Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі

головуючого - судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання
рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2014 року заявник звернувся до
суду із заявою, у якій просив
відстрочити виконання рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 02 вересня 2013 року
у справі № 2-131/13 за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою до
набрання законної сили рішення
Вишгородського районного суду
Київської області у справі № 363/3818/13ц за
позовом ОСОБА_1 до Глібівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, ОСОБА_2 та
Управління Держкомзему у
Вишгородському районі Київської
області про визнання недійсним рішень
та визнання недійсними Державних актів
на право власності на земельну ділянку.

Свою заяву обґрунтовував тим, що
рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 2 вересня 2013
року, яке набрало законної сили,
зокрема, зобов'язано ОСОБА_1 не чинити
ОСОБА_2 перешкод у користуванні
земельною ділянкою для будівництва та
обслуговування житлового будинку
(кадастровий номер :19:205:0128), що
знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом
перенесення за межі її ділянки паркану,
який побудовано на плані меж від точки
Б до точки В, згідно державного акту
серії ЯГ № 186147.

Однак, у зв'язку з тим, що в результаті
виконання рішення суду ОСОБА_1 буде
позбавлений права користування
належним йому майном, так як не зможе
потрапити до свого будинку, оскільки
єдиний вхід до нього буде за межами
доступної його ділянки він звернувся
до Вишгородського районного суду з
позовом до Глібівської сільської ради,
ОСОБА_2, Управління Держкомзему у
Вишгородському районі в якому просить
визнати недійсними рішення
Глібівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області від 17.06.2005 року № 95-а та від
17.05.2005 року № 97-а; визнати недійсними
Державні акти на право власності на
земельні ділянки Серія ЯГ № 186147, та
Серія ЯГ 186148 виданими ОСОБА_2 31 жовтня
2006 року Вишгородським райвідділом
земресурсів.

В судовому засіданні представник
заявника доводи заяви підтримав та
просив про її задоволення.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, про місце, день та час
розгляду заяви була повідомлена
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

Заслухавши пояснення представника
заявника, дослідивши письмові
матеріали заяви та справи, судом
зазначається наступне.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 2 вересня 2013
року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод
позивачці у користуванні її земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом перенесення
за її межі паркану.

Зазначене рішення Вишгородського
районного суду Київської області
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 14 листопада 2013 року
залишено без змін.

Відповідно до статті 373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Як вбачається зі змісту зазначеної
норми ЦПК України, законодавець надає
суду можливість, у тому числі,
відстрочити виконання рішення суду, у
виняткових випадках та за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення.

При цьому відстрочкою, фактично має
бути відкладення чи перенесення
виконання рішення на новий строк.

У даному випадку, представник
відповідача по справі фактично веде
мову про можливе виникнення у
майбутньому підстав для невиконання
рішення суду, у зв'язку із розглядом
іншої цивільної справи.

В той же час, Конституцією України,
закріплено принцип обов'язковості
рішень суду (статті 124, 129).

З урахуванням підстав звернення ОСОБА_1
до суду із заявою, що розглядалася,
відсутності труднощів у виконанні
рішення суду від 2 вересня 2013 року та
обставин, які б надавали можливість
стверджувати про винятковість даного
випадку, суд приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення заяви ОСОБА_1 про
відстрочку виконання рішення суду.

Керуючись статтею 373 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про
відстрочку виконання рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 2 вересня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя