Справа № 2604/6678/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
злочином,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
постановою Дніпровського районного
суду міста Києва закрите провадження у
кримінальній справі за обвинуваченням
відповідача ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ст.128 КК України, та
звільнено ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності на підставі п."в" ст.1
Закону України "Про амністію" від 08.07.2011
року та залишено її (позивача)
цивільний позов без розгляду.
Злочинними діями відповідача їй
(позивачу) було завдано тілесних
ушкоджень у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, перелому лівої
виличної дуги, синця параорбітальної
ділянці зліва, крововиливу на склері
лівого ока, що підтверджено висновком
судово-медичної експертизи №816/с від
30.05.2011 року та відноситься до тілесних
ушкоджень середньої тяжкості, що
спричинило тривалий розлад здоров'я.
Лікарняними листами підтверджено, що
вона перебувала на лікарняному з 31.03.2011
року по 21.04.2011 рік включно. З 2005 року по
теперішній час вона працює в ЗАО ХК
"Бліц Інформ" на посаді ведучого
технолога. Враховуючи вимоги ст.ст.1197,
1195 ЦК України та роз'яснення
Науково-практичного коментаря ЦК
України, відповідач має відшкодувати
їй за 22 дні перебування її на
лікарняному, втрачений заробіток у
розмірі 3 520 грн. По даний час стан її
здоров'я не задовільний, відчуває
постійну слабкість, запаморочення,
поганий сон. Для відновлення фізичних
сил необхідне посилене харчування та
вітаміни, для придбання яких вона
витрачає кошти. З 24.10.2011 року по 04.11.2011
року вона перебувала в лікарні на
стаціонарному лікуванні, оскільки
відчувала біль лівої сторони щелепи та
віску та головний біль, що підтверджено
медичною карткою та листком
непрацездатності. При виписці з
лікарні лікарями рекомендовано
посилене збалансоване харчування.
Враховуючи дане та вимоги ст.1195 ЦК
України просила стягнути з відповідача
витрати на необхідне посилене
харчування у розмірі 500 грн. щомісячно в
продовж одного року, що становить 6 000
грн. Крім цього, перебуваючи на
стаціонарному лікуванні з 24.10.2011 року
по 04.11.2011 року у зв'язку з погіршенням
стану свого здоров'я після перенесеної
травми від дій відповідача, вона
витратила на придбання ліків, які були
рекомендовані лікарями, кошти у
розмірі 819,12 грн. Злочинними діями
відповідача їй завдано і моральної
шкоди, якої вона зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою відповідача
щодо неї самої. Моральну шкоду
обгрунтовує тим, що вона пережила
фізичного болю та страждань у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, перенесла стрес,
втратила нормальний біологічний сон,
відповідач за свої дії вибачення не
попросив, звертався до неї з погрозами
та залякуваннями, зазначав, що у
випадку якщо вона не відкличе свою
заяву стосовно побиття її, буде гірше,
не буде надавати матеріальної
допомоги; відповідач не має бажання
виправити ситуацію що склалася;
порушено нормальні життєві зв'язки
через неможливість продовження
активного громадського життя; порушено
стосунки з відповідачем; вона
стурбована про стан свого здоров'я, про
подальший перебіг лікування та
наслідків ушкодженого здоров'я;
вимушена докласти зусиль та витрачати
час для періодичної перевірки стану
здоров'я; пережила душевних страждань
за своїх дітей, адже вони були присутні
в момент вчинення злочину, перенесли
стрес та сильно злякалися, а під час
перебування її (позивача) в лікарні,
діти залишилися проживати у її подруги.
Крім цього, вона стурбована про
подальше своє та дітей існування, так
як після вчинення злочину, разом з
відповідачем однією сім'єю не проживає,
переїхала проживати до своєї матері;
сім'я їх з відповідачем розпалася з
вини останнього; стурбована про свій
психологічний стан, оскільки час
психологічної реабілітації триватиме
два роки, як визначив психолог. У
зв'язку з тим, що після вчинення злочину
вона відчувала постійну психологічну
напругу, страх та втратила нормальний
біологічний сон, була вимушена
звернутися до психолога ОСОБА_3, якою
було визначено розмір моральної шкоди -
174 960 грн., які і просить стягнути з
відповідача на її (позивача) користь. У
зв'язку з тим, що їх з відповідачем син -
ОСОБА_6, в присутності якого відповідач
вчинив злочин, також пережив страждань
у зв'язку з ушкодженням її (позивача)
здоров'я, переніс стрес, втратив
нормальний біологічний сон і цим йому
також завдано моральної шкоди, розмір
якої вона (позивач) оцінила в 10 000 грн.
Для захисту своїх прав та інтересів
вона (позивач) звернулася за правовою
допомогою до адвоката, з яким був
укладений договір, і якому вона
сплатила 3 000 грн., які просила стягнути
з відповідача. В судовому засіданні
позивач та її представник підтримали
позовні вимоги у повному обсязі,
просили їх задовольнити. Підтримали та
просили врахувати надані ними
пояснення та зазначені в позовній
заяві обгрунтування щодо кожної
позовної вимоги.

Відповідач та його представник позовні
вимоги визнали частково, просили
врахувати їх письмові заперечення, їх
пояснення та письмовий виступ в
дебатах. За результатами розгляду
справи, враховуючи їх намагання
неодноразові вирішити спір мирним
шляхом, вважали можливим визначити
розмір моральної шкоди позивача в сумі
10 000 грн., які відповідач може сплатити
рівними частками протягом року.
Вважають, що вказана сума буде повністю
відповідати реальним обставинам
справи та в повній мірі компенсує
позивачу нанесену моральну шкоду.
Визначаючи даний розмір моральної
шкоди, врахували те, що відповідач
виплачує аліменти на двох дітей, надає
фінансову допомогу дітям. Щодо інших
позовних вимог зазначили, що вони є
необгрунтовані і тому не визнають їх.
Стосовно висновку
судово-психологічної експертизи
зазначили, що визначений судовим
експертом розмір моральної шкоди 81 МЗП,
що становить 98 658 грн. є значно
завищеною, не відповідає дійсності та
не відповідає головному принципу
цивільного судочинства щодо
справедливості прийнятого рішення.
Крім цього, даний висновок експерта
вважають складеним на розсуд експерта
ОСОБА_5, оскільки вона посилається
тільки на усну інформацію, отриману нею
від позивача в ході бесіди з останньою,
а документи, матеріали кримінальної
справи вважають експертом не були
враховані.

Вислухавши пояснення позивача, її
представника, відповідача, його
представника, заслухавши покази
психолога ОСОБА_3, судового експерта
ОСОБА_5, покази відповідача в якості
свідка, дослідивши матеріали справи,
матеріали приєднаних справ 2-3737/11 (про
стягнення аліментів), 2-4299/11 (про
розірвання шлюбу), 1- 805/11 в двох томах
(кримінальна справа), суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

В суді встановлено, що сторони - ОСОБА_1
та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 1999 року,
мають двох дітей - сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлено, що 26.05.2011 року
військовим прокурором Дарницького
гарнізону було винесено постанову про
порушення кримінальної справи
стосовно ОСОБА_2, який з 2006 року
проходить військову службу на посаді
начальника зміни підрозділу охорони
СБУ, за ознаками в його діях складу
злочину, передбаченого ст.128 КК України.
Згідно даної постанови було
встановлено, що 30.03.2011 року між ОСОБА_2
та його дружиною ОСОБА_1, які
знаходилися в АДРЕСА_1, виник словесний
конфлікт у вигляді висловлювання образ
адресованих один одному. В ході
вказаної суперечки ОСОБА_2 штовхнув
ОСОБА_1, яка в результаті цього
вдарилася головою об вхідні двері
вищевказаного під'їзду. При цьому
ОСОБА_1, відштовхуючи від себе капітана
ОСОБА_2, своєю правою рукою, в якій
знаходилась зв'язка ключів від
квартири, пошкодила останньому нижню
губу. В результаті цього ОСОБА_2
відійшов від останньої і направився по
сходах до квартири НОМЕР_1 зазначеного
будинку. Піднімаючись з першого на
другий поверх, між вказаними особами
продовжувались словесні суперечки, в
ході яких ОСОБА_2 зупинився і побачив,
що до нього наближається ОСОБА_1 з
намаганням знову штовхнути його.
Побачивши це, ОСОБА_2, не передбачаючи
настання негативних наслідків у
вигляді спричинення тілесних
ушкоджень середньої тяжкості, бажаючи
припинити суперечку, відштовхуючи
своєю кистю правої руки ОСОБА_1, наніс
їй один удар в область лівої скули, від
якого остання впала на сходи. В
результаті вказаних протиправних дій
капітан ОСОБА_2 спричинив своїй дружині
ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, перелому лівої
виличної дуги, синця параорбітальної
ділянці зліва, крововиливу на склері
лівого ока, які згідно висновку
судово-медичного дослідження №2211 від
26.05.2011 року відносяться до тілесних
ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно постанови Дніпровського
районного суду міста Києва від 28.09.2011
року провадження у кримінальній справі
за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ст.128 КК України,
закрито, звільнено ОСОБА_2 від
кримінальної відповідальності на
підставі п."в" ст.1 Закону України "Про
амністію" від 08.07.2011 року, цивільний
позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд
стягнути з відповідача ОСОБА_2
втрачений заробіток у розмірі 3 520 грн.,
витрати на посилене харчування 6 000 грн.
(з розрахунку 500 грн. в місяць протягом
одного року), обгрунтовуючи дану вимогу
ст.ст. 1195, 1197 ЦК України, та зазначаючи,
що вона вважає, що має право не
враховувати отриманої допомоги при
тимчасовій втраті працездатності з
відповідного фонду.

Відповідно до ст.ст. 1195, 1197 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю додаткового харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо. Розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню, визначається у
відсотках від середнього місячного
заробітку (доходу), який потерпілий мав
до каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.

З виписки з медичної карти ОСОБА_1,
виданої Поліклінікою №1 Деснянського
району міста Києва, слідує, що остання
перебувала на стаціонарному лікуванні
(денний стаціонар) з 24.10.2011 року по 04.11.2011
року. При виписці з лікарні їй було
рекомендовано посилене збалансоване
харчування.

Позивач посилалася саме на вказану
медичну виписку щодо своєї позовної
вимоги про стягнення з відповідача 6 000
грн. на посилене харчування. Однак,
вказана виписка не є належним доказом
як щодо визначеної суми, так і щодо
придбання позивачем і яких саме
продуктів харчування. Крім того,
законодавством визначено стягнення
додаткових витрат, викликаних
необхідністю додаткового харчування
(залежить від певного діагнозу травм), а
не по рекомендації лікаря "посилене
збалансоване харчування". Таким чином,
позовна вимога про стягнення з
відповідача 6 000 грн. на посилене
збалансоване харчування не знайшла
свого підтвердження в суді та не
підлягає задоволенню. Позовна вимога
про стягнення з відповідача втраченого
заробітку у розмірі 3 520 грн. також не
підлягає задоволенню, оскільки позивач
на час вказаних подій, перебування на
лікарняному перебувала в трудових
відносинах з ПРАТ "Бліц Інформ",
лікарняний, отриманий за період
перебування в лікарні з 24.10.2011 року по
04.11.2011 року був їй оплачений, що
підтвердила позивач в судовому
засіданні. Крім цього, згідно вимог
зазначеного вище законодавства
потерпілому відшкодовується заробіток
(дохід) втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності. По даній справі
відсутні будь-які дані про те, що
внаслідок отриманих травм було
втрачено чи зменшено професійну або
загальну працездатність позивача.

Позовна вимога про стягнення з
відповідача витрат на придбання ліків
в розмірі 819 грн. 12 коп. підлягає
задоволенню, дана вимога доведена та
підтверджена наданими до справи
чеками.

Відповідно до ст.23 ЦК України особо має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Стосовно позовної вимоги про
відшкодування з відповідача моральної
шкоди у розмірі 174 960 грн. на користь
позивача суд приходить до наступного.
На підтвердження даної вимоги
позивачем надано до справи
"Психологічне дослідження", виконане
психологом ОСОБА_3, якою і було
визначено вказану суму моральної
шкоди. До даного дослідження в процесі
розгляду справи виникло ряд питань, у
зв'язку з чим викликали до суду ОСОБА_3
Враховуючи те, що з даним дослідженням
сторона відповідача не погодилася, при
поясненнях в суді психолог ОСОБА_3 не
змогла надати змістовні належні
обгрунтування свого дослідження, по
справі було призначено судову
психологічну експертизу. Згідно
висновку експерта за результатами
судово-психологічної експертизи,
складеного 26.07.2013 року судовим
експертом ОСОБА_5, "кількісний
еквівалент грошової компенсації за
завдані моральні страждання (моральну
шкоду) потерпілій ОСОБА_1 може
становити 81 МЗП". В даному висновку
зазначено і наступне "Визначення
розміру відшкодування моральної шкоди
ОСОБА_6 не уявляється за можливе у
зв'язку із відсутністю встановленого
судом виду правопорушення скоєного
відносно нього".

Враховуючи даний висновок, слідує, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача на користь позивача в
рахунок компенсації за завдану синову
ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 10 000
грн., не підлягає задоволенню.

Щодо вирішення позовної вимоги про
стягнення моральної шкоди на користь
позивача суд виходить з наданих до
справи доказів, пояснень сторін,
матеріалів кримінальної справи. Також
враховуються обставини події, що
сталася 30.03.2011 року, поведінку та участь
кожної сторони в даних подіях,
внутрішнє переконання та судову
практику по аналогічним справам і з
урахуванням всього цього, суд
приходить до висновку, що на користь
позивача відповідачем має бути
відшкодована моральна шкода у розмірі
10 000 грн. Визначений судовим експертом
розмір моральної шкоди - 81 МЗП, на думку
суду, є завищений і даний розмір
визначений експертом як "можливий". При
визначенні розміру моральної шкоди у
розмірі 10 000 грн. суд виходив з засад
розумності, виваженості і
справедливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України та
те, що позов підлягає задоволенню
частково, суд приходить до висновку, що
на користь позивача відповідачем має
бути відшкодовано 100 грн. судового
збору, сплаченого позивачем при подачі
позову. Стосовно вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача 3 000
грн. витрат на правову допомогу, суд
приходить до того, що дана вимога не
підлягає задоволенню. Надана до справи
квитанція №184156 від 12.08.2011 року про
отримання від позивача адвокатом
ОСОБА_8 1 500 грн. та копія квитанції №184153
на суму 1 500 грн. судом не можуть бути
враховані, оскільки вказані квитанції
були оплачені ще в 2011 році, тоді як дана
цивільна справа була призначена до
розгляду в березні 2012 року. Крім цього,
ці ж квитанції були надані до справи
іншої, що перебувала на розгляді, і при
вирішенні спору вони також були
враховані судом та було часткове
стягнення цих витрат з відповідача. По
даній справі сторона позивача не
надала розрахунку, пояснень, які саме
суми, відносяться до розгляду цієї
справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 22, 23, 1195, 1197 ЦК України, ст.ст. 60, 79,
84, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
злочином, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду - 10 000 грн., витрати на
придбання ліків - 819 грн. 12 коп. та
сплачений судовий збір 100 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави
судовий збір - 114 грн. 60 коп.

В інших частинах позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: