У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Моноліт», відділу Держземагенства у
Великомихайлівському районі Одеської
області, третя особа:
Великомихайлівське міжрайонне
управління юстиції в Одеській області,
про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним, визнання незаконною
державної реєстрації договору оренди
земельної ділянки, передачу земельної
ділянки з незібраним врожаєм, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»,
подану представником Лозицьким О.В., на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 січня 2014 року,

в с т а н о в и
л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, в якому просила визнати
недійсним договір оренди від 2 січня 2011
року земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
загальною площе 4,05 га, розташованої на
території Великоплоськівської
сільської ради Великомихайлівського
району Одеської області, укладений між
нею та товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт» (далі - ТОВ
«Моноліт»).

Позивач посилалася на те, що спірний
договір не містить істотних умов,
визначених ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», зокрема, у договорі не
визначені умови передачі в заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки; не
обумовлені вимоги ч. 2 ст.
19 Закону України «Про оренду землі», а
саме при передачі в оренду
сільськогосподарських угідь для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
строк дії договору оренди земельних
ділянок визначається з урахуванням
періоду реалізації основної сівозміни,
згідно з проектами землеустрою, що не
було враховано при укладені цього
договору та визначенні строку дії
договору, що в свою чергу є підставою
для визнання договору недійсним.

Крім того, позивач просила визнати
незаконною державну реєстрацію
договору оренди землі, проведену
Великомихайлівським районним відділом
Одеської регіональної філії
державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам» 12 січня 2012 року за
№ 00443, посилаючись на порушення
реєстратором ст. 393 ЦК України, ст.ст. 4-6,
11, 15, 17, 19 Земельного кодексу України, а
саме: відсутність у договорі оренди
землі істотних умов договору є
підставою відмови у проведенні
державної реєстрації такого договору.
Оскільки державний реєстратор порушив
умови вказаного вище Закону, таку
реєстрацію необхідно скасувати. ОСОБА_6
просила передати їй земельну ділянку з
незібраним врожаєм без відшкодування
затрат за час незаконного користування
нею.

Рішенням Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 1
листопада 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
Області від 15 січня 2014 року рішення
районного суду скасовано й ухвалено
нове рішення у справі про часткове
задоволення позову ОСОБА_6 Визнано
недійсним договір оренди землі від 2
січня 2011 року, укладений між ОСОБА_6 та
ТОВ «Моноліт» про передачу в оренду
земельної ділянки загальною площею 4.05
га, яка належить орендодавцю на
підставі державного акта про право
власності на землю серії ОД № 018585 від 26
квітня 2010 року. Визнано незаконною
державну реєстрацію договору оренди
землі від 2 січня 2011 року, укладеного
між ОСОБА_6 та ТОВ «Моноліт» проведену
Великомихайлівським районним відділом
Одеської регіональної філії
державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам» 12 січня 2012 року за
№ 00443. Зобов'язано ТОВ «Моноліт»
повернути ОСОБА_6 земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
загальною площею

4,05 га, яка розташована на території
Великоплосківської сільської ради
Великомихайлівського району Одеської
області з незібраним врожаєм і
знаходиться в оренді ТОВ «Моноліт».
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судом норм
процесуального та матеріального права,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Так, місцевим судом встановлено, що
ОСОБА_6 на праві власності належить
земельна ділянка площею 4,05 га,
розташована на території
Великоплосківської сільської ради
Великомихайлівського району Одеської
області, цільове призначення якої - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва. 2
січня 2011 року між ОСОБА_6 та ТОВ
«Моноліт» було укладено договір оренди
вищезазначеної земельної ділянки зі
строком його дії з 2011 року до 2031 року,
який зареєстрований у
Великомихайлівському районному
відділі Одеської регіональної філії
державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам» 12 січня 2012 року за
№ 00443.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог ОСОБА_6 зазначала, що її права як
орендодавця порушено, у зв'язку з
відсутністю в договорі оренди землі
істотної умови - передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Перевіривши матеріали справи й доводи
позивача, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
безпідставність й необґрунтованість
заявлених вимог, оскільки у правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній у постанові від 25 грудня 2013
року № 6-94цс13, передбачено, що
відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України та статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України у
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право,
суд повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв'язку з відсутністю в договорах
оренди умов, передбачених статтею 15
Закону України від 6 жовтня 1998 року №
161-ХІV «Про оренду землі», визначити
істотність цих умов, а також з'ясувати у
чому саме полягає порушення їхніх
законних прав.

Під час розгляду справи, суд першої
інстанції не встановив порушень прав
орендодавця, у зв'язку з укладенням
спірного договору оренди землі, а тому
висновок суду про відсутність підстав
для визнання недійсним договору оренди
ґрунтується на правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постанові від 25 грудня 2013 року № 6-94цс13.

Скасовуючи законне й обґрунтоване
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд вдався до переоцінки
доказів, які були досліджені місцевим
судом й не досліджуючи нових доказів
дійшов помилкового висновку про
наявність підстав для визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки від 2 січня 2011 року з підстав
його невідповідності вимогам Закону
України «Про оренду землі».

Однак такий висновок суду апеляційної
інстанції суперечить встановленим у
справі обставинам та вимогам
вищезазначеного Закону.

Ураховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»,
подану представником Лозицьким О.В.,
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 січня 2014 року скасувати,
рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 1
листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк