Справа № 363/226/14-ц
Головуючий у І інстанції Рудюк
О.Д.Провадження № 22-ц/780/3305/14
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів
Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 28 березня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користування
власністю та відшкодування моральної
шкоди ,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що він є власником
земельної ділянки по вул. Садовій, 12 №9
в СТ «Межиріччя» в м. Вишгороді
Київської області та садового будинку
з надвірними спорудами, які
розташовані на вказаній земельній
ділянці. Відповідач, ділянка якого
межує з ділянкою позивача, порушує
право власності останнього шляхом
самовільного встановлення на стіні
господарчого блоку позивача
електричної точки живлення напругою
220Вт. Встановлення розетки на стіні
будівлі створює позивачу перешкоди у
користування цією будівлею, оскільки
це може призвести до ураження позивача
та членів його сім»ї електричним
струмом. Оскільки відповідач ігнорує
звернення щодо демонтажу розетки,
позивач просив суд зобов’язати ОСОБА_2
здійснити такі дії та виконати вимоги
п.1.28 статуту СТ «Межирічя» щодо
розташування посадженого ним восени 2012
року дерева біля господарчого блоку
позивача; стягнути моральну шкоду в
сумі 5 000грн.

Рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 28
березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права . Посилається на
те, що суд безпідставно прийшов до
висновку про ненадання позивачем
доказів на доведення позовних вимог.
Позивач вважає, що в справі достатньо
доказів того, що на його господарській
споруді, без його дозволу відповідачем
встановлена електрична розетка. Також
вважає, що відповідач визнав той факт,
що в 2012 році ним посаджене дерево біля
господарської споруди позивача, а тому
ці обставини не підлягають доведенню.

Також позивач вважає , що суд
при ухваленні рішення не врахував
того, відповідач порушує права
позивача як власника споруди на
безпечне користування нею , а тому його
права власника підлягає захисту.

Позивач просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 подав до
суду заперечення на апеляційну скаргу,
в яких зазначає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що стіна господарської
будівлі позивача знаходиться на межі
земельних ділянок і навіть на 20 см
перетинає цю межу в бік земельної
ділянки відповідача. Таким чином,
відповідач вважає, що стіна
господарської будівлі є фактично
огорожею між земельними ділянками
сторін, а тому може використовуватись
обома землевласниками спільно так же
як і огорожа. Встановлена електрична
розетка не створює позивачу перешкод у
користуванні господарською спорудою.
Доказів на створення таких перешкод
позивач суду не надав.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи у
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач є власником
земельної ділянки площею 0,0527га., що
розташована в СТ «Межиріччя» масиву
«Дніпро» Хотянівської сільської ради
на підставі Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії КВ
№003032 (а.с.6). На вказаній земельній
ділянці знаходиться садовий будинок з
надвірними будівлями та спорудами
(а.с.7).

Відповідач є власником сусідньої
земельної ділянки площею 0,0500га. на
підставі Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
ІІ-КВ №088529, виданого на підставі
договору купівлі-продажу від 30.05.2000р.
№2149.

Розетка, яка встановлена на стіні
господарської споруди належної
позивачу з боку земельної ділянки
відповідача є власністю відповідача і
встановлена була попереднім власником
земельної ділянки до придбання її
відповідачем (тобто до 30.05.2000р.), - цих
фактів сторони не заперечували.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що розетку встановлено з
дотриманням усіх технічних норм,
жодної небезпеки така розетка не несе
(експлуатація дозволена технічними
нормами), а тому не створює позивачу
перешкод у користуванні належною йому
власністю. До таких висновків суд
прийшов на підставі огляду електриком
СТ «Межиріччя» встановленої на
господарській споруді розетки

Судова колегія
погоджується із такими висновками суду
з наступних підстав.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права в разі його порушення,
невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК
України). Способами захисту цивільних
прав та інтересів, зокрема, можуть бути
припинення дії, яка порушує право,
відновлення становища, яке існувало до
порушення (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

У випадку, якщо власник пред’являє
позов про усунення перешкод у
розпорядженні та користуванні майном
достатньо встановити факт об’єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним
своїх правомочностей.

Позивач не надав суду доказів того, що
йому об»єктивно створюються перешкоди
у користуванні майном. Розетка
розташована на стіні, господарської
споруди якою (стіною) позивач не може
користуватись без дозволу
відповідача,в розумінні вчиняти якісь
дії щодо її ремонту (штукатурити,
білити, красити та інше ) в силу
відсутності доступу до неї, оскільки
між сторонами склались неприязні
стосунки і позивач не має можливості
заходити на земельну ділянку
відповідача. Таким чином стіна дійсно
фактично виконує роль огорожі між
земельними ділянками сторін і кожен
використовує її на свій розсуд з боку
своєї земельної ділянки. Разом із тим,
в користуванні усією спорудою, в
розумінні використовувати її за
призначенням, позивач діями
відповідача не обмежений. Посилання
позивача на ті обставини, що розетка є
пожежонебезпечною, або на те, що
внаслідок її встановлення на стороні
споруди, яка виходить на земельну
ділянку відповідача позивач може бути
уражений електричним струмом є
голослівними і не підтверджуються
доказами.

Щодо позовних вимог про зобов»язання
відповідача виконати вимоги пункту 1.28
Статуту садового товариства
«Межиріччя», то ці вимоги також не
могли бути задоволені судом, оскільки є
неконкретизованими. В позові не
вказано, в чому полягає зміст п.1.28,
виконати який має бути зобов»язаний
відповідач, в який спосіб виконати цей
пункт. Позивачем також не надані
належні та допустимі докази, які
підтверджують вказану обставину.

За наведених обставин колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги, а тому
апеляційну скаргу відхиляє, а рішення
суду першої інстанції залишає без
змін.

Керуючись ст..ст. 303, 307,308 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 28 березня
2014 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: