Єдиний унікальний номер 259/9038/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/319/2014
Єдиний унікальний номер 259/9038-13ц
Справа № 22ц/775/319/14
Головуючий 1 інстанції Машкіна
Доповідач Кішкіна І.В.
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді
суддів
Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 01 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення,
усунення перешкод у здійсненні права
Рішенням Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 01
листопада 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виселення, усунення перешкод у
здійсненні права власності
відмовлено.

З зазначеним рішенням суду не
погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив
його в апеляційному порядку, в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення
про задоволення його позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не врахував, що ОСОБА_2 після
розірвання їх шлюбу не є членом його
сім'ї, відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України,
суд дійшов до невідповідного висновку
про те, що його колишня дружина після
припинення сімейних відносин не
втратила право користування спірним
житлом. Відповідачі вселились до житла
ще в 1999 році, тобто до набуття ним права
власності на нерухоме майно, отже їх
вселення не залежало від його волі, а
тому суд не вірно не врахував, що між
сторонами відсутній договір найму
житла, а також договір про порядок
користування спірним будинком, в
даному випадку суд порушив норми ч. 4 ст.
156 та ст. 162 ЖК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_5, який діє на підставі
довіреності, в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні апеляційної
інстанції просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про що свідчить
телефонограма, зареєстрована в журналі
телефонограм за № 1223 від 24 січня 2014
року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з матеріалів справи, що
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 21 травня
2001 року П'ятою донецькою державною
нотаріальною конторою, позивач є
власником жилого будинку АДРЕСА_1
(а.с.9-14).

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 07 серпня 2013 року
розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 24 квітня 1982 року
(а.с.15-16).

Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3, 1982 року
народження, та ОСОБА_4, 1987 року
народження (а.с.7).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачі вселилися і
проживали в спірному жилому приміщенні
як члени сім'ї власника, а відсутність
домовленості між сторонами про порядок
користування житловим приміщенням
підтверджує право відповідачів
користування ним нарівні з власником.
Крім того, припинення сімейних
відносин з власником будинку не
позбавляє права відповідача ОСОБА_2
права користування займаним
приміщенням. Позивач не довів, що
відповідачі систематичним порушенням
правил співжиття роблять неможливим
для інших проживання з ними в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, позивач визнав, що
відповідачі замків від вхідних дверей
в приміщеннях домоволодіння не
змінювали і на теперішній час
проживають за іншими адресами, в
будинку проживає він з матір'ю, змінив
ключі від вхідних дверей.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу,
тобто дружина, їх діти і батьки.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

З матеріалів справи та пояснень сторін
вбачається, що відповідачі були
вселені в 1999 році в спірний будинок,
який на той час належав батькові
позивача, як члени його родини, в 2001
році власником зазначеного будинку
став позивач і з вказаного часу
відповідачі продовжували проживати як
члени сім'ї власника. Тобто у зв'язку зі
зміною власника в 2001 році з вказаного
часу позивач не ставив питання про
право користування відповідачами
спірного будинку.

Припинення сімейних відносин з
власником будинку, а саме розірвання
шлюбу 07 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Позивачем не доведено обставин щодо
виселення відповідачів зі спірного
будинку на підставі ст. 116 ЖК України.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
виселення відповідачів зі спірного
житла та усунення перешкод у
користуванні позивачем сласним
будинком.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та спростовуються як
поясненнями сторін так і письмовими
доказами по справі.

Апеляційний суд вважає, що суд
правильно оцінив докази, що надані
сторонами, та дав їм належну правову
оцінку. Підстави для переоцінювання
наявних в матеріалах справи доказів
відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

у
х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 01 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді