АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2857/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Решетнік М. О. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.,

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 грудня
2013р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009р. ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
стягнення суми боргу, посилаючись на
те, що 15.06.2005р. він дав у позику ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 у борг кошти в сумі 100 000грн., про
що було укладено договір позики, на
строк до 15.06.2006р., і в той же день він
передав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказану суму
коштів.

Згідно п.4 укладеного договору позики,
позичальники у разі невиконання
зобов'язань по поверненню грошей,
зобов'язались передати у його
власність АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1р. позичальник ОСОБА_5
помер.

03.02.2006р. позивач звернувся до ОСОБА_4 з
вимогою про повернення коштів за
договором позики, однак остання
відмовилась повертати кошти,
зазначивши що строк повернення коштів
не настав.

Оскільки позичальники не повернули
кошти, і після смерті ОСОБА_5
спадкоємцем є відповідач по справі
ОСОБА_2, позивач просив стягнути
отриману суму позики за укладеним
договором зі спадкоємця померлого
позичальника ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24.12.2013р.
стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 на повернення боргу по 50 000грн., з
кожного, та на повернення судових
витрат по 560грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення про відмову ОСОБА_3
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що судом були
порушені норми матеріального та
процесуального права, допущено неповне
з'ясування обставин у справі, не були
доведені обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з
доведеності укладання між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, і ОСОБА_5 договору позики на
суму 100 000грн., та отримання за вказаним
договором коштів.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаними висновками з
огляду на наступне.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Зазначений договір, відповідно до
ст.1047 ЦК України повинен бути укладеним
у письмовій формі, оскільки його сума
не менше як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання позичальникові визначеної
грошової суми.

Разом з тим, матеріали цивільної справи
містять лише незасвідчені фотокопії
договору позики між ОСОБА_3, та ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 про отримання останніми у
позику 100 000грн., при цьому одна
фотокопія датована 15.06.2005р., а інша
15.06.2006р. (а.с.8,184).

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_4 яка
посилаючись на те, що вона з 2004р.
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_5 зазначала, що
особисто кошти вона не отримувала, а
кошти за договором брав ОСОБА_5

Спадкоємець ОСОБА_5 - ОСОБА_2 проти
позову заперечував, посилаючись на те,
що його батько не укладав та не
підписував зазначений договір, і не
отримував будь-які кошти за вказаним
договором, у зв'язку з чим просив суд
першої інстанції витребувати у
позивача оригінал договору позики, та
призначити по справі почеркознавчу
експертизу.

Ухвалою суду від 27.12.2012р. було
задоволено клопотання про
витребування у позивача оригіналу
договору позики від 15.06.2005р., та ухвалою
від 20.02.2013р. по справі була призначена
судова почеркознавча експертиза, яка
не була проведена експертною установою
у зв'язку з ненаданням оригіналу
договору позики від 15.06.2005р., та вільних
зразків підпису ОСОБА_5 за період
2004-2005р.р.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції позивачу також
було запропоновано надати оригінал
договору позики від 15.06.2005р., однак
позивач зазначив, що у нього немає
оригіналу зазначеного договору.

Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їхні права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, установлених ЦПК.

Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експерта.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Частиною 2 ст.64 ЦПК України передбачено,
що письмові докази, як правило,
подаються в оригіналі. Якщо подано
копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Згідно зі ст.212 ЦПК суд оцінює докази за
своїх внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Суд аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін.

Враховуючи наведені обставини, та
положення законодавства, колегія
суддів вважає, що оскільки матеріали
справи не містять оригіналу договору
позики від 15.06.2005р., і вказаний оригінал
договору позивач не може надати на
вимогу суду апеляційної інстанції,
тоді як відповідач, як в ході розгляду
справи в суді першої інстанції, так і в
суді апеляційної інстанції
заперечував укладення договору позики
між померлим та позивачем, а інших
належних та допустимих доказів про
передачу відповідачам у борг коштів
позивач не надав, а тому колегія суддів
вважає позовні вимоги недоведеними,
оскільки відсутність оригіналу
договору позики унеможливило
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Оскільки судом першої інстанції при
розгляді справи не було враховано
наведене, судове рішення підлягає
скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК
України з ухваленням по справі нового
рішення про відмову ОСОБА_3 у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2
та ОСОБА_4 про стягнення суми боргу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 24 грудня 2013р.
скасувати.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
стягнення боргу.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів, з моменту
проголошення.

Судді: