Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1071/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Отян О. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

15.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Гайсюка О.В., Черниш Т.В.,

за
участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення коштів за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 7 лютого 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

10 грудня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 12 липня 2006
року. За умовами укладеного договору
відповідач отримала кредит у розмірі
2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом 48 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. ОСОБА_3
своєчасно виплати за вказаним
договором не проводила, тому, станом на
20 листопада 2013 року у неї виникла
заборгованість у розмірі 16 818 грн.62 коп.,
що складається з: 2 310 грн. 62 коп. -
заборгованість за кредитом; 13 230 грн. 92
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. 00 коп. -
штраф (фіксована частина ); 777 грн. 08 коп.
- штраф (процентна складова).

Під час розгляду справи в суді
першої інстанції було встановлено,
що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадщину після її смерті прийняла її
донька ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 14 січня 2014
року до участі у справі залучено в
якості правонаступника відповідача -
ОСОБА_2.

Рішенням Олександрівського
районного Кіровоградської області від
7 лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. В обґрунтування апеляційної
скарги позивач посилався на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи. Зокрема він стверджує, що суд не
врахував перехід зобов'язань за
кредитним договором від спадкодавця до
спадкоємця в результаті прийняття
останнім спадщини. Суд не розрізнив
строк дії картки та строк дії договору
та наслідки спливу цих строків. Згідно
п. 9.12 Умов і правил надання банківських
послуг, які являються частиною
кредитного договору, договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує другу
сторону про припинення дії договору
він автоматично продовжується на такий
самий строк. Так, як такі заяви жодна із
сторін не подавала, то договір є діючим,
а строк вимоги у банка не настав, що на
його переконання свідчить про
неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Відповідач надала суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу в
яких вона вказує на правильність
висновку суду першої інстанції про
пропуск позивачем строку для
пред'явлення до неї вимог.

Представник позивача ПАТ КБ
"ПриватБанк", Бистров С.А, у судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
і пояснив, що зобов'язання позичальника
за кредитним договором щодо повернення
кредиту та сплати відсотків входять до
складу спадщини та покладаються на
спадкоємця. Крім того він вказав, що суд
мав застосувати до спірних
правовідносин норму ч. 2 ст. 1281 ЦК
України, а не ч. 3 цієї статті Кодексу.

Відповідач ОСОБА_2,
повідомлена належним чином про час і
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилася.

Представник відповідача ОСОБА_5,
проти доводів апеляційної скарги
заперечила.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін по справі,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
матеріалами справи підтверджується, що
відповідно до укладеного між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого
являється ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3
кредитного договору № б/н від 12 липня
2006 року, який складається із
анкети-заяви позичальника, Умов і
правил надання банківських послуг та
Тарифів банку, ОСОБА_3 отримала кредит у
розмірі 2 500 грн. 00 коп. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом 48 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом. Позичальник зобов'язалася
повернути кредит, сплатити проценти,
винагороди , штрафних санкцій згідно
даних Умов і правил надання
банківських послуг. Крім того,
відповідно до заяви позичальника
погашення заборгованості має
здійснюватися щомісячними платежами у
розмірі сім відсотків від суми трат.
Строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії картки. Виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором забезпечено неустойкою, а
саме: при порушенні строків платежу
по будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених Кредитним договором
більше ніж на 120 днів позичальник
зобов'язується сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. +5 % від суми позову
(п.8.6 Умов і правил надання банківських
послуг).

Починаючи з 1 лютого місяця 2008 року
грошові зобов'язання за цим договором
не виконуються, а тому, станом на 20
листопада 2013 року утворилася кредитна
заборгованість у розмірі 16 818 грн.62
коп., яка складається з: 2 310 грн. 62 коп. -
заборгованість за кредитом; 13 230 грн. 92
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. 00 коп. -
штраф (фіксована частина ); 777 грн. 08 коп.
- штраф (процентна складова).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла
ОСОБА_2 і отримала свідоцтво про право
на спадщину за законом на земельну
ділянку № 434, площею - 4,08 га, розташовану
на території Підлісненської сільської
ради, вартістю 109 000 грн.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
дійшов висновку, що позивач не
пред'явив вимог до спадкоємця
позичальника, який прийняв спадщину,
протягом року від настання строку
вимоги, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 1281
ЦК України, він втратив право вимоги.

Такий висновок суду в цілому є
правильним так, як відповідно до
приписів ст. 1281 ЦК України спадкоємці
зобов'язані повідомити кредитора
спадкодавця про відкриття спадщини,
якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 1281 ЦК України,
визначений у цій нормі строк
застосовується у тому випадку, коли
кредитор не знав і не міг знати про
відкриття спадщини.

З матеріалів справи та пояснень
представників сторін, наданих у
судовому засіданні, вбачається, що
відповідач по справі, як спадкоємець
ОСОБА_3, не повідомила позивача про
відкриття спадщини, а тому висновок
суду першої інстанції про поширення на
виниклі між сторонами по справі
правовідносини норми ч. 3 ст. 1281 ЦК
України є правильним.

Однак, застосовуючи вказану норму
права суд помилково виходив з того, що
строк кредитування збіг 12 липня 2007
року, а перебіг строку пред'явлення
вимог позивача до спадкоємця
позичальника розпочався з дня смерті
позичальника.

Встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України
річний строк, протягом якого кредитор
має право пред'явити вимоги до
спадкоємців, обчислюється не з дня
відкриття спадщини, а з моменту
настання строку вимоги.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Як зазначалося вище, згідно укладеного
між позивачем по справі і ОСОБА_3
кредитного договору, строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії карти.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця.

Порядок погашення боргових зобов'язань
за договором врегульовано сторонами
договору умовами розділу 5 Правил
користування платіжною карткою.

Зокрема п. 5.3. цих Правил передбачено, що
строк погашення по кредиту по
платіжним картам з встановленим
максимальним обов'язковим платежем
наведений у пам'ятці клієнта, яка
являється невідємною частиною
договору.

Пунктом 5.4. Правил передбачено, що строк
погашення по кредиту по платіжним
картам без установленого мінімального
обов'язкового платежу, здійснюється в
наступному порядку: строк погашення
процентів по кредиту - щомісячно за
попередній місяць; строк погашення
кредиту - в повному обсязі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці

Позивачем не надано Пам'ятки клієнта,
згідно якої міг бути встановлений
мінімальний обов'язків платіж.

Згідно пояснень представника позивача,
наданих у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, мінімальний
обов'язків платіж по картрахунку
ОСОБА_3 не встановлювався, а тому
повернення кредиту регулюється п. 5.4.
Правил користування платіжною карткою.
(поле MONTH).

Кредитну картку, видану банком
позичальнику, відповідач не надала.

Однак згідно довідки позивача строк її
дії виданої ОСОБА_3 кредитної картки
НОМЕР_1 встановлений по липень місяць
2008 року, а тому дія картки закінчилася 31
липня 2008 року. Відповідно до умов
договору до цієї дати позичальник мала
повернути кредит і сплатити проценти
за користування ним у повному обсязі.

Отже, за умовами укладеного кредитного
договору строк вимог для позивача
настав 1 серпня 2008 року.

З цієї дати обчислюється річний строк,
встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України, на
пред'явлення його вимог до відповідача,
який збіг 1 серпня 2009 року.

Цей строк є преклюзивним, а тому
призупиненню, перериванню чи
поновленню не підлягає.

Позивач пред'явив свої вимоги 10 грудня
2013 року, тобто після спливу
встановленого строку для пред'явлення
вимог до відповідача, а тому
позбавляється права вимоги, що є
підставою для відмови у позові.

Саме у зв'язку із спливом встановленого
ч. 3 ст. 1281 ЦК України суд законно і
обґрунтовано відмовив у задоволенні
вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк для пред'явлення банком вимоги не
настав через те, що не закінчився строк
дії кредитного договору внаслідок
неподання його сторонами заяви,
передбаченої п. 9.12. Умов і правил
надання банківських послуг,
суперечать фактичним обставинами
справи.

Отже доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не доводять незаконність
оскаржуваного рішення суду.

Колегія суддів відзначає, що суд першої
інстанції лишив поза увагою ту
обставину, що позивач вимагав
стягнення з відповідача процентів на
неустойки, які нараховані після смерті
позичальника ОСОБА_3

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Права і обов'язки спадкодавця, які не
входять до складу спадщини визначені
ст. 1219 ЦК України.

Згідно роз'яснень, наданих Пленумом
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 32 постанови від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», спадкоємці несуть
зобов'язання погасити нараховані
відсотки і неустойку тільки в тому
випадку, якщо вони вчинені
позичальникові за життя. Інші
нараховані зобов'язання фактично не
пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

У зв'язку з цим вимоги позивача про
стягнення сум процентів і неустойки,
нараховані після 7 лютого 2008 року є
безпідставні.

Проте допущені судом першої інстанції
недоліки не привели до неправильного
вирішення спору, а тому, відповідно до
ч. 2 ст. 308 ЦПК України, ухвалене у справі
рішення не може бути скасоване.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 7 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: