Провадження № 2/522/2711/14
16 квітня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Івченка В.Б.,
при секретарі - Січінава М.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, який уточнив в судовому
засіданні, про стягнення коштів за весь
час прострочення грошового
зобов'язання, моральної шкоди та
судових витрат, мотивуючи свої вимоги
тим, що 25.08.2011 року між позивачем та
ОСОБА_2 був укладений договір позики у
строком до 31.12.2011 року. У визначений
договором строк, відповідач борг не
14.03.2012 року рішенням Приморського
районного суду м. Одеси по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики, вимоги позивача
задоволені. Після чого було відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення суду.
Рішення суду на даний час не виконано,
відповідач зобов'язання про
відшкодування грошових коштів
визначених рішенням суду не виконав.

Внаслідок невиконання відповідачем
своїх зобов'язань, позивач зазнав та
зазнає значних переживань у зв'язку з
незаконними діями відповідача, чим
наніс йому як матеріальну так і
моральну шкоду. Тому позивач був
змушений звернутися до суду за
захистом порушеного права.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав до суду клопотання з проханням
справу розглянути у його відсутність,
проти заочного розгляду справи не
заперечує, уточнені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, належним чином про дату та
місце судового засідання повідомлявся,
про причини неявки суд не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що уточнений
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 25
серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
простій письмовій формі був укладений
договір позики на суму в розмірі 16400
грн. строком до 31 грудня 2011 року.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 14 березня 2012 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу -
задоволено та стягнуто з відповідача
заборгованість у розмірі 16400 грн. та
судовий збір у розмірі 214,6 грн.

07 травня 2012 року Приморським районним
судом м. Одеси по справі №2/1522/822/12
виданий виконавчий лист.

16 травня 2012 року старшим державним
виконавцем Першого відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Білик К.І. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості по цивільній справі
№2/1522/822/12 за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Згідно листа Першого відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції №253 від 16.01.2014 року
повідомлено, що при виконанні рішення
Приморського районного суду м. Одеси
(виконавчий лист №2/1522/822/12), виданого
07.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 у сумі 16614,6 грн. станом
на 16.12.2013 року стягнень на користь
ОСОБА_1 не проводилось, грошові кошти
згідно виконавчого документа не
стягувались.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з ч. 1 ст.1167 ЦК України: «Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини...». Суд вважає, що внаслідок
невиконання в строк домовленості про
повернення боргу, відповідач заподіяв
позивачу моральну шкоду. Позивач не мав
можливості використовувати свої
грошові кошти на свій розсуд. Позивач
втратив душевний спокій, багато часу
втратив на оформлення документів та
розгляд справи у суді.

Виходячи з вищевикладеного, вимоги
позивача про відшкодування заподіяної
моральної шкоди суд вважає
обґрунтованими. Однак, грошова сума,
вказана позивачем у розмірі - 157365 грн.,
на думку суду, перевищує фактично
перенесені ним душевні страждання і
переживання. Виходячи з цього, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача в
відшкодування заподіяної йому
моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Такий
розмір відшкодування доведений в
судовому засіданні та підтверджується
наданими доказами, глибині душевних
страждань позивача, ступеню вини
відповідача.

Ст. 88 ЦПК України передбачено, що
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтвердженні судові витрати.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що уточнену позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
необхідно задовольнити частково,
стягнувши з ОСОБА_2 суму 3% річних та
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення виконання грошового
зобов'язання у розмірі 3013,14 грн., втрати
у зв'язку з інфляцією гривні у розмірі
9368,5 грн., а також моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК
України та ст.ст. 525, 526, 611, 625, 1167 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3%
річних за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань в розмірі 3013 (три
тисячі тринадцять) гривень 14
(чотирнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму інфляції в розмірі 9368 (дев'ять
тисяч шістдесят вісім) гривень 50
(п'ятдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 1000 (одна
тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 9000 (дев'ять
тисяч гривень).

В іншій частині позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк - з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси
Івченко
В.Б.