справа № 462/8224/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року

м. Львів

Залізничний районний суд м.
Львова в складі:

головуючої-судді -
Постигач О.Б.

при секретарі -
Колобич О.О.

за участю позивачки -
ОСОБА_2

представника позивачки
ОСОБА_3

відповідачки
ОСОБА_4

представника відповідачки
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя
особа - приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання договору дарування
недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом
про визнання договору дарування
недійсним. В подальшому позовні вимоги
уточнила та просила визнати недійсним
договір дарування квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2,
укладений 04.09.2013 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6, зареєстрований
у реєстрі за № 1271. Свої вимоги мотивує
тим, що даний договір між нею та
відповідачем було укладено, оскільки
позивач припустилася помилки щодо
своїх прав та обов'язків. Вказує, що
вона є особою похилого віку та часто
хворіє, в зв'язку з чим потребує
постійного догляду, а тому, коли
відповідач запропонувала свою
допомогу, позивач погодилась на
укладення договору про довічне
утримання. Проте, відповідач, перед
приходом до нотаріуса, переконала
позивачку у доцільності укладення
договору дарування квартири. Такий
договір дарування позивач не читала
перед підписанням, оскільки вважала, що
у ньому зазначені усі необхідні умови,
що передбачатимуть її довічне
утримання. Проте, після укладення
вказаного договору, відповідач
перестала відвідувати позивача та
надавати їй допомогу. Після того, як
позивач прочитала договір дарування,
зрозуміла, що припустилася помилки
відносно суті правочину. Просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали. Надали
суду пояснення, аналогічні викладеним
в позовній заяві, просили уточнені
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні проти позову
заперечили, посилаючись на письмові
заперечення, долучені до матеріалів
справи. Вказали, що позивач сама
запропонувала укласти договір
дарування, такий був укладений з
власної волі позивача, під час його
підписання нотаріусом було перевірено
її цивільну дієздатність, а тому
просять в задоволенні позову
відмовити.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином. В попередніх судових
засіданнях пояснила, що дійсно 04.09.2013 р.
до неї звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з
приводу укладення договору дарування
квартири. Крім того, вказала, що
попередньо сторони звертались до неї
за консультацією та ОСОБА_2 категорично
заперечувала проти укладення договору
довічного утримання, а тому сторони
погодили укладення договору дарування
з умовою по життєвого проживання
ОСОБА_2 в квартирі. Договір дарування
ОСОБА_2 було прочитано, зауважень у неї
не було.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши зібрані по
справі докази, з'ясувавши дійсні
обставини справи, суд приходить до
переконання, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 229 Цивільного кодексу
України якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом

недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про визнання угод
недійсними» угода може бути визнана
недійсною з підстав, передбачених
законом, і тому суд в кожній справі
повинен встановити наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і настання
певних юридичних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що 04.09.2013 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір
дарування квартири АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
пояснила, що при укладенні договору
дарування квартири помилялася, а саме
неправильно сприймала предмет та інші
умови Договору, оскільки не мала наміру
подарувати квартиру, вважала, що
відповідач має здійснювати за нею
належний та постійний догляд,
сподівалася на те, що у відповідачки
виникнуть зобов'язання по догляду за
нею та наданні довічного матеріального
забезпечення взамін на укладення
такого договору.

Згідно п. 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин,
вчинений під впливом помилки, обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною або внаслідок впливу тяжкої
обставини, є оспорюваним відповідно до
статей 229 - 233 ЦК України.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 вказала, що вона знає позивача
ОСОБА_2 та познайомилася з нею для того,
щоб доглядати її. Пояснила, що вона час
від часу навідується до ОСОБА_2,
допомагає їй. Вказала, що їй відомо, що
ОСОБА_2 подарувала квартиру ОСОБА_4,
проте живе ОСОБА_2 сама, її ніхто
недоглядає. Пояснила, що буває в ОСОБА_2
2-3 рази на тиждень, але ОСОБА_4 там не
бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_2 знає більше
10 років, так як вони сусіди по земельних
ділянках, ОСОБА_4 - її невістка. Вказала,
що ОСОБА_2 приходила до ОСОБА_4, довіряла
їй, а ОСОБА_4 допомагала та доглядала
ОСОБА_2 Пізніше вони уклали договір,
попередньо з яким ОСОБА_2 була
ознайомлена, при підписанні в
нотаріуса був присутній адвокат
ОСОБА_2, їй було роз'яснено наслідки
укладення такого договору. Пізніше
ОСОБА_2 не впускала ОСОБА_4 до квартири,
почала звинувачувати, що в неї щось
крадуть та хочуть отруїти. Вказала, що
вони постійно допомагають ОСОБА_2
продуктами, по господарству. Пояснила,
що ініціатором укладення договору
дарування була сама ОСОБА_2

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 вказала, що знає сторін, ОСОБА_2 -
її сусідка. Крім того, пояснила, що
ОСОБА_4 допомагає ОСОБА_2 більше 10 років,
прибирала у неї вдома, носила продукти.
Також пояснила, що зі слів ОСОБА_4 їй
відомо, що ОСОБА_2 просила ОСОБА_4, щоб та
їй допомагала, а вона натомість подарує
їй квартиру. Крім того, зі слів ОСОБА_4
їй відомо, що ОСОБА_2 не впускає ОСОБА_4,
яка хотіла продовжувати їй допомагати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
просила визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_2, укладений
04.09.2013 року.

Згідно відповіді на запит № 813 від
27.11.2013 р. у пацієнтки ОСОБА_2
діагностовано катаракта обох осей.
Часткова атрофія зорового нерва, а
тому прочитати договір дарування в
нотаріальній конторі для неї не було
можливим, а тому вона підписала
тільки те, що її просила відповідачка. В
зв'язку з неможливістю самостійно
прочитати текст договору позивач
припускала, що взамін на дарування
квартири отримає повний та належний
догляд, а тому насправді бажала
настання наслідків укладення договору
довічного утримання.

Суд приходить до переконання, що
дійсним волевиявленням ОСОБА_2 при
укладенні договору дарування квартири
АДРЕСА_2, було укладання договору
довічного утримання. Про це свідчить
те, що позивач є людиною похилого віку,
потребує догляду, про що не заперечує
відповідачка. ОСОБА_2 не має іншого
житла, проживала та залишилася
проживати у квартирі після укладення
договору, відповідачка не являється
для неї близькою

людиною чи родичкою. Таким чином,
ОСОБА_2 не усвідомлювала істину природу
правочину, прав та обов'язків сторін, що
випливали з нього, внаслідок впливу
помилки, яка призвела до того, що
позивачка позбавила себе права
власності на користь чужої для неї
людини.

Позивачем представлено суду достатньо
доказів у підтвердження своїх вимог, а
тому позов ОСОБА_2 підставний і такий,
що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст. 15, 16, 216, 229, 626 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного суду
України "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 11.06.2009
року, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_2, укладений 04.09.2013р. між
Леус осипою Василівної та ОСОБА_4 та
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за №1271.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 229,40
грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Залізничний районний суд м.
Львова шляхом подання в десятиденний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя
Постигач О.Б.