Справа № 464/8213/13-ц
пр.№ 2/464/211/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2014 Сихівський районний суд
міста Львова

у складі: головуючого - судді Борачка
М.В.,

при секретарі
Соколовій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики, зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3
про визнання договору позики
неукладеним,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики в
сумі 240 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 25.01.2012 р. між ним
та ОСОБА_2 було укладено договір позики
грошових коштів, відповідно до умов
якого він передав у власність
відповідачу грошові кошти в розмірі 240
000,00 грн., що на день укладення договору
є еквівалентом 30 000, 00 доларів США за
комерційним курсом встановленим за
погодженням сторін, зі строком
повернення до 25.01.2013 р. без нарахування
відсотків. Крім цього, 25.01.2012 р. між ним з
однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з
другої сторони укладено договір
іпотеки, згідно якого останні передали
в іпотеку квартиру АДРЕСА_2. З його
сторони умови договору позики були
виконаними та відповідачу надані кошти
в сумі 240 000,00 грн., в свою чергу,
відповідач ОСОБА_2 свого обов'язку щодо
повернення коштів не виконала, чим
порушила його законні права та
інтереси.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась в суд із
зустрічною позовною заявою до
відповідача ОСОБА_1, за участю третьої
особи ОСОБА_3, в якому згідно уточнень
від 16.01.2014 р. просить визнати договір
позики на загальну суму 240 000 грн. від
25.01.2014 р. між нею та ОСОБА_1 підписаним
під впливом тяжких обставин та визнати
неукладеним вказаний договір.

В обґрунтування зустрічного позову,
ОСОБА_2 покликається на те, що вона
фактично не отримувала від ОСОБА_1
грошових коштів за договором позики та
була змушена підписати договір позики
під впливом тяжких обставин. Для неї
такими обставинами є те, що сім'я її
доньки ОСОБА_4 та зятя ОСОБА_5 з 2008 року
перебуває у складному матеріальному
становищі. Однією з причин цього
скрутного становища є банківський
кредит від 03.04.2008 р. з ВАТ «Електрон
Банк» терміном на 10 років на суму 290 000,00
доларів США під 12% річних, кредитний
договір укладений з АТ «УкрСиббанк», за
зобов'язання по якому станом на 21.01.2013 р.
ОСОБА_5 був змушений внести платіж в
сумі 62 848 доларів США та ОСОБА_4 змушена
була внести 50 000 доларів США, а також
кредитні договори з АКБ «Форум», що
були укладені до 01.06.2018 р. обидва на 65 000
доларів США. Ними за вказаними
кредитними договорами було передано в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1, у якій вони
фактично проживали, в заставу передано
житловий будинок і земельні ділянки, що
їм належать. У зв'язку з наведеним, для
можливості виходу з скрутного
фінансового становища та уникнення
судових і виконавчих процесів, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 були змушені звернутись до
ОСОБА_1 з проханням надати їм грошові
кошти у позику в сумі 30 000 доларів США та
оскільки у них не було майна, яке б
можна було б передати у заставу для
гарантування договору позики, вони
звернулись до неї з проханням
підписати фіктивний договір позики та
передати в іпотеку її квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_4
запевнила її, що сама буде виплачувати
кошти ОСОБА_1 і позичкові кошти
отримала особисто в сумі 30 000 доларів
США. Також в договорі вказано, що ОСОБА_1
надає ОСОБА_2 240 000 грн., а фактично
ОСОБА_4 отримала 30 000 доларів США. А тому
договір позики являється неукладеним,
так як відповідач не передав позивачу
визначених у договорі позики грошових
коштів.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом та
відповідача за зустрічним позовом
ОСОБА_6 позовні вимоги за первісним
позовом підтримав повністю із підстав,
що викладені у позовній заяві, вимоги
за зустрічним позовом не визнав в
повному обсязі. Просить суд первісний
позов задоволити, у задоволенні
зустрічного позову відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та представники відповідача ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 первісний позов не визнали,
зустрічний позов підтримали із
підстав, що викладені у зустрічній
позовній заяві та додаткових
поясненнях до такого. Просять
зустрічний позов задоволити, в
задоволенні первісного позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, що з'явилися у
судове засідання, дослідивши та
оцінивши наявні у справі докази в їх
сукупності, прийшов до висновку, що
первісний позов слід задоволити, а у
задоволенні зустрічного позову
необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2012 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
позики грошових коштів, відповідно до
умов якого ОСОБА_1 передав у власність
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 240 000
грн., що на день укладення договору є
еквівалентом 30 000 доларів США за
комерційним курсом встановленим за
погодженням сторін, строком повернення
до 25 січня 2013 року без нарахування
відсотків. Вказаний договір
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі № 122 /а.с. 5/.

В забезпечення виконання вказаного
договору позики, 25.01.2012 року між ОСОБА_1
(іпотекодержателем), ОСОБА_2
(іпотекодавець-позичальник) та ОСОБА_3
(іпотекодавець-майновий поручитель)
укладено договір іпотеки, відповідно
до умов якого з метою повного та
своєчасного виконання зобов'язань за
договором позики грошових коштів від
25.01.2012 р., передано в іпотеку
Іпотекодержателю нерухоме майно, разом
з усіма його приналежностями, а саме
квартиру АДРЕСА_2. Вказаний договір
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі № 123 /а.с. 6-8/.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, при чому
зобов'язання має виконуватися належним
чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані
йому позикодавцем) у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Позивачем ОСОБА_1 умови договору позики
грошових коштів було виконано та у
відповідності до п.2 договору, передачу
грошей було здійснено до підписання
цього договору.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2
порушила умови договору та у
визначений договором строк, а саме до 25
січня 2013 року не повернула отримані
кошти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Ст. 203 ЦК України встановлено загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, а саме особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вичинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ст. 203
цього кодексу.

Відповідно до ст. 233 ЦК України
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

Відповідно до п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року N 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
правочин може бути визнаний судом
недійсним на підставі статті 233 ЦК,
якщо його вчинено особою під впливом
тяжкої для неї обставини і на вкрай
невигідних умовах, чим друга сторона
правочину скористалася. Тяжкими
обставинами можуть бути тяжка хвороба
особи, членів її сім'ї чи родичів,
смерть годувальника, загроза втратити
житло чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має
вчиняти такий правочин добровільно,
без наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

За змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК, якщо договір
позики має бути укладений у письмовій
формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Допитана в судовому засіданні як
свідок, позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_2 пояснила, що в січні 2012 року до
неї звернулась донька ОСОБА_4 та зять
ОСОБА_5 і запропонували їй укласти
договір позики грошей з ОСОБА_1,
передавши в заставу її квартиру у
зв'язку з тим, що все їх майно, а саме
квартира, будинки та земельні ділянки
перебувають у заставі за кредитними
договорами, їх сім'я перебуває у
скрутному матеріальному становищі.
Договір вона підписала добровільно,
проте гроші не отримувала, їх отримала
донька ОСОБА_4 При передачі грошей вона
не була присутня. На неї ніхто тиску не
чинив, вона підписала договір
добровільно. З сім'єю доньки вона не
проживала, спільне господарство не
вели.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що
зі слів їх подруги ОСОБА_2, їм відомо про
те, що сім'я її доньки ОСОБА_4 перебуває
у скрутному матеріальному становищі та
ОСОБА_2 уклала фіктивний договір позики
грошових коштів з ОСОБА_1 під заставу
квартири, в якій проживає.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пояснили, що вони є
подружжям і разом займаються
підприємницькою діяльністю, яка
полягає в будівництві і подальшій
реалізації нерухомого майна. Станом на
січень 2012 року в їхній власності
знаходилось два будинки, дві квартири
та чотири земельні ділянки, які
перебували в іпотеці різних фінансових
установ в якості забезпечення
виконання їхніх кредитних зобов'язань.
В цей же період їхній сім'ї були
необхідні кошти для того, щоб погасити
кредитну заборгованість перед банком і
вони домовились з ОСОБА_1 про отримання
від нього позики в розмірі 30 000 доларів
США. У зв'язку з тим, що все їхнє майно
перебувало в іпотеці, ОСОБА_2
погодилась передати в заставу
квартиру, в якій проживає та підписати
договір позики грошових коштів з
ОСОБА_1, однак кошти за даним договором
ОСОБА_2 не отримувала, а отримала їх
ОСОБА_4 При передачі грошей були
присутні ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 На
час укладення оспорюваного договору
позики жоден з іпотекодержателів не
ставив вимогу про звернення стягнення
на предмети іпотеки або про виселення
їхньої сім'ї з квартири на АДРЕСА_1, де
вони фактично проживали.

Крім цього, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4
додатково пояснили, що метою отримання
позики в ОСОБА_1 було дострокове
погашення заборгованості перед банком
на вигідних для їхньої сім'ї умовах,
оскільки банк запропонував умови
пільгового погашення заборгованості з
списанням частини пені та штрафних
санкцій.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що посилання позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_2 на те, що оспорюваний
договір позики був укладений під
впливом тяжкої обставини є
безпідставними, оскільки не
підтверджуються допустимими та
належними доказами по справі і
спростовуються показами свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відсутність
обставин, які б вказували про загрозу
втратити житло чи загрозу банкрутства
їхньої сім'ї. Наявність кредитних
зобов'язань сім'ї ОСОБА_5 та передачі в
іпотеку нерухомого майна, не
спростовують зазначеного, оскільки
підтверджують лише факт існування
таких зобов'язань між подружжям ОСОБА_5
та відповідними фінансовими
установами.

Враховуючи наведене, суд відповідно до
положень ч.2 ст. 1051 ЦК України не може
враховувати покази свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач на власний
розсуд обирає спосіб захисту. Обравши
способом захисту визнання договору
позики неукладеним, позивач за
зустрічним позовом в силу ст.10 ЦПК
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу позову.

В порушення вимог ст.204 ЦК України,
якою проголошена презумпцію
правомірності правочину, яка може бути
спростована не шляхом визнання його
судом неукладеним, а за позовом про
визнання його судом недійсним з
підстав, установлених законом, позивач
за зустрічним позовом позовних вимог
про визнання правочину недійсним не
заявив.

Така ж правова позиція висловлена в п.8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» згідно з якою вимога про
визнання правочину (договору)
неукладеним не відповідає можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_2, звернувшись до суду із
зустрічним позовом, просить також
визнати оспорюваний договір позики
підписаним під впливом тяжких
обставин, проте така вимога не є
способом захисту порушеного права, а
може бути лише підставою для визнання
оспорюваного договору недійсним, а
тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.10 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, передбачених ст.61 цього
Кодексу. Згідно п.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи, що ОСОБА_2 та її
представниками не надано суду жодних
доказів на підтвердження зустрічних
позовних вимог, не доведено впливу
тяжкої обставини на укладення договору
позики, суд вважає, що оспорений
договір позики, укладений 25.01.2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідає
вимогам законодавства, додержання яких
є необхідним для чинності правочину і
приходить до висновку про необхідність
відмови в задоволенні зустрічного
позову в зв'язку з його
необґрунтованістю та безпідставністю.
Первісний позов щодо стягнення з
відповідача коштів за договором позики
грошових коштів від 25.01.2012 р. є
підставним та підлягає до задоволення,
а саме з відповідача слід стягнути в
користь позивача 240 000 грн.
заборгованості та 2 400 грн. судового
збору, що був сплачений позивачем при
подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 203, 204, 215, 233, 525, 526, 530, 610,
629, 1046, 1049, 1051 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року N 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 240
000 грн. заборгованості за договором
позики та 2 400 грн. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3
про визнання договору позики
неукладеним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено,- протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий
Борачок
М.В.