Тарутинський районний суд Одеської
_____________________________________________________Справа
№514/1126/13-ц
Провадження по справі № 2/514/104/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
с.м.т. Тарутине

Тарутинський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого судді
Горбаня Ю. О.

при секретарі
Волконогло Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Тарутине цивільну
справу за позовом Комунального
підприємства «Одеський обласний Фонд
підтримки індивідуального житлового
будівництва на селі» до ОСОБА_1 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором ,

В С Т А Н О В
И В:

Позивач КП «Одеський обласний
фонд підтримки індивідуального
житлового будівництва на селі»
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивує тим, що 30 вересня 2005
року між КП «Одеський обласний фонд
підтримки індивідуального житлового
будівництва на селі» в особі директора
Глембовського М.М. та відповідачем
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 508, за яким останньому наданий кредит
в сумі 8036 гривень строком на 3 роки для
газифікації житлового будинку, який
розташований за адресою АДРЕСА_1 під 3 %
річних, з кінцевим терміном виплати
відповідно графіку погашення кредиту
до 30 вересня 2008 року.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
було укладено договір іпотеки від 22
грудня 2005 року за реєстрованим №4322.
Предметом іпотеки є житловий будинок,
який розташований за адресою АДРЕСА_2.
Крім цього, 30 вересня 2005 року сторонами
по кредитному договору було укладено
договір застави, яким відповідачем у
якості застави будо закладене майно за
адресою АДРЕСА_3.

. У зв'язку із невиконанням
відповідачем умов договору,
утворилась заборгованість за
вищевказаним кредитним договором від 30
вересня 2005 року, що станом на 26 червня
2013 року складає 20908 гривень 72 копійки, з
них: залишок кредиту відповідно
кредитного договору - 8036 гривень 00
копійок, сума пені за кредитом - 12872
гривні 72 копійки.

На підставі викладеного, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не
з'явився, надав заяву, в якій просить
розглянути справу без його участі,
позов підтримує в повному обсязі та
просить розглянути справу на підставі
наявних в матеріалах справи
документів.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти позову,
надавши заяву, в якій просив
застосувати позовну давність, оскільки
кредитний договір між сторонами був
укладений 30 вересня 2005 року строком на
три роки з кінцевою датою погашення 30
вересня 2008 року. Відповідач ОСОБА_1
фактично з самого початку не сплачував
в рахунок погашення кредиту
обов'язкових платежів відповідно до
графіку, строк якого сплинув 30 вересня
2008 року. З цього дня позивач
довідавшись про порушення свого права
мав можливість звернутися до суду з
вимогою про стягнення заборгованості в
межах встановленого трирічного строку
позовної давності, тобто до 30 вересня
2011 року, але позивач цього не зробив і
звернувся до суду з позовом у 2013 році.
Таким чином просив в задоволенні
позову відмовити застосувавши позовну
давність.

Вислухавши пояснення
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні, 30 вересня 2005 року між
позивачем в особі директора
Глембовського М.М. та відповідачем
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№508, відповідно до якого позивач надав
відповідачу кредит в розмірі 8036
гривень строком на три роки для
газифікації житлового будинку, який
розташований в АДРЕСА_1 під 3 % річник з
кінцевим строком погашення кредиту 30
вересня 2008 року.

Крім того, встановлено, що в
якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
було укладено договір іпотеки від 22
грудня 2005 року за реєстрованим №4322.
Предметом іпотеки є житловий будинок,
який розташований за адресою АДРЕСА_2.
Крім цього, 30 вересня 2005 року сторонами
по кредитному договору було укладено
договір застави, яким відповідачем у
якості застави будо закладене майно за
адресою АДРЕСА_3. З вищенаведеного
випливає, що позивач та відповідач,
підписавши договір встановили факт
досягнення згоди між собою, щодо всіх
істотних умов кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 кошти отримав,
що підтверджується довідкою про
вартість виконаних підрядних робіт та
актом прийому виконаних підрядних
робіт, які містяться в матеріалах
справи, однак не виконував умови
договору, тобто не сплачував щомісяця
обов'язковий платіж, у зв'язку з чим
виникла заборгованість за наданим
кредитом.

Відповідно до п. 4.4.2 кредитного
договору позичальник зобов'язується
повернути кредит згідно з графіком
повернення кредиту (додаток №2) в строк
до 30 вересня 2008 року. Таким чином
сторони домовились про строки
повернення кредиту.

До відношень, встановлених по
кредитному договору застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК
України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не
встановлене цим параграфом та не
випливає з положень кредитного
договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Крім того, встановлено, що
позивачем позовну заяву було подано до
суду 16 липня 2013 року, а кредитний
договір між сторонами укладено 30
вересня 2005 року, з кінцевим терміном
погашення заборгованості 30 вересня 2008
року, тобто для встановлення строку
початку перебігу позовної давності,
відповідно до ч.1. ст.261 ЦК України,
необхідно встановити дату порушення
прав фондом.

На підставі ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК
України), яка обчислюється з того дня
(місяця), коли кредитор дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
права, початком перебігу позовної
давності є день, коли боржник повинен
був сплатити черговий платіж, проте не
сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України,
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253-255
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

З матеріалів справи та наданих до
суду доказів представником фонду,
вбачається, що договорів про
збільшення строків спливу позовної
давності між банком та відповідачем не
укладалось.

Відповідно до наданого банком
розрахунку заборгованості, судом
встановлено, що КП «Одеський обласний
фонд підтримки індивідуального
житлового будівництва на селі» було
відомо про наявність кредитної
заборгованості у відповідача, оскільки
останній починаючи з дати отримання
кредиту систематично порушував його
умови.

Застосовуючи ч. 3 ст. 254, ч. 5 ст. 261, ст.
ст. 256, 257, 267 ЦК України суд приходить
висновку про те, що оскільки у
кредитному договорі передбачено, що
його виконання здійснюється частинами
відповідно до графіку погашення
кредиту, то початок перебігу позовної
давності для стягнення кредиту і
процентів за користування кредитом є
день, коли боржник повинен був сплатити
черговий платіж, однак не сплатив його,
і відповідно загальна позовна давність
застосовується до кожного щомісячного
простроченого платежу, який був
визначений графіком.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - до
моменту остаточного повернення
наданого фондом кредиту, сплати
відсотків за користування ним та інших
платежів, так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів, останній з яких у
визначеній сумі підлягав виконанню в
строк до 30 вересня 2008 року.

Таким чином, графіком платежів
визначено, який є складовою частиною
договору, погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів.

Як встановлено в судовому
засіданні та не заперечував проти
цього представник відповідача,
відповідач ОСОБА_1 фактично з самого
початку укладення кредитного договору,
тобто з 30 вересня 2005 року не сплачував в
рахунок погашення кредиту обов'язкових
платежів відповідно до графіку, в
результаті чого вже після 30 листопада
2005 року, з дати коли боржник не погасив
кредит вперше, у останнього виникла
перша заборгованість, яка в подальшому
жодного разу не сплачувалась, у той час
як з вимогами про повернення кредиту
фонд звернувся лише 16 липня 2013 року, з
порушенням строку права на звернення
до суду, у зв'язку зі спливом позовної
давності, включивши до позовних вимог
як всю заборговану суму, так і пеню.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Крім того, судом не було
встановлено строку переривання
перебігу позовної давності, оскільки
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Тобто в результаті спливу дії
кредитного договору 30 вересня 2008 року,
почався перебіг позовної давності,
який вже на момент звернення до суду
позивачем сплив.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що
позовна давність до вимог про її
стягнення обчислюється по кожному дню
(місяцю), за яким нараховується пеня,
окремо. Право на позов про стягнення
пені за кожен день (місяць) виникає
щодня (щомісяця) на відповідну суму, а
позовна давність обчислюється з того
дня (місяця), коли кредитор дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що
зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо).

Відповідно до ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленого до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові,
також відповідач заявив у поданому
запереченні про відмову у задоволенні
позову в зв'язку із спливом строку
позовної давності.

Також, у своїй позовній заяві
позивач не ставив питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності, поважних причин
пропуску строку не зазначає.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до п. 31 Постанови
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
зазначено, що з урахуванням положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв`язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

За таких обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених вимог
та наданих сторонами доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, вважає,
що в задоволенні позову КП «Одеський
обласний Фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» до ОСОБА_1 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
№508 від 30 вересня 2005 року у розмірі 20908
гривень 72 копійок, в тому числі: залишок
кредиту відповідно кредитного
договору - 8036 гривень 00 копійок, сума
пені за кредитом - 12872 гривні 72 копійки
слід відмовити у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

На підставі викладеного ст. ст.
253-255, 256, 257,-259, 261, 264, 267, 530, 549, 631, 1046-1054 ЦК
України, Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року, керуючись ст.
ст. 10, 11, 58, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові Комунального підприємства
«Одеський обласний Фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» до ОСОБА_1 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а якщо сторони не
були присутні в судовому засіданні,
рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Ю. О. Горбань