Справа № 192/1980/13-ц
Провадження № 2/192/48/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючої - судді
Омелюх В.М.,

при секретарі - Короті
Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту
родинних відносин, визнання права
власності на ? частину житлового
будинку в порядку спадкування за
законом,

В С Т А Н О
В И В:

Позивач з урахуванням уточнень
від 24 січня 2014 року звернувся до суду з
позовом до відповідачів про
встановлення факту родинних відносин,
визнання права власності на ? частину
житлового будинку в порядку
спадкування за законом.

На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її рідна сестра ОСОБА_4, яка на
день смерті проживала в по АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований на присадибній
земельній ділянці загальною площею 0,16
га та який належав їй на праві
власності після смерті чоловіка
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки вона була членом колгоспного
двору, що встановлено набравшим
законної чинності рішенням
Солонянського районного суду від 02
червня 2008 року, в зв'язку з чим
відповідно до вимог ст.61 ЦПК України
даний факт не підлягає доказуванню при
розгляді даного позову.

Після смерті сестри вона успадкувала
за заповітом належну на праві
власності померлій земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, а
1/2 частину належного на праві власності
при житті померлій ОСОБА_4 житлового
будинку успадкувала за заповітом
ОСОБА_3 відповідно до рішенням
Солонянського районного суду від 02
червня 2008 року. В той же час, рішенням
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 30 травня
2011 року, яке набрало законної чинності,
відповідачці ОСОБА_2 у визнанні права
власності в порядку спадкування за
заповітом на іншу 1/2 частинку житлового
будинку, що залишилося не успадкованим
після смерті ОСОБА_4, відмовлено.

11 квітня 2013 року вона як рідна сестра
померлої та спадкоємець за законом
звернулася до Солонянської державної
нотаріальної контори з заявою про
успадкування не успадкованої 1/2
частини спірного житлового будинку,
але у видачі свідоцтва про право на
спадщину на майно померлої їй було
відмовлено в зв'язку з відсутністю
зареєстрованого права власності на
житловий будинок на ім'я померлого
спадкодавця, оскільки померлою ОСОБА_4
при житті не було проведено державної
реєстрації права власності на належний
їй житловий будинок.

Вважає, що має право на спадкове майно
у вигляді ? частини житлового будинку,
який належав спадкодавцеві, оскільки
вона є спадкоємцем за законом другої
черги відповідно до положень ст.530 ЦК
України 1963 року, який був чинним на час
відкриття спадщини та виникнення
спірних правовідносин, але в зв'язку з
відсутністю у померлої сестри
правовстановлюючого документа на
житловий будинок, вона позбавлена
можливості оформити свої спадкові
права через нотаріальну контору,
оскільки нотаріус не визнає права
померлої на спірний житловий будинок
та її права на спадщину в зв'язку з
відсутності підтвердження факту
родинних відносин з померлою сестрою,
змушена звернутися з позовом до суду
про встановлення факту родинних
відносин та визнання за нею права
власності на 1/2 частину зазначеного
житлового будинку в порядку
спадкування за законом.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали та
прохали встановити факт родинних
відносин між позивачем і її померлою
сестрою ОСОБА_4, оскільки не збереглися
документи, що підтверджують їх родинні
відносини, та визнати за позивачем як
спадкоємцем за законом другої черги
право власності в порядку спадкування
за законом на ? частину належного на
праві приватної власності померлій
ОСОБА_4 житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, оскільки нотаріус відмовив
їй в оформлені спадкових прав на ?
частину житлового будинок, а в іншому
порядку встановити факт родинних
відносин між нею та померлою сестрою та
оформити спадкові права на житловий
будинок можливість відсутня.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому
засіданні позовні вимоги визнала, не
заперечувала проти визнання за
позивачем як спадкоємцем за законом
права власності на 1/2 частину спірного
житлового будинку та пояснила, що
позивачка є її рідною матір'ю, а померла
ОСОБА_4 - її тіткою, які є рідними
сестрами, дівоче прізвище яких
«ОСОБА_4», батьком яких був ОСОБА_6, а -
матір'ю ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала та не
заперечувала проти визнання за
позивачем як спадкоємцем за законом
права власності на 12 частину спірного
житлового будинку, при цьому пояснила,
що позивачка є її рідна матір, дівоче
прізвище якої «ОСОБА_4», що вона є
рідною сестрою померлої ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показала, що вона в період з 1955 по 1962
рік проживала в с.Олексіївка, де
проживали і батьки позивачки та
померлої ОСОБА_4, а остання доглядала за
ними. Коли вони померли, то ОСОБА_4 зі
своїм чоловіком продовжували
проживати в їхньому будинку до дня
своєї смерті. Зазначила, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 були батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
які змінили прізвище ОСОБА_7 в зв'язку
зі вступом у шлюб.

Аналогічні покази в судовому
засіданні дала свідок ОСОБА_9

Суд, заслухавши пояснення позивача та
її представника, відповідачів, свідків,
дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню виходячи
з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10, 11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, при
цьому доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях, а кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень, крім випадків
встановлених цим законом.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Олексіївка
Солонянського району
Дніпропетровської області померла
ОСОБА_4 (а.с.7,43), якій на день смерті
належав на праві приватної власності
збудований в 1932 році житловий будинок
АДРЕСА_1, який розташований на не
приватизованій присадибній земельній
ділянці загальною площею 0.16 га, що
вбачається з виданого ТОВ «Абріс»
технічного паспорту (а.с.18-11), витягів з
погосподарських книг та довідок
Микільської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області (а.с.21-22, 23-24,
44,47). В той же час, державна реєстрація
права власності за померлою ОСОБА_4 на
зазначений житловий будинок нею при
житті проведена не була (а.с.52,53).

Згідно рішення виконкому Солонянської
районної ради Дніпропетровської
області №93 від 20 квітня 1998 року «Про
визнання права власності на житлової
будинки» за ОСОБА_10 було визнано право
власності на розташований на території
Микільської сільської ради в
с.Олексіївка Солонянського району
Дніпропетровської області житловий
будинок (а.с.12-13) з зазначення типу
господарства - колгоспний двір.
Відповідно до записів в по
господарських книгах Микільської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області зазначено
про перехід права власності від голови
колгоспного двору ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, до члена колгоспного
двору ОСОБА_11 (а.с.21-22, 75), але на день
смерті на який нею не було на підставі
даного рішення отримано
правовстановлюючі документи на
житловий будинок. В той же час,
зазначене свідчить про те, що спірний
житловий будинок було збудовано
відповідно до діючого на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства, а перехід права
власності від померлого голови
колгоспного двору до члена колгоспного
двору відбувся відповідно до вимог
ст.120 та ст.563 ЦК України 1963 року, при
цьому відсутність факту державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно за померлою не свідчить про те, що
у неї як члена колгоспного двору не
виникло право власності на спірний
житловий будинок відповідно до
приписів зазначених нормативних актів,
оскільки на час виникнення права
власності на нерухоме майно за
померлою не залежало від державної
реєстрації цього права, так як
зазначені норми законодавства почали
діяти лише з 01 січня 2004 року відповідно
до ЦК України 2003 року, а виникало на
підставі записів в по господарській
книзі відповідної сільської ради.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на спадкове майно померлої
(а.с.41-57), до якого входило в тому числі і
житловий будинок, що знаходиться в
АДРЕСА_1 на території Микільської
сільської ради, будівництво якого
згідно висновку відділу
містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області здійснено відповідно до вимог
ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень»
(а.с.14), який затверджено рішенням
виконкому Микільської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області №12 від 11
січня 2007 року (а.с.15).

При житті померлою ОСОБА_4 20 квітня 2001
року було складено заповіт, який
посвідчено секретарем Микільської
сільської ради Солонянського району за
реєстром №32, за яким вона заповідала
ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку
розміром 5,510 га надану для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с.45), а відповідно до
посвідченого головою виконкому
Микільської сільської ради
Солонянського району за реєстром №31
заповіту від 10 березня 1993 року (а.с.20) та
виданого 24 червня 2008 року Микільською
сільською радою Солонянського району
Дніпропетровської області за
реєстровим №147 дублікату заповіту
(а.с.51) померла ОСОБА_4 заповіла належний
їй житловий будинок, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
рівних долях кожній.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
спадкодавця ОСОБА_4 за місцем відкриття
спадщини за заявою позивача ОСОБА_1 як
спадкоємця за заповітом в Солонянській
державній нотаріальній конторі
Дніпропетровської області відкрито
спадкову справу №344/2002 (а.с.44-57), з якої
вбачається, що позивачем було подано
заяву про прийняття та отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на земельну ділянку,
відповідно до якої їй було видано
Солонянською державною нотаріальною
конторою 12 листопада 2002 року за
реєстровим №5781свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.48).

В матеріалах спадкової справи
мається також заява ОСОБА_2 від 21 червня
2008 року про прийняття після смерті
ОСОБА_4 за заповітом спадщини у виді
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами (а.с.50) та заява
спадкоємця ОСОБА_1 про надання згоди
відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України на
включення до кола спадкоємців ОСОБА_4 -
ОСОБА_2 (а.с.49), але свідоцтв про право на
спадщину ОСОБА_2 не видавалось.

Рішенням Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 02 червня
2008 року, яке набрало законної сили
(а.с.16-18), у цивільній справі №2-118/08 р. за
позовом ОСОБА_3 до Микільської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на 12
частину житлового будинку в порядку
спадкування було встановлено факт
належності житлового будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а після
його смерті в порядку спадкування
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4. Визнано за
ОСОБА_3 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 30 травня
2011 року, яке набрало законної чинності
(а.с.76-78), у цивільній справі №2-4/11 за
позовом ОСОБА_3 до Микільської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку в порядку
спадкування за законом та заповітом та
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за заповітом було відмовлено в
задоволені позову як позивачці ОСОБА_3,
так і позивачці ОСОБА_2 щодо визнання за
ними права як спадкоємцями за
заповітом, а позивачки ОСОБА_3 і за
законом, права власності на 1/2 частину
не успадкованого після смерті ОСОБА_4
житлового будинку АДРЕСА_1

09 квітня 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про видачу їй як спадкоємцю за
законом другої черги свідоцтва про
право на спадщину на 1/2 частину не
успадкованого після смерті ОСОБА_4
житлового будинку АДРЕСА_1, за якою
згідно постанови від 11 квітня 2013 року
їй було відмовлено державним
нотаріусом Солонянської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
вигляді ? частини житлового будинку
АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю на ім'я
померлої ОСОБА_4 виникнення права на
нерухоме майно та їх обтяжень (а.с.56), що
свідчить про те, що позивач позбавлений
можливості оформити право на ? частину
житлового будинку за законом в
позасудовому порядку.

Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України
обставини встановлені судовим рішення
у цивільній справі, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини, а
вказане свідчить про те, що обставини
належності спірного житлового будинку
АДРЕСА_1 померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
встановлені судовим рішення, яке
набрало законної сили, і не потребують
доказування при розгляді даної
цивільної справи, як не потребує
доказуванню і відсутність підстав для
спадкування зазначеного спадкового
майна у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
яким рішенням суду відмовлено в
задоволенні їх позову щодо даного
спірного майна як спадкоємців за
заповітом.

Оскільки спірні правовідносини
виникли в 2002 році (час відкриття
спадщини), то коло спадкоємців та
порядок прийняття спадщини та
оформлення спадкових прав регулюються
ЦК України 1963 року, який був чинним на
цей період та відповідно до ст.530 ЦК
України при відсутності спадкоємців
першої черги або не прийняття ними
спадщини, спадкують в рівних долях
брати та сестри померлого, а також дід
та баба померлого як зі сторони батька,
так і зі сторони матері.

Згідно ст.ст.548,549 ЦК України 1963 року для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв, а прийняте
спадкоємство належить йому з дня
відкриття спадщини. Визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління чи
володіння спадковим майном або подав
до нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини, при цьому зазначені дії
необхідно вчинити протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України 1963
року в разі не прийняття спадкоємства
по закону або заповіту чи позбавлення
права спадкування, ця доля надходить до
спадкоємців по закону і розподіляється
між ними.

В судовому засіданні встановлено, що на
майно померлої ОСОБА_4 спадкоємці
першої черги відсутні, а позивачка як
сестра померлого спадкодавця є
спадкоємцем другої черги за законом,
яка прийняла спадок. Відповідачі
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є племінницями
померлої і не відносяться відповідно
до ст.ст.529,530 ЦК України 1963 року до кола
спадкоємців за законом, при цьому
рішенням суду в задоволенні їх позову
як спадкоємців за заповітом
відмовлено.

З урахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку, що позивачка
ОСОБА_1 вчинила протягом шести місяців
з часу відкриття спадщини визначені
ст.549 ЦК України дії про прийняттю
спадщини, про що свідчить подана нею до
нотаріальної контори 11 червня 2002 року
заява про прийняття спадщини. В той же
час, вона позбавлена можливості
оформити свої спадкові права на спірне
майно в зв'язку з не проведенням
померлою ОСОБА_4 державної реєстрації
свого права власності на житловий
будинок та відсутності підтверджуючих
родинні відносини документів, які було
втрачено, а відновлення їх в поза
судовому порядку є неможливим в зв'язку
зі смертю ОСОБА_4, в зв'язку з чим факт
родинних відносин між ними може бути
встановлено в судовому порядку.

У відповідності з ст.ст.234-235, п.1 ч.1 ст.256
Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають справи про
встановлення фактів родинних відносин
між фізичними особами, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

В судовому засіданні показами свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, витягами з по
господарських книг Микільської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області, актовим
записом про народження ОСОБА_14 (а.с.54)
встановлено факт родинних відносин між
позивачкою ОСОБА_1 та померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, батьками яких були
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та встановлено, що
ОСОБА_4 є рідною сестрою позивача
ОСОБА_1, якими прізвище ОСОБА_7 було
змінено після вступу в шлюб.
Встановлення факту родинних відносин
необхідно позивачеві для належного
оформлення спадкових прав, в зв'язку з
чим вказаний юридичний факт підлягає
встановленню в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про встановлення юридичного
факту та визнання за позивачем ОСОБА_1
права власності на ? частину житлового
будинок в порядку спадкування за
законом підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 120, 524-531, 549-550, 554, 560 ЦК України 1963
року, ст.ст. 1216-1226,1233-1236, 1247-1257, 1268, 1270,
1273-1275, 1296-1299 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61,
88, 209, 212-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення факту родинних відносин,
визнання права власності на ? частину
житлового будинку в порядку
спадкування за законом, задовольнити.

Встановити, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в
с.Олексіївка Солонянського району
Дніпропетровської області ОСОБА_4, 1911
року народження, є рідною сестрою
ОСОБА_1, 1927 року народження, уродженки
с.Олексіївка Солонянського району
Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуюча: суддя