справа № 208/2345/14-ц
№ провадження 2/208/1256/14
УХВАЛА

03 квітня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Нельга Д.В., розглянувши заяву
позивача ОСОБА_2 про забезпечення
позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Дніпропетровськгаз» в особі
Дніпродзержинського управління по
експлуатації газового господарства
ПАТ «Дніпропетровськгаз» «Про захист
прав споживачів», у якому позивач
просить суд:

- «визнати такою, що не відповідає
дійсності інформацію, надану
відповідачем щодо розрахунків
позивача за спожитий природній газ»;

- «відновити становище, яке існувало до
порушення відповідачем порядку
розрахунку спожитого позивачем
природного газу у період з жовтня 2012р.
по травень 2013р. шляхом здійснення
перерахунку спожитого позивачем
природного газу у вказаний період».

Водночас, позивач звернулась до суду із
заявою про забезпечення позову, у якій,
посилаючись на те, що, відповідач, до
ухвалення рішення у справі може
вчинити дії, спрямовані на порушення
прав та законних інтересів позивача,
просить суд забезпечити вищевказаний
позов шляхом заборони відповідачу
здійснювати відключення від
постачання природного газу будинку
позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Ознайомившись із вказаною заявою, суд
дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Згідно роз'яснень, наданих у п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006р. «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Вивчивши заяву позивача про
забезпечення позову, суд дійшов
висновку, що, вказана заява не містить
будь-яких відомостей, підтверджених
письмовими доказами, дослідивши які,
можливо встановити, що, існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду, на
підставі чого, враховуючи
вищевикладене, суд, керуючись ст.ст.151-153
ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2
про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду направити на адресу
позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України,
заперечення на ухвали, що не підлягають
оскарженню окремо від рішення суду,
включаються до апеляційної скарги на
рішення суду.

Суддя
Нельга Д. В.