У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів:
Кафідової О.В., Ступак
О.В.,

Попович О.В., Штелик
С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ спільного
майна в натурі, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 27 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 17 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 12 липня 2011
року, яке набуло законної сили,
незакінчений будівництвом будинок
АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною
власністю його та ОСОБА_4 Ступінь
готовності будинку становить 60 %, існує
технічна можливість переобладнання
будинку на дві окремі квартири. Будинок
розташований на земельній ділянці
площею 595 кв.м. Уточнивши позовні
вимоги, просив провести поділ
незакінченого будівництвом будинку,
виділивши сторонам приміщення
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№ 0654 від 24 грудня 2010 року.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 27 травня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 17 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено. Розділено незакінчений
будівництвом будинок АДРЕСА_1 між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Виділено ОСОБА_3 у
відокремлене користування приміщення
будинку: на першому поверсі - 2-1 (житлова
кімната) площею 14,6 кв.м., 2-2 (кухня)
площею 7,0 кв.м., 2-3 (прихожа) площею 8,3
кв.м., 2-4 (суміщений санвузол) площею 4,2
кв.м., сходова клітка площею 2,4 кв.м.,
мансарда - 2-5 (житлова кімната) площею 32,7
кв.м., разом складає 68,8 кв.м. Виділено
ОСОБА_4 у відокремлене користування
приміщення будинку: на першому поверсі
- 1-1 (житлова кімната) площею 14,6 кв.м., 1-2
(сходова клітка) площею 9,4 кв.м., 1-3
(кухня) площею 8,1 кв.м., 1-4 (прихожа)
площею 4,5 кв.м., мансарда - 1-5 (житлова
кімната) площею 11,6 кв.м., мансарда - 1-6
(житлова кімната) площею 13,0 кв.м., 1-7
(сходова клітка) площею 9,4 кв.м., разом
складає - 70,6 кв.м. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 порушує
питання про скасування судових рішень,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
процесуального та матеріального права,
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
з 16 жовтня 2004 року по 19 лютого 2009
року перебували у зареєстрованому
шлюбі, за рахунок сумісних коштів, а
також за допомогою їх батьків у період
з 2005 року по 2008 рік здійснювали
будівництво спірного житлового
будинку. На момент виникнення спору
ступінь готовності будинку становить 60
% , в експлуатацію він не зданий.

Рішенням Ірпінського міського суду від
12 липня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 27 жовтня 2011 року, визнано,
що незакінчений будівництвом спірний
будинок є спільною сумісною власністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
будинок є спільною сумісною власністю
подружжя, згідно з судової
будівельно-технічною експертизою
існує можливість поділу будинку на дві
квартири з окремим подальшим
переобладнанням і закінченням
будівництва кожним із співвласників
шляхом виділення окремих приміщень у
відокремлене користування.

З такими висновками погодитися не
можна, оскільки вони не відповідають
дійсним обставинам справі.

Відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно статей 69, 70 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної
власності. У разі поділу такого майна,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Оскільки будівництво недобудованого
будинку АДРЕСА_1 розпочато за час шлюбу,
то такий будинок може бути визнаний
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції послався на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 12 липня 2011 року, яким
вирішено питання про визнання права
власності на незакінчений
будівництвом будинок АДРЕСА_1.

Такі висновки суду спростовуються
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 січня 2012 року
(а.с.17) та Постановою Верховного Суду
України (а.с.55), в яких зазначено, що при
ухвалені 12 липня 2011 року Ірпінським
міським судом Київської області
рішення про встановлення факту
спільної сумісної власності, суд не
вирішував питання про визнання права
власності на незакінчений
будівництвом будинок АДРЕСА_1.
Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 12 липня 2011 року
визнано, що зазначений будинок є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя на підставі статті 60 СК
України.

Крім того, ухвалюючи рішення про
задоволення позову ОСОБА_3 суди
попередніх інстанцій взяли до уваги
ксерокопію висновку судово -
будівельно-технічної експертизи за 2010
рік, який не відноситься до суті даного
спору. Позов було подано до суду в
травні 2012 року. По справі експертиза не
призначалася.

Крім того, судами попередніх інстанцій
не було взято до уваги той факт, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належить на
праві власності ОСОБА_5 згідно витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно. Зазначений об'єкт
знаходиться на земельній ділянці, яка
належить на праві власності ОСОБА_5

Суди попередніх інстанцій не звернули
належним чином на вищезазначені
обставини, що призвело до
неправильного вирішення спору, не
обґрунтовано визнали, що недобудований
подружжям будинок є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та може бути переобладнаний у дві
окремі квартири.

Доводи касаційної скарги, щодо
порушення судами при розгляді справи
положень ч.2 ст. 331 ЦК України, яка
визначає підстави та порядок набуття
права власності на новостворені
об'єкти незавершеного будівництва, є
обґрунтованими.

За таких обставин ухвалені у справі
оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до ч.2 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 27 травня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 17 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.О.Дьоміна

Судді:
О.В. Кафідова

О.В. Попович

О.В. Ступак

С.П.
Штелик