Справа № 152/546/14-ц
23 квітня 2014 року м.
Шаргородський районний суд Вінницької
головуючого судді - Строгого
секретаря - Палій М.Д.,
представника позивача - Бабій С.В.,
прокурора - Дворжецької
неповнолітньої - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3,
представників третіх осіб - Вітюк Р.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
органу опіки та піклування
Шаргородської районної державної
адміністрації Вінницької області в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача
Голинчинецька сільська рада
Шаргородського району Вінницької
області, Зведенівська сільська рада
Шаргородського району Вінницької
у березні 2014 року Шаргородська
райдержадміністрація, як орган опіки
та піклування звернулася до суду із
позовом в інтересах неповнолітньої
дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав.
У позові Шаргородська районна державна
адміністрація зазначає, що до служби у
справах дітей звернулася неповнолітня
ОСОБА_2 із заявою про позбавлення
батьківських прав свого батька ОСОБА_3
Згідно висновку органу опіки та
піклування Шаргородської
райдержадміністрації від 21.03.2014 року,
орган опіки та піклування вважає за
доцільне позбавити батьківських прав
ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої
доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Підставою
для ухвалення такого рішення органом
опіки та піклування було те, що ОСОБА_3
бачив свою доньку лише один раз, коли
дитині було три роки. З того часу, він
жодного разу не намагався зустрітися
із нею, не приїжджав до неї, не
телефонував та не цікавився її життям,
навчанням та здоров'ям. Від народження
ОСОБА_2 її вихованням, утриманням та
навчанням займається дідусь ОСОБА_7
З огляду на викладене та посилаючись на
висновок органу опіки та піклування,
позивач просить позбавити відповідача
батьківських прав відносно його
неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати дитину органу
опіки та піклування Шаргородської
районної державної адміністрації
Вінницької області для вирішення
питання про її влаштування.
У судовому засіданні представник
позивача - Шаргородської районної
державної адміністрації Бабій С.В.
позов підтримала, посилаючись на
обставини, зазначені у позовній заяві.
Пояснила суду, що оскільки відповідач
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню доньки, то
згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу
України є підстави позбавити його
У судовому засіданні старший прокурор
прокуратури Шаргородського району
Дворжецька О.В. позов підтримала.
Неповнолітня ОСОБА_2 у судовому
засіданні провила суд позбавити
відповідача батьківських прав
відносно неї, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 вона батьком не вважає, оскільки
від її народження він бачив її лише раз,
коли їй було три роки, з тих пір
відповідач жодного разу не намагався
зустрітися із нею, не приїжджав до неї,
не телефонував та не цікавився її
життям, навчанням та здоров'ям.
Пояснила також, що її мати є інвалідом
другої групи, увесь час її вихованням,
утриманням та навчанням займається
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги визнав повністю, не
заперечував проти задоволення позову
та позбавлення його батьківських прав
відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2
Зазначив, що він дійсно бачився з
дочкою ОСОБА_2 лише один раз, коли їй
було 3 роки. Він ніколи не наймався та не
займається її вихованням та
Представники третіх осіб
Голинчинецької та Зведенівської
сільських рад Шаргородського району
Вінницької області Вітюк Р.Г. та
Зарічняк Р.І. у судовому засіданні
наполягали на позбавленні відповідача
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_2, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не
виконує батьківських обов'язків,
вихованням та утриманням доньки не
Розглянувши подані документи та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача, думку
прокурора, пояснення неповнолітньої
дитини, відповідача та представників
третіх осіб, показання свідків,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються вимоги позивача,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини.
25 травня 1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_12
було укладено шлюб, після укладення
якого чоловіку та дружині присвоєно
прізвище - ОСОБА_3, що вбачається із
свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 (а.с.7).
Від шлюбу у них народилась дочка -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є
відповідач, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_2 (а.с.4).
Згідно листа Відділу ДРАЦС від
13.03.2014 року № 469-22-24 шлюб, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_12 було розірвано 14.09.2012
Із довідки ВТЕК Сер. ВТЭ-27 № 037416 та
висновку лікарської комісії № 230
вбачається, що ОСОБА_12 є інвалідом
другої групи з дитинства (а.с.12,13).
Відповідно до довідки
Могилів-Подільського медичного
коледжу від 29.01.2014 року №398, ОСОБА_2 є
студенткою 1-го курсу (а.с.14).
Згідно характеристики, виданої в.о.
директора Голинчинецької СЗШ І-ІІІ ст.,
велику увагу вихованню ОСОБА_2 приділяв
дідусь ОСОБА_7 Батько ОСОБА_3 з першого
до дев'ятого класу не цікавився
вихованням та навчанням дитини. Не
проживав із нею, не спілкувався, не
надавав ніякої допомоги (а.с.15).
Відповідно до рішення № 15 від 27.02.2014
року, комісія з питань захисту прав
дитини Шаргородської районної
державної адміністрації вважає за
доцільне позбавити батьківських прав
ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої
доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26).
Згідно висновку від 21.03.2014 року №
01-1-28/955, орган опіки та піклування
Шаргородської районної державної
адміністрації вважає за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_3
відносно його неповнолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).
Допитані у судовому засіданні як
свідки - ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та
ОСОБА_16, зокрема, показали суду, що їм
відомо, що відповідач не виконує своїх
обов'язків по відношенню до доньки
ОСОБА_2, оскільки він жодним чином не
піклується про неї від її народження.
У судовому засіданні відповідач
позовні вимоги визнав безумовно та
повністю. Пояснив, зокрема, що
вихованням доньки він не займається,
матеріальної допомоги на дочку не
надає від народження дитини. У судовому
засіданні він побачив доньку лише
Встановленим судом обставинам
відповідають сімейні правовідносини,
що регулюються, зокрема, Конвенцією про
права дитини та Сімейним кодексом
України (надалі - СК України).
Так, згідно ст. 19 Конвенції про права
дитини, держави - учасниці зобов'язані
вживати усіх необхідних законодавчих
та інших заходів з метою захисту дитини
від усіх форм фізичного та
психологічного насильства, образи чи
зловживань, відсутності піклування чи
недбалого і брутального поводження або
експлуатації з боку батьків чи
будь-якої іншої особи.
Згідно ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Статтею 152 СК України встановлено, що
право дитини на належне батьківське
виховання забезпечується системою
державного контролю, що встановлена
законом. Дитина має право противитися
неналежному виконанню батьками своїх
обов'язків щодо неї.
Відповідно до ст. 155 СК України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Відмова батьків від
дитини є неправозгідною, суперечить
моральним засадам суспільства.
Ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу
України, той із батьків, хто проживає
окремо від дитини зобов'язаний брати
участь у її вихованні.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу
України передбачено, що мати, батько,
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України у
пункті 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснив, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.
Частиною 4 ст. 174 ЦПК України
встановлено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення в цивільній
справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174
ЦПК у разі визнання відповідачем
позову, яке не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд у мотивувальній частині
рішення може вказати лише про визнання
позову та прийняття його судом.

Оскільки визнання відповідачем
позовних вимог не суперечить закону та
не порушує прав, свобод та інтересів
інших осіб, суд приймає визнання позову
відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач свідомо ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню своє неповнолітньої дочки -
ОСОБА_2

Отже, оскільки судом встановлено, що
право неповнолітньої ОСОБА_2 на належне
утримання, виховання, турботу про
фізичний та духовний розвиток з боку її
батька ОСОБА_3 порушене, то воно
підлягає судовому захисту, шляхом
позбавлення останнього батьківських
прав відносно його неповнолітньої
дочки - ОСОБА_2, а відтак позовні вимоги
слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК
України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
оплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача в дохід
держави слід також стягнути судовий
збір в розмірі 121,80 грн.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавити
батьківських прав відносно його
неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати неповнолітню ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Шаргородській районній
державній адміністрації Вінницької
області, як органу опіки та піклування.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід
держави судовий збір в сумі 121 (сто
двадцять одна гривня) 80 коп.

Згідно ст.ст. 223, 294, 296 ЦПК України,
рішення суду може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд Вінницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

І.Л.Строгий