У Х В А Л А

Справа № 184/1711/14-ц

Номер провадження 6/184/58/14

27.05.2014м.
ОрджонікідзеОрджонікідзевський
міський суд Дніпропетровської області
в складі:

головуючого судді
- Томаш В.І.,

при секретарі -
Попівніч І.Ю.,

розглянувши у м. Орджонікідзе подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження права на виїзд за межі
України, без вилучення паспортного
документа, боржника ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції звернувся до суду
із поданням погодженим з начальником
відділу державної виконавчої служби
про тимчасове обмеження права виїзду
за межі України, без вилучення
паспортного документу, боржника
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відділу державної
виконавчої служби Орджонікідзевського
міського управління юстиції в судове
засідання не з'явився, але надав до суду
письмову заяву про розгляд подання в
його відсутність.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що у відділі державної
виконавчої служби Орджонікідзевського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області на
примусовому виконанні знаходиться
виконавчий лист № АЕ-35/1996, який видано
19.02.1996 р. Орджонікідзевським міським
судом Дніпропетровської області про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4
частина зі всіх видів заробітку, але не
менше 30% від прожиткового мінімуму
доходів громадян, щомісячно і до
повноліття сина та виконавчий лист №
2-792/2010, який видано 21.10.2010 р.
Орджонікідзевським міським судом про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 на нас навчання у
розмірі 1/4 частини зі всіх видів
заробітку, щомісячно, починаючи з 17.08.2010
року і до 01.07.2013р.

Згідно даних, зазначених у виконавчому
документі, боржник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
РНОКПП НОМЕР_1, уродженець м.
Новосибірськ, РФ, громадянин України,
що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі розрахунку державного
виконавця за боржником ОСОБА_1 станом
на 23.05.2014 р. рахується заборгованість по
сплаті аліментів за виконавчими
документами в загальній сумі 25 899,52 грн.,
а саме:

• виконавчий лист № АЕ-35/1996, який
видано 19.02.1996р. в сумі 7 206,93 грн.

• виконавчий лист № 2-792/2010, який
видано 21.10.2010р. в сумі 18 692,59 грн.

Враховуючи вищевикладене, що наявність
в особи невиконаного зобов'язання по
сплаті аліментів, покладених на нього
судовим рішенням, є підставою для
обмеження його у праві виїзду за межі
України.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Статтею 217 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що суд,
який ухвалив рішення може визначити
порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що
зазначає в рішенні.

Одним з таких заходів може бути
тимчасове обмеження особам (боржникам)
у праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документу чи
без такого, причому таке обмеження
можливе на підставі судового рішення
за поданням державного виконавця.

Відповідно до статті 377-1
Цивільно-процесуального кодексу
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

При цьому слід зазначити, що у
відповідності до статті 1 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів - це сукупність дій органів і
посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів, які провадяться на підставах,
в межах повноважень та у спосіб,
визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

У відповідності до частини третьої
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, зокрема:
проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону; у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Порядок стягнення аліментів визначено
статтею 74 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до частини десятої статті 74
Закону України «Про виконавче
провадження» за наявності
заборгованості із сплати аліментів у
розмірі, що сукупно перевищує суму
відповідних платежів за шість місяців,
державний виконавець звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати аліментів.

Таким чином, системне тлумачення
приписів Закону України «Про виконавче
провадження» та, зокрема вищенаведених
норм дає підстави прийти до висновку,
що ухиленням особи від сплати
аліментів є несплата аліментів та
виникнення заборгованості по сплаті
аліментів, яка становить
заборгованість зі сплати аліментів у
розмірі, що сукупно перевищує суму
відповідних платежів за шість місяців.

Крім того, визначення злісного
ухилення від сплати аліментів наведено
в примітці до статті 164 Кримінального
кодексу України, у відповідності до
якої у статті 164 і 165 цього Кодексу під
злісним ухиленням від сплати коштів на
утримання дітей (аліментів) або на
утримання непрацездатних батьків слід
розуміти будь-які діяння боржника,
спрямовані на невиконання рішення суду
(приховування доходів, зміну місця
проживання чи місця роботи без
повідомлення державного виконавця
тощо), які призвели до виникнення
заборгованості із сплати таких коштів
у розмірі, що сукупно складають суму
виплат за шість місяців відповідних
платежів.

У відповідності до статті 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорту
у випадках, зокрема, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань (пункт
5 частини першої статті 6 Закону).

Також узагальненні судової практики
Верховного Суду України від 01.02.2013
«Судова практика щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України», в якому
зазначено наступне: «Як вбачається з
вивчених під час проведення аналізу
справ, деякі суди при розгляді цієї
категорії відмовляють у задоволенні
подань державних виконавців про
обмеження у праві виїзду з України з
тих підстав, що суду не надано доказів
того, що боржник має закордонний
паспорт, без врахування того, що ст. 377-1
ЦПК не передбачає необхідність надання
суду будь-яких доказів з питань
наявності чи відсутності паспорта.».

При цьому Верховний Суд України вважає,
що на суд покладено функцію вирішення
питання про обмеження виїзду, а право
вибору способу виконання такого
обмеження належить органу, до
компетенції якого входить питання
забезпечення виїзду з України.

Крім того, не вдаючись в аналіз змісту
та сутності аліментів, слід зазначити,
що виїзд боржника за межі України за
наявності заборгованості по сплаті
аліментів, яка становить
заборгованість зі сплати аліментів у
розмірі, що сукупно перевищує суму
відповідних платежів за шість місяців,
та фактично продовження ухилення від
сплати аліментів, шляхом перебування
на території іноземної держави, може
завдати значної істотної шкоди правам
дитини, визначеним Розділом II Закону
України «Про охорону дитинства».

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність задовольнити подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження права на виїзд за межі
України, без вилучення паспортного
документа, боржника ОСОБА_1, оскільки
воно є обґрунтованим та відповідає
вимогам ЦПК України.

Керуючись ст.217, 377-1 ЦПК України, ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», -

УХВАЛИВ:

Тимчасово обмежити право виїзду за
межі України, без вилучення
паспортного документу, боржника
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1,
уродженця м. Новосибірськ, РФ,
громадянина України, що зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1.

Копію ухвали направити відділу
державної виконавчої служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції, ОСОБА_1

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Орджонікідзевський
міський суд. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.