Провадження: 4-с/643/7/14
УХВАЛА

Іменем України

10.02.2014 р.
м.Харків

Московський районний суд м.
Харкова у складі головуючого судді -
Горбунової Я.М., при секретарі
Маріновій О.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за скаргою
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції,
зацікавлена особа ПП СП «Юстиція»,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до
суду із скаргою на дії державного
виконавця Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, посилаючись на те, що
державним виконавцем в порушення
закону не проінформовано її як
боржника про відкриття виконавчих
проваджень за виконавчими листами про
стягнення з неї грошових коштів на
користь ОСОБА_2. Крім того, незважаючи
на її письмові заяви про зупинення
примусового виконання, в зв'язку з
оспорюванням судових рішень, на
підставі яких видані виконавчі листи,
державний виконавець виконання не
зупинив. Після її звернення 09.07.2013 р. із
заявою про те, що судові рішення першої
інстанції скасовані державний
виконавець виконавче провадження не
закрив та листи до суду не повернув, а
навпаки передав пакет документів для
реалізації в ПП «СП Юстиція». Крім того,
заявник зазначила, що не згодна з
звітом про оцінку майна. Вважає
зазначені дії державного виконавця
незаконними, просить зупинити
реалізацію арештованого нерухомого
майна, належного їй, відізвати з ПП «СП
Юстиція» пакет документів, направлений
для реалізації, та визнати недійсними
виконавчі листи, видані Московським
районним судом м.Харкова і закрити
виконавче провадження, знявши арешти з
квартири, яка передана на реалізацію із
скасуванням постанови ВДВС ХМУЮ
Московського району м. Харкова № 34293729
від 14.09.2012 р.

ОСОБА_1 просить поновити
порушені строки для звернення до суду
із скаргою, зазначаючи, що вона тільки
01.08.2013 р. дізналася, що належна їй
квартира виставлена на торги.

В судовому засіданні заявник та
її представник ОСОБА_3 доводи та
вимоги, викладені в скарзі, підтримали.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, подавши до суду
письмові заперечення на скаргу, та
копію матеріалів виконавчого
провадження, які приєднані до
матеріалів справи.

Представник зацікавленої особи в
судове засідання не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення
заявника та його представника,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Так, з пояснень заявника,
письмових заперечень державного
виконавця та вивчених в судовому
засіданні матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що 14.09.2012 р.
державним виконавцем були винесені
постанови про відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа, виданого 03.09.2012 р.
Московським районним судом м.Харкова
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судового збору в сумі 509,93 грн.,
та виконавчого листа, виданого 03.09.2012
р. Московським районним судом
м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі
81060,00 грн. Дані листи видані на
виконання рішення Московського
районного суду м.Харкова від 16.08.2012 р.

28.02.2013 р. державним виконавцем
була винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа, виданого 15.02.2013 р. Московським
районним судом м.Харкова про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
заборгованості в сумі 19380,00 грн. Дані
листи видані на виконання рішення
Московського районного суду м.Харкова
від 23.01.2013 р.

Зазначені постанови були
направлені боржнику ОСОБА_1 про що
свідчать матеріали виконавчого
провадження, а саме, супровідні листи
від 14.09.2012 р. за № 9984/07-29/дв-2 та від
28.02.2013р. за № 236/10-30/дв-2 та повідомлення
про вручення за № 1425 (а.с. 42, 50, 51). Крім
того, факт отримання постанови від
28.02.2013 р. про відкриття виконавчого
провадження підтверджується і заявою
самої ОСОБА_1 до ВДВС від 18.04.2013 р. (а.с.13).

Таким чином, державним виконавцем
виконані вимоги ч.5 ст. 25 ЗУ «Про
виконавче провадження» і копії
постанов направлені боржнику, тому
суд вважає, що доводи скарги про те, що
ОСОБА_1 не була проінформована про
відкриття провадження є
необґрунтованими.

На підставі постанов державного
виконавця від 21.09.2012 р. та від 07.03.2013 р.
виконавчі провадження були об'єднані.

Постановами державного виконавця
від 14.09.2012 р. був накладений арешт на
майно боржника ОСОБА_1 (квартиру
АДРЕСА_1).

23.01.2013 р. складений акт опису та
арешту майна.

26.03.2013 р. складений ТБ «Компанія
по продажу активів» звіт про оцінку
майна.

18.04.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до
ВДВС із заявою про зупинення
виконавчого провадження, в зв'язку з
оскарженням рішення суду.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, прийнятий державним
виконавцем до виконання, повертається
до суду, який його видав, у разі
відновлення судом строку для подання
апеляційної скарги на рішення, за яким
виданий виконавчий документ, та
прийняття такої апеляційної скарги до
розгляду.

Між тим, ніяких доказів того, що
судом відновлений строк апеляційного
оскарження рішення суду від 23.01.2013 р. та
апеляція прийнята до розгляду ОСОБА_1
до виконавчої служби не надано,
вищезазначена заява ОСОБА_1 від 18.04.2013 р.
містить лише посилання на оскарження
рішення суду (а.с.13).

Таким чином, суд вважає, що вимоги
ОСОБА_1 про визнання дій державної
виконавчої служби незаконними в
частині невиконання вимог ст.. 48 ЗУ «Про
виконавче провадження» не є
обґрунтованими.

24.04.2013 р. державним виконавцем
направлений ОСОБА_1 лист-погодження
згідно звіту про оцінку майна, який
отриманий останньою 29.04.2013 р., про що
свідчить заява пастернак Л.М. від 30.04.2013
р. до ВДВС про отримання окремих
документів із виконавчого провадження,
а саме, копії постанови про відкриття
провадження, в рамках якого була
здійснена оцінка майна, та копії звіту
про оцінку майна (а.с.14).

07.05.2013 р. ОСОБА_1 отримала копію
звіта про оцінку належної їй квартири,
яка підлягала реалізації з публічних
торгів, про що свідчить її заява від
30.05.2013 р. (а.с.15).

В скарзі ОСОБА_1 зазначає, що
державним виконавцем порушені вимоги
ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження»
оскільки, при підготовці звіту про
оцінку, до квартири ні оцінщик, ні
державний виконавець не заходили, в
звіті зазначено, що квартира потребує
ремонту, що не відповідає дійсності, і
потягло за собою заниження вартості
майна.

Статтею 58 ЗУ «Про виконавче
провадження», іншими нормами
зазначеного закону та положеннями
Інструкції з організації примусового
виконання рішень не передбачено
обов'язку державного виконавця вчинити
дії, на які посилається в скарзі ОСОБА_1
Доводи ОСОБА_1 щодо того, що в оцінці
невірно зазначено, що квартира
потребує ремонту, це оціночні поняття,
і заявник їх може спростувати шляхом
оскарження самої оцінки в судовому
порядку, що зроблено не було.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 які
викладені вище щодо порушення
державним виконавцем ст. 58 ЗУ «Про
виконавче провадження» свого
підтвердження не знайшли.

10.07.2013 р. державним виконавцем на
виконання вимог ст. 62 ЗУ «Про виконавче
провадження» було направлено до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
пакет документів на реалізацію
арештованого майна.

13.07.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до
ВДВС із заявою про прийняття копій
рішень апеляційного суду, якими
змінені рішення суду першої інстанції
(а.с.16, 48).

Заявник посилається на те, що
державним виконавцем було порушено ст.
49 ЗУ «Про виконавче провадження»,
оскільки, відповідно до п.4 даної статті
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі скасування рішення
суду, на підставі якого виданий
виконавчий лист.

Між тим, як вбачається з
представлених копій судових рішень
апеляційної інстанції рішення
Московського районного суду м.Харкова
від 16.08.2012 р. не було скасоване, а було
змінено, та зменшена сума стягнення
боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, так
само і рішення Московського районного
суду м.Харкова від 23.01.2013 р. було змінено
і зменшена сума стягнення боргу з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Таким чином, доводи скарги в цій
частині також не є обгрунтованими.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Із вищезазначеного суд доходить
до висновку про відмову в задоволенні
скарги, так як ОСОБА_1 не доведено що
діями, рішеннями або бездіяльністю
державного виконавця Московського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції під час виконання судових
рішень порушено її права чи свободи.

Щодо вимог до ПП СП "Юстиція",
зокрема, про зупинення реалізації
арештованого майна, то в судовому
засіданні предстаник ОСОБА_1 пояснила,
що таких вимог в даному судовому
провадженні не заявляється, питання
визнання публічних торгів недійсними
ставиться в іншому провадженні.

Крім того, суд вважає, що в порядку
ст. 383 ЦПК України не можуть бути
розглянуті вимоги щодо інших осіб, ніж
службових осіб органу державної
виконавчої служби.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 387 Цивільно-процесуального кодексу
України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволені скарги ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Апеляційного суду
Харківської області через суд першої
інстанції протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя - Я.М. Горбунова