Справа № 303/475/14-ц
Номер стат. звіту - 41
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 року
м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі
головуючої судді Гутій О.В., при
секретарі Фозекош І.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Мукачево цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з цим
позовом, який мотивує тим, що
відповідно до укладеного 16.03.2006 року
договору № MKHOGA00000085 між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_3, останній
отримав кредит у вигляді кредитної
лінії у розмірі 12502,00 (Долар США) строком
до 15.03.2010 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ «ПриватБанк» та відповідач 16.03.2006
року уклали договір іпотеки, згідно
якого відповідач надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: квартира
загальною площею 64,40, житловою площею
31,40 кв.м, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на
праві власності на підставі Свідоцтва
про право власності.

Свої зобов'язання за кредитним
договором банк виконав в повному
обсязі, однак третя особа не надавала
своєчасно банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами відповідно до умов договору,
таким чином, не виконавши зобов'язань
за кредитним договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та 25.03.2013 року суд виніс рішення
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру, загальною площею 64,40,
житловою площею 31,40 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», таким
чином відповідач та усі його мешканці
підлягають виселенню з вищезазначеної
квартири.

Позивачем направлялася
відповідачу письмова вимога про
добровільне звільнення житлового
приміщення, однак залишена без
реагування.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, подав заяву, в якій просить
розглянути справу у його відсутності,
проти заочного розгляду справи не
заперечив.

Відповідач, третя особа в судове
засідання не з'явилися повторно, про
час і місце слухання справи
повідомлялися належним чином, про
причини неявки в судове засідання суд
не повідомили.

Представник відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явився
повторно, про час і місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
подав суду заву про відкладення
слухання даної справи, однак за змістом
ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів у відсутності відповідача,
який повторно не з'явився в судове
засідання, будучи належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи, незалежно від причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку такого висновку.

Відповідно до положень частини
третьої ст. 10 та частини першої ст. 60
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно із рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 30.06.2010 року, яке
набрало законної сили, вирішено в
рахунок погашення заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру, загальною площею 64,40,
житловою площею 31,40 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 61-62).

Статтею 40 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів
та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги. Якщо
мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Аналогічний порядок виселення
громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено і ч. 3 чт. 109
Житлового кодексу України.

Частиною 43 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»
передбачено, що згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39 - 40 Закону
України "Про іпотеку" виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Позивачем 11 грудня 2013 року було
надіслано відповідачу вимогу про
добровільне виселення з квартири
АДРЕСА_1, однак останньою не було
звільнено вказане житлове приміщення в
добровільному порядку (а.с.66-68).

За таких обставин, враховуючи те, що
відповідач у встановлений законом
строк добровільно не звільнила житлове
приміщення, суд приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог в
цій частині та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підстав доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з цієї норми закону, суд
вважає, що у задоволенні позовної
вимоги позивача стосовно виселення
ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки
останній брав участь у розгляді справи
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
а не є стороною по справі.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 57-60, 88,
212-215, 223, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, ст. 40 Закону
України «про іпотеку», ст. 109 Житлового
кодексу України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» судовий збір в
розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три
гривні шістдесят копійок).

На рішення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей суд протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили у
порядку, встановленому ст. 223
Цивільного процесуального кодексу
України.

Головуюча

О.В.Гутій