АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2886/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Ошедшій А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на заочне рішення Подільського
районного суду м. Києва від 28 листопада
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення страхового відшкодування,
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ПрАТ «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення страхового відшкодування,
майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог
вказувала, що 10.09.2012 у м. Харкові на
перехресті окружної дороги та вул.
Зубарєва сталось ДТП, за участю водія
ОСОБА_6, що керував автомобілем марки
«Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_4; водія ОСОБА_3,
що керував автомобілем «КТП-330239», д.н.з.
НОМЕР_3, який належить на праві
власності ОСОБА_4 ОСОБА_3 скоїв ДТП і
заподіяв матеріальний збиток
позивачці. Цивільно-правова
відповідальність водія ОСОБА_3 на
момент ДТП була застрахована у ПрАТ
«НФСК «Добробут», страхувальником по
договору якого є ОСОБА_4 З огляду на
викладене, позивач просила стягнути з
ПрАТ «НФСК «Добробут» на її користь
страхове відшкодування в сумі 31832,54
грн., з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі
2500 грн., з ОСОБА_4 моральну шкоду в
розмірі 2500 грн., франшизу в розмірі 510
грн. та втрату товарної вартості в
розмірі 2242,77 грн.

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 28.11.2013 позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 1500 грн. та судові витрати. В
задоволенні іншої частини заявлених
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
заочне рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Зокрема вказує, що
судом безпідставно відмовлено в
задоволенні позовних вимог про
стягнення франшизи та втрату товарної
вартості, яка є часткою матеріального
збитку, оскільки відповідно до вимог
закону страхове відшкодування
виплачується страхувальником. Крім
того, є безпідставним висновок суду про
ненадання належних доказів на
підтвердження отримання документів
відповідачем ПрАТ «НФСК «Добробут».

Особи, які беруть участь у справі в
судове засіданні не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
заявах на адресу суду просили
розглядати справу у їх відсутність.
Інші особи, які беруть участь у справі
про причини неявки суд не повідомили,
заяв про відкладення розгляду справи
не подавали, а тому колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу
за відсутності сторін, оскільки їх
неявка не перешкоджає розгляду справи
(ч. 2 ст. 305 ЦК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
звернення до ПрАТ «Добробут» з повним
переліком документів, а тому підстави
для стягнення з вказаного відповідача
страхового відшкодування на сьогодні
відсутні. Також суд дійшов висновку про
безпідставність вимог до Федотової А.І.
про стягнення франшизи, втрати
товарної вартості та моральної шкоди,
оскільки остання є власником
транспортного засобу, а не особою
винною у заподіянні шкоди.

Вказані висновки суду є законними і
обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 10.09.2012 у м. Харкові, на
перехресті окружної дороги та вул.
Зубарєва сталось ДТП, за участю водія
ОСОБА_6, що керував автомобілем
марки«Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_4, власником
якого є позивач, та водія ОСОБА_3, що
керував автомобілем «КТП-330239»,д.н.з.
НОМЕР_3, який належить на праві
власності ОСОБА_4

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 10.10.2012
ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 було надано пошкоджений
автомобіль на огляд та оцінку
матеріального збитку, що
підтверджується протоколом огляду
транспортного засобу № 758 від 11.10.2013.

Відповідно до даних звіту № 758 про
визначення вартості матеріального
збитку, складеного ФОП ОСОБА_7 від 11.10.2012
втрата товарної вартості автомобіля
марки «ChevroletAveo», д.н.з.НОМЕР_4 складає
2242,77 грн., вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику складає
34585,31 грн.

Згідно даних калькуляції від 07.10.2012,
вартість ремонту зазначеного
автомобіля складає 32342,54 грн.

Відповідно до полісу ПАТ «НФСК
«Добробут» застраховано
цивільно-правову відповідальність
власника наземного транспортного
засобу «КТП-3302392», д.н.з. НОМЕР_3. Дія
вказано полісу з 05.11.2011 по 04.11.2012
включно. Даним полісом передбачено
виплату страхового відшкодування за
шкоду, заподіяну майну на одного
потерпілого в розмірі 50000 грн., франшиза
510 грн.

11.09.2012 ОСОБА_6 звернувся до страхової
компанії з повідомленням про страховий
випадок. На вказане повідомлення
аварійним комісаром ПрАТ «НФСК
«Добробут» підготовлено лист, в якому
було повідомлено про необхідність
надання визначеного переліку
документів для подальшого розгляду
справи про виплату страхового
відшкодування (а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його або у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Матеріали справи не містять жодних
даних про те, що позивач або її довірена
особа на вимогу страхової компанії
надавали необхідні документи для
вирішення, у встановленому законом
порядку, питання щодо виплати
страхового відшкодування.

Отже, висновок суду про відсутність
підстав для задоволення вимоги про
стягнення страхового відшкодування є
правомірним, оскільки позивачем не
було дотримано вимог закону щодо
надання повного переліку документів, а
відтак страхова компанія була
позбавлена можливості вирішити
питання щодо виплати або відмови у
виплаті страхового відшкодування.

Також суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
відсутність підстав для стягнення з
відповідача ОСОБА_4, як власника
транспортного засобу, франшизи та
втрати товарної власності, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України
«Про страхування» франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Згідно із п. 32.7 ст. 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик не відшкодовує
шкоду пов'язану із втратою товарної
вартості транспортного засобу, і таку
відповідальність повинна нести винна
особа.

Пунктом 36.6. ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що
страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування.

Таким, чином, з огляду на те, що винною
особою у заподіянні шкоди позивачу є
ОСОБА_3, а також враховуючи межі
заявлених позивачем вимог, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
стягненні з відповідача ОСОБА_4, як
власника транспортного засобу,
заявлених позивачем сум.

Натомість суд першої інстанції цілком
правомірно, з посиланням на вимоги
ст.ст. 23, 1167 ЦК України, дійшов висновку
про наявність правових підстав для
стягнення з відповідача ОСОБА_3
моральної шкоди і визначив її розмір з
урахуванням фактичних обставин справи,
наявних у справі доказів, положень
чинного законодавства та вимог
розумності і справедливості.

З огляду на все вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність на необґрунтованість
доводів апеляційної скарги. При цьому,
слід зазначити, що викладені в
апеляційній скарзі доводи були
предметом дослідження судом першої
інстанції та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Подільського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді