Справа № 335/436/14-ц 2/335/607/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого судді
Кравченко Л.Ю., при секретарі
Григоренко Н.В., позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Сторони знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з 05.04.1996 року, відділом реєстрації
актів громадянського стану
міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий
запис №186.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які мешкають разом
з позивачем.

Позивач просить розірвати шлюб з
відповідачем, посилаючись на те, шлюбні
відносини не підтримують з вересня 2013
року, сім'я розпалась остаточно, по
причині відсутності
взаємопорозуміння, різниці поглядів на
сімейні відносини та обов'язки.
Подальше спільне проживання та ведення
спільного господарства не є можливим.
Примирення з відповідачем не можливе.
Спору про розподіл майна не має.

У судовому засіданні позивач та її
представник на задоволені позову
наполягали з підстав викладених в
ньому та просили його задовольнити.
Позивач також просила після розірвання
шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач у судовому засідання проти
задоволення позову заперечував.

Дослідивши матеріалами справи,
заслухавши думку сторін, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного
кодексу, сімейні відносини регулюються
на засадах справедливості та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7
Європейської конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року
(Конвенцію ратифіковано Законом
№475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу у шлюб, перебування
в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного
кодексу України шлюб гарантується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування до шлюбу не допускається.

За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК
України, шлюб припиняється внаслідок
його розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України,
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлено одним із подружжя.

Частиною другою ст. 112 СК України
встановлено, що суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного із них, інтересам їх
дітей.

Судом встановлено, що 05.04.1996 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
виданим відділом реєстрації актів
громадянського стану міськвиконкому м.
Запоріжжя, актовий запис №186.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які мешкають разом
з позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи сім'я
розпалась остаточно, подальше
збереження та сумісне проживання
подружжя стало не можливим, оскільки
шлюбні відносини між ними фактично
припинені з вересня 2013 року, як і
ведення спільного господарства, спір
про спільне нажите майно відсутній.

Ухвалою суду від 13.03.2014 року сторонам
надавався строк на примирення терміном
два місяці. Сторони до примирення не
дійшли, у судовому засіданні позивач
наполягала на задоволенні позову та
розірванні шлюбу.

Ураховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих та з
врахуванням норм ст. 112 СК УК України,
суд дійшов висновку, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить їх інтересам та
інтересам дитини, інтересам
суспільства, у зв'язку з чим, шлюб між
ними повинен бути розірваний.

При таких обставинах, суд вважає, що
шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Ураховуючи клопотання позивачки про
залишення їй після розірвання шлюбу
прізвища "ОСОБА_1", суд вважає можливим
його задовольнити, оскільки відповідно
до ст.113 СК України особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку з реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання шлюбу
у подальшому іменуватися цим прізвищем
або поновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у
рішенні суду про розірвання шлюбу
зазначається про вибір прізвища тим з
подружжя, який змінив прізвище під час
державної реєстрації шлюбу, що
розривається.

За змістом ст. 15 Закону України "Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану" той з подружжя, який бажає
відновити своє дошлюбне прізвище,
повинен заявити про це в органі
державної реєстрації актів цивільного
стану під час державної реєстрації
розірвання шлюбу. Про державну
реєстрацію розірвання шлюбу в
паспортах або паспортних документах
осіб робиться відмітка про розірвання
шлюбу із зазначенням прізвища, імені та
по батькові особи, з якою розірвано
шлюб, та місця і дати державної
реєстрації розірвання шлюбу. Відмітка
про розірвання шлюбу за рішенням суду
робиться в паспортах або паспортних
документах осіб, шлюб між якими
розірвано, у разі їх звернення до
органу державної реєстрації актів
цивільного стану.

Позивач не заявляла вимог про
стягнення судового збору, тому на
підставі ст. 11 ЦПК України, суд залишає
витрати по сплаті судового збору за
позивачем.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. 104, ч. 3 ст. 105, 110, 112,113,115 СК
України, ст. ст. 3, 10, 11,60, 88, 174, 209, 212, 214,
215,235 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
зареєстрованим 05.04.1996 року відділом
РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя,
актовий запис за №186 від 05.04.1996 року.

Прізвище ОСОБА_1, після розірвання
шлюбу, залишити - ОСОБА_1.

Рішення суду є документом, що
підтверджує факт розірвання шлюбу
судом після набрання ним законної сили.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. У разі якщо
рішення було ухвалено без участі особи,
яка його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Відповідно до ст.115 СК України рішення
суду про розірвання шлюбу після
набрання ним законної сили надіслати
до органу державної реєстрації актів
цивільного стану за місцем ухвалення
рішення для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян та проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб

Суддя
Л.Ю.Кравченко