печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5321/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року
Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді -
Батрин О.В.,

при секретарі - Пановик Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до держави
України в особі Міністерства юстиції
України про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до держави України в
особі Міністерства юстиції України про
стягнення коштів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим,
що рішенням Баглійського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 червня
2009 року стягнуто з ВАТ
«Дніпродзержинський домобудівний
комбінат» на користь позивача 18 290 грн.
91 коп. заборгованості по заробітній
платі, 32 517 грн. 12 коп. середнього
заробітку за період затримки
розрахунку, 1 426 грн. 26 коп. компенсації
за невикористану відпустку, 10 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, 1 500 грн.
витрат на правову допомогу, а всього 63
744 грн. 29 коп. За вказаним рішенням суду
видано виконавчі листи, які
знаходилися на виконанні у ДВС
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська та, які в червні 2011
року у зв'язку з банкротством боржника
передані на виконання до ліквідатора
товариства Кулакова А.В. Ліквідатор не
зміг виконати виконавчі листи,
оскільки станом на 7 листопада 2011 року
був затверджений ліквідаційний баланс
товариства.

Оскільки рішення суду не виконане, то
позивач звернувся з цим позовом до суду
та просив стягнути з держави України в
особі Міністерства юстиції України 63 744
грн. 29 коп. у рахунок виконання рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 25 червня 2009 року.

До судового засідання сторони не
з'явилися, надали заяви про розгляд
справи у їх відсутність (а.с. 33, 39).

Тому, суд розглянув справу у
відсутність сторін, оскільки у справі
достатньо матеріалів про права та
взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову з наступних
підстав.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що рішенням Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 червня
2009 року стягнуто з ВАТ
«Дніпродзержинський домобудівний
комбінат» на користь позивача 18 290 грн.
91 коп. заборгованості по заробітній
платі, 32 517 грн. 12 коп. середнього
заробітку за період затримки
розрахунку, 1 426 грн. 26 коп. компенсації
за невикористану відпустку, 10 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, 1 500 грн.
витрат на правову допомогу, а всього 63
744 грн. 29 коп. (а.с. 4-5).

За вказаним рішенням суду видано
виконавчі листи (а.с. 6-7), які
знаходилися на виконанні у ДВС
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська (а.с. 8-9) та, які в
червні 2011 року у зв'язку з банкротством
боржника передані на виконання до
ліквідатора товариства Кулакова А.В.

7 листопада 2011 року Господарським судом
Дніпропетровської області
затверджений ліквідаційний баланс
товариства ВАТ «Дніпродзержинський
домобудівний комбінат» (а.с. 10-18).

22 серпня 2013 року державну реєстрацію
діяльність ВАТ «Дніпродзержинський
домобудівний комбінат» припинено.

Рішення Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області на даний час не виконане.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування шкоди за рахунок
держави, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, їх посадовими
і службовими особами при здійсненні
ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Указом Президента України від 9 грудня
2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади» утворено Державну
виконавчу службу України, на яку
покладено функції з реалізації
державної політики у сфері організації
виконання рішень судів та інших
центральних органів відповідно до
законів.

Відповідно до пп. 6 п. 4 Положення про
Державну виконавчу службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2014 року № 385/2011,
Державна виконавча служба України
здійснює державний нагляд та контроль
за додержанням законодавства про
виконавче провадження, правильністю,
своєчасністю та повнотою виконання
судових рішень.

Згідно з ст. 87 Закону України «Про
виконавче провадження» стягувач має
право звернутися з позовом до
юридичної особи, зазначеної у статті 3
цього Закону, яка зобов'язана здійснити
стягнення коштів з боржника, у разі
невиконання рішення з вини такої
юридичної особи. Збитки, завдані
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час проведення
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
законом.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 3 вказаного Закону передбачено,
що у випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Проте, у Міністерстві юстиції України
відсутні повноваження у сфері
виконання судових рішень та під час
судового розгляду справи не
підтвердився факт заподіяння позивачу
будь-якої шкоди з вини відповідача та
відсутній будь-який
причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою та діяннями відповідача.

При цьому, суд враховує положення ч. 1
ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову в зв'язку з відсутністю для
цього правових підстав.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 1173 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до держави
України в особі Міністерства юстиції
України про стягнення коштів -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги
через Печерський районний суд м. Києва
до Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його отримання.

Суддя
Батрин О.В.