У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом кредитної спілки
«Простір» до ОСОБА_3, фермерського
господарства «Рубікон» про стягнення
суми боргу за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 30 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року кредитна спілка
«Простір» (далі - КС «Простір»)
звернулась до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що між нею
ОСОБА_3 29 квітня 2008 року було укладено
кредитний договір, за умовами якого
позичальник отримав кредит у розмірі 52
930 грн, строком на 6 місяців зі сплатою 60
% річних. У забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором між
спілкою та фермерським господарством
«Простір» (далі - ФГ
«Простір») було укладено договір
поруки. Оскільки позичальник свої
зобов'язання належним чином не виконує,
утворилась заборгованість у розмірі 185
913 грн, яку позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів на його
користь.

Рішенням Новгородківського районного
суду Кіровоградської області від
21 листопада 2013 року позов КС
«Простір» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КС
«Простір» заборгованість по процентам
у розмірі 22 тис. грн. та
судові витрат у розмірі 229 грн 40 коп.
Рішення суду в частині стягнення боргу
з ФГ «Рубікон» відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням
суду, ОСОБА_3 оскаржив його в
апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 6 грудня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено
без руху.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 30 грудня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3
визнано неподаною та повернуто
заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати судове рішення апеляційного
суду та направити справу для
продовження розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Визнавши неподаною та
повернувши ОСОБА_3 його апеляційну
скаргу, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що заявник у наданий
йому строк не усунув недоліки
апеляційна скарги, а саме не сплатив
судовий збір.

Проте до такого
висновку апеляційний суд дійшов із
порушенням вимог процесуального
закону.

Апеляційна скарга за
формою і змістом повинна відповідати
вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України
до апеляційної скарги, яка не оформлена
згідно з вимогами, встановленими ст. 295
цього Кодексу, а також у разі несплати
суми судового збору застосовуються
положення ст. 121 цього Кодексу.

Апеляційним судом установлено, що
подана апеляційна скарга не
відповідала вимогам ст. 295 ЦПК України,
оскільки заявником не сплачено судовий
збір.

В ухвалі про визнання
апеляційної скарги неподаною,
апеляційний суд зазначив, що копію
ухвали суду про залишення апеляційної
скарги без руху від 6 грудня 2013
року заявник отримав 11 грудня 2013 року,
однак вимоги цієї ухвали не виконав.

Між тим, погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що копію ухвали суду
про усунення недоліків заявником було
отримано в канцелярії суду 14 січня 2014
року.

Крім того, начальником
Новгородківського відділення зв'язку
було проведено службову перевірку
згідно якої, відповідно до пояснень
листоноши встановлено, що вона
власноруч поставила підпис на
зворотному поштовому повідомленні від
11 грудня 2013 року, проте лист адресату не
вручила і він у цьому повідомленні не
розписувався.

Таким чином апеляційний суд, визнавши
апеляційну скаргу неподаною, у
порушення ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду,
не забезпечив отримання заявником
вимоги суду, що призвело до порушення
права на судовий захист.

Згідно зі ст. 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного оскарження
рішення суду.

Отже, доводи, наведені в
касаційній скарзі, підлягають
перевірці, оскільки судові процедури
повинні бути справедливими (ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод), так як особа
безпідставно не може бути позбавлена
конституційного права на апеляційне
оскарження рішення суду.

Ураховуючи викладене та
положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
оскаржувані ухвали апеляційного суду
не можуть вважатись законними та
підлягають скасуванню, а справа
передачі до суду апеляційної інстанції
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 30 грудня
2013 року скасувати, справу передати до
суду апеляційної інстанції для
вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.Ф. Хопта

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко