АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 213/4307/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/739/К/14
суддя Соловйова Л.Я.
Категорія - 27 ( І )
Суддя-доповідач - Турік
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» на рішення
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу від 07 лютого 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Подолінний Роман
Георгійович,

відповідач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до договору № б/н від 06.04.2006
року ОСОБА_3 отримав кредит у сумі дві
тис. грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.
ОСОБА_3 було порушено взяті на себе
зобов'язання щодо своєчасної сплати
кредиту, у зв'язку з чим станом на 31
серпня 2013 року він має заборгованість у
розмірі 25 504,48, яка складається з: 5 954,57
грн. - заборгованість за кредитом, 17 859,22
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500,00 грн. - штраф
(фіксована складова), 1 190,69 грн. - штраф
(процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив
суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 25 504,48 грн., а також судові
витрати.

Рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 07 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
представник позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове, яким вимоги
задовольнити в повному обсязі,
оскільки рішення є незаконним,
винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
за недоведеністю обставин, що мають
значення та невідповідність висновків
суду обставинам справи, а саме: у суду
першої інстанції були відсутні
будь-які підстави для застосування
позовної давності, так як картрахунок
відкрито на необмежений строк,
відповідач не подавав заяви про
закриття картрахунку, тому строк дії
карти продовжено на такий же строк.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК», суд дійшов висновку,
що позивач пред'явив позов до суду
після спливу позовної давності, а
представник відповідача, відповідно до
вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, до винесення
рішення, подав заяву про застосування
наслідків спливу позовної давності, що
за приписами ч.4 цієї ж статті ЦК
України є підставою для відмови у
позові.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 укладено
договір про надання споживчого кредиту
без номеру від 06.04.2006 року, згідно з яким
ОСОБА_3 отримав кредитний ліміт на
платіжну картку у розмірі 2 000,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Позичальник не виконує умови
кредитного договору і станом на 31
серпня 2013 року мається заборгованість
у розмірі 25 504,48, яка складається з: 5 954,57
грн. - заборгованість за кредитом, 17 859,22
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500,00 грн. - штраф
(фіксована складова), 1 190,69 грн. - штраф
(процентна складова). На теперішній час
борг перед позивачем не погашений.

Згідно Умов та Правил надання
банківських послуг, наданих
позивачем, мінімальний обов'язковий
платіж - це розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником на протязі строку
дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою,
строк дії картки вказується на
лицевій стороні картки (місяць і рік).
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця
(а.с. 8-11).

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором
(а.с. 8-11).

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що
строк погашення процентів по кредиту
встановлено щомісячно за попередній
місяць, а строк погашення кредиту у
повному обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі «місяць» (а.с.
8-11).

Відповідно до п. 9.6 Умов та правил
надання банківських послуг,
вбачається, що при відсутності на
картрахунку карти грошових коштів у
розмірі, достатньому для оплати послуг
банку для продовження дії карти та при
неотриманні грошових коштів протягом 3
місяців з моменту спливу строку дії
карти, банк стягує комісію за
обслуговування рахунку згідно діючим
тарифам. Вказана комісія стягується
банком за спливом вказаного в цьому
пункті строку, щомісячно. У разі, якщо
залишок на картрахунку менше розміру
комісії, встановленому тарифами банку,
то розмір комісії за обслуговування
картрахунку встановлюється у розмірі
залишку коштів на картрахунку
отримувача. При нульовому залишку
коштів на неактивному картрахунку
карти останній закривається (а.с. 8-10).

Аналіз зазначених норм дає підстави
апеляційному суду зробити висновок про
те, що позивач мав закрити неактивний
картрахунок за умови невнесення
відповідачем відповідних сум.

Позивач всупереч Умов і Правил надання
банківських послуг не закрив
неактивний картрахунок та не вирішив
питання про повернення кредиту.

З розрахунку заборгованості та
пояснень сторін видно, що відповідач
отримав кредит в розмірі 2 000,00 грн.
Строк дії кредитного ліміту збігається
зі строком дії кредитної картки, який
на даний час неможливо встановити
достеменно, оскільки представник
позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» -
Подолінний Р.Г. вважає, що кредитна
картка, видана ОСОБА_3 у 2006 році є
дійсною по теперішній час, а відповідач
ОСОБА_3 наполягає на поверненні ним
картки до відділення Банку у жовтні 2008
року. Жодних належних та допустимих
доказів щодо даних тверджень, ані
позивачем, ані відповідачем, суду не
надано.

Разом з тим, з виписки по особовому
рахунку ОСОБА_3 вбачається, що останнє
внесення коштів по погашенню
заборгованості за кредитом ним дійсно
було здійснено 02 жовтня 2008 року (а.с.
42-46), що узгоджується із його позицією
про те, що після жовтня 2008 року
кредитною карткою він не користувався.

Посилання позивача на здійснення
ОСОБА_3 погашення заборгованості й у
2009 році колегією суддів не береться до
уваги, оскільки згідно виписки по
особовому рахунку ОСОБА_3 30.01.2009 року
банком була здійснена службова
операція, внесення ж коштів боржником
не відбулося (а.с. 42-46).

Проте, позивач звернувся до суду з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитним договором тільки 25 жовтня
2013 року, тобто з пропуском загального
строку позовної давності,
передбаченого законом (а.с. 2 - 3).

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення платежу.

Відповідно до положень статті 257 та
частини 3 статті 267 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки та позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення, що було зроблено
представником відповідача під час
розгляду справи судом першої
інстанції.

Згідно зі ст.266 ЦК України, зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
надійшла до суду 25 жовтня 2013 року, поза
межами строку, встановленого ст. 257 ЦК
України. З заявою про поновлення
пропущеного строку позовної давності
позивач до суду не звертався.

Відповідач ОСОБА_3, відповідно до
положень ч.4 ст. 267 ЦК України, просив
застосувати наслідки спливу строку
позовної давності, що є підставою для
відмови у позові. (а.с. 41).

Відповідно до ст.261 ЦК України, початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов. Перебіг
позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору про погашення
боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення. Позовна
давність у таких випадках обчислюється
окремо по кожному простроченому
платежу. У разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитор протягом
усього часу - до встановленого
договором строку закінчення виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
в суді вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики (разом з
нарахованим процентами - ст.1048 ЦК
України), що підлягає сплати.
Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Дані висновки висловлені Верховним
Судом України в постанові від 6
листопада 2013 року, яка прийнята за
результатами перегляду судових рішень
з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК
України, у справі № 6 -116цс13.

Отже, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України,
перебіг трирічного строку загальної
позовної давності за вимогами ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» за кредитним договором
сплив, оскільки останній платіж
здійснено 02 жовтня 2008 року, дія картки
закінчилась, а позов пред'явлено до
суду 25 жовтня 2013 року.

Твердження ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те,
що відповідно до п. 9.12 умовах
кредитного договору, він діє протягом 12
місяців з моменту підписання, а якщо
протягом цього строку жодна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін, не спростовує правильних
висновків суду що несплачені до
моменту звернення кредитора до суду
платежі підлягають стягненню у межах
позовної давності, яку позивач
пропустив без поважних причин, а
клопотання про поновлення строку
позовної давності - не заявив.

Виходячи з наведеного, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.
Рішення суду є законним і підстав для
його скасування в межах доводів скарги
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу від 07 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: