Справа №
У Х В А Л А

31 січня 2014 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

головуючий
суддя Заборський В.О.

при секретарі
Калініній Н.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою АДРЕСА_1 шляхом
знесення самочинно збудованих
житлового будинку літ. А-1 житловою
площею 44,3 кв.м, загальною площею 58,8 кв.м,
а також прибудов до будинку літ. а-1 та И
розташованих на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_2.

15 січня 2014 року ОСОБА_1 до суду
подано заяву про забезпечення позову
шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 на
час розгляду даної справи здійснювати
будь-які дії спрямовані на введення в
експлуатацію самовільно збудованих
будівель та споруд розташованих за
адресою: АДРЕСА_2, заборонити ОСОБА_2 на
час розгляду справи здійснювати
будь-які дії спрямовані на відчуження
належного йому будинку АДРЕСА_2 та
накласти арешт на будинок. Заява
обґрунтовується тим, що предметом
даного позову є зобов'язання
відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди
позивачу в користуванні земельною
ділянкою АДРЕСА_1 шляхом знесення
самочинно збудованих будинку А-1 та
прибудов до нього літ. А-1 та И,
розташованих на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_2, і у разі задоволення
позовних вимог відповідач повинен буде
забезпечити виконання рішення суду
шляхом знесення самовільно збудованих
на земельній ділянці будинку та споруд.
Позивачу стало відомо з офіційних
джерел, що відповідач на даний час
здійснює оформлення документів для
введення в експлуатацію самовільно
збудованих житлових прибудов до
будинку літ. А-1 та господарських споруд
і у випадку оформлення цих документів
буде унеможливлено виконання рішення,
оскільки після узаконення цих споруд
через реєстрацію декларації в
інспекції ДАБК ці споруди не будуть
вважатись самовільними згідно вимог
законодавства. Також зі слів самого
відповідача, він намагається здійснити
продаж будинку, що також може
унеможливити виконання рішення.

Ухвалою Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 31 січня 2014 року
відкрито провадження у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
інспекції ДАБК у Донецькій області про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Із позовної заяви ОСОБА_1
убачається, що вона є власницею
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування від 18.08.2003 року.
Домоволодіння знаходиться на
земельній ділянці, яка до теперішнього
часу є неприватизованою, та
складається з будинку А-1 і прибудов до
нього. Поряд за межею по АДРЕСА_2,
знаходиться домоволодіння яке
збудовано без додержання будівельних
норм та правил, із пожаронебезпечних
матеріалів, на невеличкий відставні, що
створює реальну пожежну небезпеку.

Згідно частини 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову,
як вказано в частині другій цієї
статті, повинно бути зазначено: 1)
причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов; 2) вид забезпечення
позову, який належить застосувати, з
обґрунтуванням його необхідності; 3)
інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

На обґрунтування своїх вимог
ОСОБА_1 зазначила подання нею позову
про усунення перешкод користування
земельною ділянкою шляхом знесення
самочинно збудованого житлового
будинку, та у разі оформлення
документів про введення будинку в
експлуатацію буде унеможливлено
виконання рішення, у разі задоволення
позовних вимог, однак будь-яких доказів
на підтвердження своїх тверджень до
заяви не долучено.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства про розгляд заяв про
забезпечення позову» (далі - постанова
Пленуму) роз'яснено, що єдиною
підставою для забезпечення позову є
відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.
151 ЦПК), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно до роз'яснень, викладених у
пункті 4 постанови Пленуму, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Забезпечення позову згідно нормам
чинного цивільного процесуального
законодавства - це вжиття судом заходів
щодо охорони матеріально-правових
інтересів позивача проти несумлінних
дій відповідача, який може сховати
майно, продати, знищити або знецінити
його, тощо. Підставою для забезпечення
позову є обґрунтоване припущення
заявника, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити або
зробити неможливим виконання судового
рішення.

За загальними правилами частини 3
статті 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень -особа, яка
просить про вжиття таких заходів,
зобов'язана додати докази на
підтвердження необхідності вжиття
певного виду забезпечення позову.

Разом з тим у тексті заяви про
забезпечення позову відсутні
посилання на обставини та докази про
здійснення відповідачем будь яких дій
щодо введення в експлуатацію будинку
та наміру продати його, подарувати або
іншим чином розпорядитись своїм
майном. На підтвердження своїх доводів
позивачем до заяви не надано будь-яких
об'єктивних доказів про наявність
реальної загрози в унеможливленні
примусового виконання рішення суду в
разі задоволення її позову.

Виходячи з викладеного, змісту
наведених нормативно-правових актів,
суд не находить законних підстав для
задоволення заяви про забезпечення
позову.

Відповідно до Рішення
Конституційного Суду України від 28
квітня 2010 року № 12-рп/2010 ухвалу суду про
відмову у забезпеченні позову може
бути оскаржено в апеляційному порядку.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 10, 151, 152, 153
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом заборони
відповідачу ОСОБА_2 на час розгляду
даної справи здійснювати будь-які дії
спрямовані на введення в експлуатацію
самовільно збудованих будівель та
споруд розташованих за адресою:
АДРЕСА_2, заборонити ОСОБА_2 на час
розгляду справи здійснювати будь-які
дії спрямовані на відчуження належного
йому будинку АДРЕСА_2 та накласти арешт
на будинок - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу
подається Апеляційному суду Донецької
області через Будьоннівський районний
суд м. Донецька протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: