АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Деснянського районного суду міста
Києва від 20 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
розірвання договору про сплату
аліментів та зміну розміру аліментів,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_6, в якому просить розірвати
Договір про сплату аліментів на дитину
та виховання дитини, укладений між ним
та відповідачкою ОСОБА_4 03.10.2011,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та стягувати з нього на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання
дітей - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в
розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи
від дня пред'явлення позову до суду, і
до досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

На обґрунтування вимог позивач вказує
на те, що на час укладання договору його
заробітна плата становила 12 000 грн. в
місяць, проте на даний час зменшено
розмір його фактичного заробітку до 5 970
грн. на місяць, крім того позивач має
нову родину, в якій ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народилася дитина - ОСОБА_13, що свідчить
про те, що на даний час істотно та
суттєво змінилися обставини, якими
вони з відповідачем керувалися при
укладанні спірного Договору, однак
відповідач не погоджується укласти
договір на інших умовах.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 20 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено
частково, розірвано Договір про сплату
аліментів на дитину та виховання
дитини, укладений 03.10.2011 між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 03.10.2011 року
за реєстровим номером 1358, в решті
позову відмовлено.

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/1197/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Смирнова Є.П.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.Не погодившись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_5
відмовити.

В скарзі апелянт зазначає, що суд
першої інстанції не прийняв до уваги
той факт, що на момент укладення
договору, позивач вже знав, що у нього є
син, дружина та існує обов'язок
утримувати сім'ю, крім того апелянт
вважає, що подані позивачем документи,
є досить (очевидно) сумнівними, проте
суд не перевірив їх належність.

Крім того, на думку апелянта, підставою
для скасування оскаржуваного рішення є
та обставина, що позивач не намагався
досягти з нею згоди щодо приведення
договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінилися або
щодо розірвання договору, тому судом
першої інстанції безпідставно
застосовано ч 2 ст. 652 ЦК України.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги та просив суд її
задовольнити, з підстав, викладених у
ній.

Позивач та її представник заперечували
проти апеляційної скарги за її
необґрунтованістю.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно положень ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції зазначив, що на даний
час істотно та суттєво змінилися
обставини, якими ОСОБА_5 керувався при
укладанні Договору про сплату
аліментів на дитину від 03.10.2013 року. При
цьому сторони не досягли взаємної
згоди щодо зміни розміру аліментів та
додаткових витрат, а відповідачка в
добровільному порядку не погоджується
укласти договір на інших умовах, тому
суд вважає вимоги ОСОБА_5 про
розірвання вказаного договору
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає, що судом не в повному обсязі
встановлені обставини, що мають
значення для вирішення даної справи.

Так, 03.10.2011між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був
укладений Договір про сплату аліментів
на дитину, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим номером 1358, за яким ОСОБА_5,
який буде проживати окремо від дітей,
зобов'язується сплачувати кошти на
утримання дітей (аліменти) у розмірі 6 000
грн., що дорівнює еквіваленту 750 доларів
США по курсу Національного банку
України на день здійснення платежу,
щомісячно, до досягнення доньками
повноліття в рівних частках на кожну
дитину, а також ОСОБА_5, зобов'язується
приймати участь у додаткових витратах
на утримання дітей, а саме: виплачувати
щорічно на оздоровлення дітей не менше
15 000 грн.. що дорівнює еквіваленту 1 900
доларів по курсу Національного банку
України на день здійснення платежу до
досягнення доньками повноліття в
рівних частках на кожну дитину.

При цьому п. 5 даного Договору, в разі
суттєвих змін цін на товари та послуги,
зміні матеріального або сімейного
стану сторін або з інших поважних
причин, сторони, за взаємною згодою,
мають право змінити умови даного
Договору, зокрема, розмір аліментів та
додаткових витрат.

Позивач на підтвердження вимог
зазначає, що значно зменшився розмір
його фактичного заробітку з 12 000 грн. в
місяць до 5 970 грн., на підтвердження
чого надав довідку ВАТ «Агропромислова
група «Закарпатський сад» за № 49 та № 50
від 08.08.2013 року, а також вказував на
створення нової родини, в якій
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася дитина -
ОСОБА_13.

Так, як вбачається з досліджених в суді
доказів, договір у разі істотної зміни
обставин може бути розірваним не лише
за згодою сторін, а і на підставі
рішення суду, за умови, що сторони не
досягли згоди щодо приведення договору
у відповідність з обставинами, які
істотно змінилися, або щодо його
розірвання. У разі розірвання або зміни
договору на підставі ч. 2 ст. 652 ЦК, суд
при вирішенні питання на предмет
можливості задоволення вимоги
заінтересованої сторони, має
встановити існування одночасно
чотирьох умов, які є додатковими
критеріями визначення ускладнень у
виконанні договору, саме: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Так, колегія суддів вважає
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги про те, що спільна дитина
позивача та ОСОБА_12 - ОСОБА_13, народився
ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до укладення
договору про сплату аліментів на
дитину - 03.10.2011р., що не може бути
прийнято істотною та суттєвою зміною
обставин, оскільки обставина на момент
укладення договору вже існувала.

Також не доводять зміну обставин
довідки ВАТ «Агропромислова група
«Закарпатський сад» № 49 та № 50 від
08.08.2013 року та 19.03.2013 року та факт
укладення між ОСОБА_5 та ВАТ
«Агропромислова група «Закарпатський
сад» Договору позики (про надання
поворотної фінансової допомоги) № 44,
згідно якого ОСОБА_5 отримав від
Товариства поворотну фінансову
допомогу в сумі 150 000 грн., яку
зобов'язався повернути частинами до
03.12.2014, оскільки дані документи були
підписані ОСОБА_12, яка заінтересована у
вирішенні даної справи на користь
позивача, як матір їх спільної дитини.

Колегія суддів вважає, що судом не
повно встановлені обставини щодо зміну
розміру доходу позивача, у тому числі
не отримано інформацію з органів ДПІ.

Крім того, не є підтвердженням
намагання сторін вирішити питання про
зміну умов укладеного договору за
взаємної згодою, у квітні 2013 року
ОСОБА_4 до Деснянського районного суду
м. Києва було поданий відповідачем
ОСОБА_5 позов про виконання умов
Договору про сплату аліментів на
дитину від 03.10.2011 року, в якому остання
просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на
дітей в сумі 6.000 грн., щомісячно,
додаткові витрати в сумі 15.000 грн..
щорічно, а також заборгованість по
аліментам в розмірі 108 000 грн., що
свідчить про категоричну незгоду
ОСОБА_4 щодо зміни умов Договору про
сплату аліментів на дитину від 03.10.2011
року, як це зазначає суд першої
інстанції в оскаржуваному рішенні,
оскільки даний факт підтверджує лише
невиконання позивачем умов договору,
при цьому не доводить, що позивач
ОСОБА_5 намагався досягти з
відповідачем згоди щодо приведення
договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінилися або
щодо розірвання договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, вважає рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 20
листопада 2013 року таким, що не
відповідає нормам матеріального права,
і відповідно до повноважень, наданих
їй ст. 309 ЦПК України, скасовує рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення вимоги про розірвання
Договору про сплату аліментів на
дитину та виховання дитини, укладеного
03.10.2011 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та
ухвалює нове про відмову у задоволенні
пред'явленого позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Деснянського районного суду міста
Києва від 20 листопада 2013 року
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 20 листопада 2013 року
скасувати в частині задоволення
позовних вимог про розірвання Договору
про сплату аліментів на дитину та
виховання дитини, укладеного 03.10.2011 між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
03.10.2011 року за реєстровим номером 1358, та
постановити в цій частині нове, про
відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено протягом 20-ти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: