Єдиний унікальний номер 242/4383/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1185/2014
Єдиний унікальний номер 242/4383/13-ц
Справа № 22-ц/775/1185/2014
Головуючий 1-й інстанції Моцний
Доповідач Кішкіна І.В.
06 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
головуючого судді
суддів Биліни Т.І.,
при секретарі Козаку
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Селидівського міського суду Донецької
області від 23 вересня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,
Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 23 вересня 2013 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини доходів щомісячно, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 12
вересня 2013 року та до повноліття
дитини.

З вказаним рішенням не погодилась
ОСОБА_1 та оскаржила його в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що вона по справі не
була стороною, однак, ухвалене рішення
по вищевказаній справі порушує її
права з утримання двох неповнолітніх
дітей, батьком котрих є відповідач
ОСОБА_3. Позивачка ОСОБА_2 звертаючись
до суду з позовом, приховала від суду
інформацію про те, що у відповідача
ОСОБА_3 є від першого шлюбу двоє
неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, 2008 року
народження, і ОСОБА_6, 2010 року
народження. Через те, що судом першої
інстанції не була притягнута вона в
якості третьої особи, не була справа
всебічно розглянута. Судом першої
інстанції не було взято до уваги, що
позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3
мешкають разом однією родиною за
однією адресою, мають загальний бюджет,
ведуть спільне господарство. Також,
судом не було враховано, що позивачка
ОСОБА_2 отримує соціальну допомогу у
зв'язку з народженням дитини та на
протязі трьох років держава
забезпечить матеріальне утримання
малолітнього ОСОБА_4. Суд першої
інстанції також не взяв до уваги, що
Харцизьким міським судом 29 серпня 2013
року з відповідача ОСОБА_3 на користь
апелянта були стягнуті аліменти на її
утримання в розмірі 1/4 частини з усіх
доходів відповідача.

ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтримала
доводи апеляційної скарги та просила
її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилася, про
час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, про що
свідчить розписка.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить телефонограма, зареєстрована
в журналі телефонограм за № 4535 від 24
лютого 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, в якому
зазначила, що вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем, вони мають неповнолітню
дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач
матеріальної допомоги по догляду за
дитиною не надає. Просила стягнути
аліменти з відповідача на утримання
неповнолітнього сина в розмірі 12
частини з усіх видів заробітку.

Суд правильно визначив правовідносини,
які виникли між сторонами, надав їм
відповідну оцінку і обґрунтовано
частково задовольнив позовні вимоги
про стягнення аліментів.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, суд першої
інстанції виходив з того, що сторони є
батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
який проживає з матір'ю. Відповідач
повинен утримувати сина і таку
можливість він має, при визначенні
розміру аліментів судом враховано
надані сторонами докази, тому
визначено аліменти у розмірі 14 частини
з усіх видів його доходу щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до досягнення
нею повноліття.

При таких обставинах, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачка має право
на стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини на підставі ч.1
ст.180, ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України.

При розгляді справи судом було
встановлено, що сторони ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому
шлюбі, який був укладений 13 липня 2012
року у відділі державної реєстрації
актів цивільного стану Селидівського
міського управління юстиції у
Донецькій області, актовий запис № 61
(а.с.2).

Від сумісного життя сторони мають
неповнолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.3).

Відповідно до вимог ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

За вказаних обставин суд обґрунтовано
дійшов висновку про необхідність
стягнення з відповідача на користь
позивачки на утримання їх
неповнолітнього сина аліментів в
розмірі 14 частини з усіх видів доходу,
однак не менше 30 % від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з дня звернення з
позовом до суду, до повноліття дитини.

14 частка від доходу відповідача є
розумною часткою на утримання дитини з
урахуванням його потреб.

При визначенні розміру аліментів на
утримання неповнолітнього сина
Максима суд першої інстанції врахував
вимоги ч. 1 ст. 182 СК України.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстав
для його скасування чи зміни не має.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
те, що судом не враховано зобов'язання
відповідача на підставі рішень суду
утримувати двох неповнолітніх синів
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, не впливають на
правильність висновків суду першої
інстанції, оскільки відповідно до ч.1
ст.183 СК України частка доходу, яка
стягується визначається судом в
кожному конкретному випадку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачка та відповідач проживають
однією родиною та мають спільний
бюджет, суд не приймає до уваги,
оскільки ОСОБА_1 не наведено ніяких
конкретних обставин та не надано
будь-яких доказів, які б свідчили про
зазначене нею.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача також не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 23 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді