Справа №1813/5425/2012 Головуючий у суді у 1
інстанції - Ільченко В. М.Номер
провадження 22-ц/788/631/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 5
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Бойка В. Б.,

суддів - Білецького О. М., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 03 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, Охтирської міської державної
нотаріальної контори, третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_4 про визнання
частково недійсним договору
купівлі-продажу, переведення прав та
обов'язків покупця, визнання права
власності і визнання недійсним
договору дарування

та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Охтирської міської державної
нотаріальної контори, третя особа
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 03 лютого 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посилаючись на незаконність рішення
суду першої інстанції, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, неповноту з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просять рішення скасувати та ухвалити
нове, яким заявлені ними позовні вимоги
задовольнити.

Зазначають, що ОСОБА_6 внаслідок
інвалідності по зору не міг писати та
підписувати документи. Вважають, що
договір купівлі-продажу від 07.03.1969 р. 2/3
частин недобудови готовністю 87% по
АДРЕСА_1, в частині, що стосується
покупця ОСОБА_6 являється удаваною
угодою, укладеного з метою приховання
справжнього покупця - ОСОБА_3 Крім того,
договір дарування від 18.11.1986 р. та
договір дарування від 10.08.1990 р. є
недійсними внаслідок невідповідності
його вимогам закону та Інструкції про
прядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністерством юстиції Української РСР
від 31.10.1975 року № 45/5 ( далі - Інструкція ).

Заслухавши пояснення адвоката
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_7, яка проти
скарги заперечувала, дослідивши
матеріали справи, матеріали
інвентарної справи №1216, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
29.12.1954 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було
зареєстровано шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_1.

07.03.1969 року було укладено договір
купівлі-продажу 2/3 частини
недобудованого будинку, відсоток
готовності якого в цілому 87, жила площа
будинку 45,3 кв.м, за адресою : АДРЕСА_1,
між ОСОБА_8 ( продавцем ), від імені якої
на підставі доручення діяв ОСОБА_9, та
ОСОБА_6 ( покупцем ), посвідчений
державним нотаріусом Охтирської
державної нотаріальної контори.

З пункту 2 договору купівлі-продажу від
07.03.1969 року вбачається, що продаж 2/3
частини зазначеного недобудованого
будинку вчинено за 6000 крб., які покупець
сплатив продавцю при підписанні цього
договору.

На підставі зазначеного договору
купівлі-продажу, ОСОБА_6 закінчив
будівництво будинку, ввів його в
експлуатацію та належним чином
зареєстрував, що підтверджується
матеріалами інвентарної справи №1216 на
домоволодіння АДРЕСА_1, а саме : актом
про завершення будівництва та вводу в
експлуатацію індивідуального
домоволодіння від 16.02.1971 року,
висновком про реєстрацію
домоволодіння від 27.06.1972 року.

Відповідно до договору дарування від
18.11.1986 року, посвідченого державним
нотаріусом Охтирської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_6 подарував
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 1/3 частині жилого
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних споруд кожному ( а.с. 169-170 ).

10.08.1990 року, відповідно до договору
дарування, посвідченого державним
нотаріусом Охтирської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4
подарувала ОСОБА_5 свою 1/3 частини
жилого будинку АДРЕСА_1 з надвірними
спорудами ( а.с. 143 ).

Також встановлено, що в договорі про
купівлю-продаж від 07.03.1969 року та
договорі дарування від 18.11.1986 року не
зазначено, що ОСОБА_6 внаслідок
фізичної вади не міг сам підписати
зазначені договори та за нього це
зробила інша особа.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
у справі відсутні належні та допустимі
докази того, що ОСОБА_6 був неписьменний
та внаслідок фізичної вади не міг сам
підписати договори, та того, що за нього
це зробила позивачка ОСОБА_3, а
державний нотаріус, всупереч вимогам
ст. 44 ЦК УРСР та Інструкції допустив
порушення при посвідченні зазначених
договорів.

Окрім того, суд прийшов до висновку, що
відсутні докази допущення нотаріусом
порушень при посвідченні договору
дарування від 10.08.1990 року, а доводи
позивачки ОСОБА_4, що договір дарування
був вчинений під умовою догляду
обдарованим ОСОБА_5 за батьками не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
договір дарування є безумовним.

Такі висновки суду є правильними
і такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону, при цьому
колегія суддів виходить з
наступного.

Судом першої інстанції правильно
визначено, що спірні правовідносини
регулюються нормами Цивільного
кодексу УРСР, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК УРСР,
удавана угода - є угода, яка укладена з
метою приховати іншу угоду.

З договору купівлі-продажу, що
оскаржується, вбачається, що 07.03.1969 року
ОСОБА_9 ( який діяв від імені ОСОБА_8 )
продав, а ОСОБА_6 купив 2/3 частини
недобудованого будинку по АДРЕСА_1.
Продаж вчинено за 6000 крб., які ОСОБА_9
одержав від ОСОБА_6 при підписанні
договору. ОСОБА_6 прийняв на себе
обов'язки забудовника.

Як посвідчує нотаріус, договір
підписаний в її присутності ОСОБА_9 та
ОСОБА_6

Як встановлено в суді першої інстанції,
між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був укладений саме
договір купівлі-продажу 2/3 частин
будинку. Умови договору були виконані
реально: продавець отримав кошти за
продане майно, а покупець отримав у
власність 2/3 частини недобудованого
будинку. Нотаріальна форма договору
дотримана, дієздатність сторін
перевірена, право власності
зареєстровано в БТІ. Доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3
особисто укладала та підписувала
договір купівлі-продажу з ОСОБА_8 та
особисто передавала кошти,
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні доказами, зокрема
самим договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що відсутні законні підстави
для визнання договору купівлі-продажу
удаваним.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР,
недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону, в тому числі ущемлює
особисті або майнові права
неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 44 ЦК УРСР, письмові
угоди повинні бути підписані особами,
які їх укладають. Якщо громадянин
внаслідок фізичної вади, хвороби або з
будь-яких інших причин не може
власноручно підписатися, то за його
дорученням угоду може підписати інший
громадянин. Підпис останнього повинен
бути засвідчений організацією, в якій
працює або навчається громадянин, що
укладає угоду, або
житлово-експлуатаційною організацією
за місцем його проживання, або
адміністрацією стаціонарного
лікувально-профілактичного закладу, в
якому він перебуває на лікуванні, або
органом чи службовою особою, що
вчиняють нотаріальні дії.

Такі вимоги містяться і в п. 15
Інструкції, при цьому про причини, з
яких громадянин, що звернувся за
вчиненням нотаріальної дії, не міг
підписати документ, зазначається у
посвідчувальному написі. Якщо
громадянин неписьменний або сліпий,
державний нотаріус, крім того, прочитує
йому текст документа, про що на
документі робиться відмітка. Якщо
сліпий громадянин письменний, він сам
підписує документ.

В договорі дарування від 18.11.1986 року не
зазначено, що ОСОБА_6, внаслідок
фізичної вади, не міг сам підписати
зазначені договори та за нього це
зробила інша особа. Нотаріальна форма
договору дарування дотримана.

Суду не надано належних та допустимих
доказів того, що ОСОБА_6 був
неписьменний та внаслідок фізичної
вади не міг сам підписати договори, та
того, що за нього це зробила позивачка
ОСОБА_3, а державний нотаріус, всупереч
вимогам ст. 44 ЦК УРСР та Інструкції
допустив порушення при посвідченні
зазначених договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір дарування від 18.11.1986 року не
відповідає вимогам закону та
посвідчений з порушенням Інструкції є
необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що договір дарування між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 від 10.08.1990 року був вчинений під
умовою догляду обдарованим ОСОБА_5 за
батьками не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки договір дарування є
безумовним.

Підписуючи договір дарування,
дарувальник ОСОБА_4 висловила своє
волевиявлення на укладання договору на
викладених у нього умовах, як доросла
дієздатна особа, здійснюючи дарування
частини будинку, діяла добровільно,
розуміла значення своїх дій, а також
розуміла, що створює для себе наслідки
у вигляді відчуження житла,
ознайомлена з умовами договору
дарування, які стосуються істотних
його обставин і погодилась з ними
шляхом вчинення власноручно
виконаного особистого підпису в
договорі. Нотаріальна форма договору
дарування дотримана і підстави для
визнання його недійсним відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 03 лютого 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -