Номер провадження: 22-ц/785/2896/14
Номер справи місцевого суду: 1519/2-1838/2011
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору - комунальне
підприємство «Житлово-комунальний
сервіс «Хмельницький», Малиновська
районна адміністрація Одеської
міської ради, Управління архітектури
та містобудування Одеської міської
ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном
шляхом знесення об'єктів самочинного
будівництва, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення відшкодування
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 23 грудня 2013 року,

встановила:

У липні 2010 р. ОСОБА_4 звернувся до суду
з вищевказаним неодноразово уточненим
в подальшому позовом (Т. 1, а. с. 5 - 6, 112, Т.
2, а. с. 70 - 71), в якому на підставі ст. ст.
376, 386, 391 ЦК України остаточно просив: 1)
усунути йому перешкоди в здійсненні
права користування та розпорядження
квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знести самовільно
побудовану ними стіну, яка примикає до
стіни його ванної кімнати та
демонтувати усі полки та стелажі, які
розміщені на стіні його ванної кімнати;
2) відновити його порушене право і
зобов'язати відповідачів
відремонтувати покрівлю над його
ванною кімнатою, шляхом приведення її у
первісний стан; 3) зобов'язати
відповідачів провести будівельні
роботи по відновленню функції зливної
ями; 4) знести незаконно побудовану
огорожу квітника, яка виступає на
відстань одного метра за фасадну лінію
житлових будинків двору і дати
можливість йому та іншим мешканцям
двору користуватися загальним двором;
5) стягнути з відповідачів на його
користь у відшкодування моральної
шкоди - 4 000 грн.; 6) стягнути з
відповідачів на його користь витрати
на допомогу адвоката в розмірі - 500 грн.
та судові витрати.

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що
він є власником частини квартири
АДРЕСА_1. Без будь-яких дозвільних
документів, без його згоди відповідачі
побудували на місці колишнього
дворового туалету стіну, яка примикає
до зовнішньої стіни його ванної
кімнати. В результаті чого, відповідачі
обладнали собі підсобне приміщення.
Поставили в ньому стелажі. На зовнішній
стіні його ванної кімнати закріпили
полки. Вказаними діями відповідачі
унеможливили йому доступ до вказаної
зовнішньої стіни, підтримувати її та
проводити ремонт.

Відповідачі без дозвільних
документів збільшили розміри
дворового квітника, побудувавши
огорожу, яка вийшла на відстань одного
метру за фасадну лінію будинків двору.
Таким чином, було захвачено загальну
територію двору. Вказаними діями
відповідачі ускладнили переміщення по
двору, унеможливили під'їзд транспорту,
в тому числі спецтранспорту.

Крім того, відповідачі без його
дозволу провели реконструкцію
покрівлі над його ванною кімнатою,
внаслідок чого почалося протікання.
Було пошкоджено стелю. Він був
вимушений зняти поломаний та
пошкоджений шифер, перекрити покрівлю
над ванною кімнатою металевим
профілем, що обійшлося йому в 1 283 грн..
Внаслідок самовільної реконструкції
покрівлі йому було завдано
матеріальної шкоди.

Його звернення до відповідачів, в
ЖЕК, до Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради до
усунення вказаних порушень не привели.

Вказаними діями відповідачів йому
завдано моральну шкоду, відшкодування
якої він оцінює у розмірі - 4 000 грн..

ОСОБА_4 в судовому засіданні
підтримав позов, просив його
задовольнити з вказаних у ньому
підстав.

Представник відповідача ОСОБА_5,
відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, просили
відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради в судовому
засіданні вважала необхідним позов
задовольнити.

Комунальне підприємство
«Житлово-комунальний сервіс
«Хмельницький», Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради своїх
представників в судове засідання не
направили. ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилися. Всі вищевказані
особи про час і місце розгляду справи
були сповіщені належним чином. Причини
неявки суду не повідомили, заяв та
клопотань суду не надали.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 23.12.13 р. в задоволенні
вищевказаного позову ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати. Ухвалити нове рішення про
задоволення його позову в повному
обсязі. Посилається на те, що рішення
суду першої інстанції ухвалено з
порушенням норм матеріального (п. п. 1,
1.4.1 Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17.05.05 р.) та
процесуального (ст. 213 ЦПК України)
права: - помилковим є висновок суду про
здійснення відповідачами
реконструкції в межах своєї квартири; -
за висновком судової
будівельно-технічної експертизи,
самочинно побудована стіна може бути
знесена без порушення квартири
відповідачів; - відсутній дозвіл органу
місцевого самоврядування на
проведення реконструкції; - збільшивши
розміри квітника, відповідачі
самовільно зайняли територію
загального двору.

Апелянт в судовому засіданні
підтримав доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_9, представник ОСОБА_5, в
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу вважав необхідним скаргу
відхилити, рішення залишити без змін.
Посилався на те, що відповідачі жодним
чином не чинять перешкод позивачу в
користуванні квартирою. Позивач не
зазначає в чому полягають перешкоди з
боку відповідачів у розпорядженні ним
квартирою. Жодних дій з облаштування
полиць, стелажів в підсобному
приміщенні, порушенні функцій зливної
ями відповідачі не здійснювали.
Державний акт на прибудинкову земельну
ділянку відсутній. Прибудинкова
територія між мешканцями житлового
будинку не поділена. Одеська міська
рада, як власник земельної ділянки,
будь-яких вимог до відповідачів не
пред'являла. Обов'язок відповідачів по
відшкодуванню моральної шкоди
відсутній. В судовому засіданні ОСОБА_9
підтримав доводи та вимоги, які
викладені в письмових запереченнях на
апеляційну скаргу.

Малиновська районна адміністрація
Одеської міської ради, комунальне
підприємство «Житлово-комунальний
сервіс «Хмельницький», Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради своїх
представників в судове засідання не
направили. ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилися. Всі вищевказані
особи про час і місце розгляду справи
сповіщені належним чином. Причини
неявки суду не повідомили, заяв та
клопотань суду не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка
сторін, або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4 в повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
недоведеності позовних вимог (а. с. 155 -
157).

Колегія суддів, вважає, що погодитися
з вищевказаними висновками суду першої
інстанції не можна. Цих висновків суд
першої інстанції дійшов при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 376, 386, 391 ЦК
України) та процесуального (ст. ст. 10, 11,
60, 179, 213 ЦПК України) права. Таким що не
відповідає обставинам справи є
висновок суду про повну недоведеність
позовних вимог.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на житло від 15.03.04 р. квартира
АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 в рівних частках (Т. 1, а. с. 7).
Відповідно до рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 24.06.11 р. (Т, 1,
а. с. 125) та Ухвали Малиновського
районного суду м. Одеси від 07.11.07 р. про
визнання мирової угоди вищевказана
квартира була поділена в натурі між її
співвласниками. ОСОБА_4 було виділено в
користування житлову кімнату - 14,3 кв. м.,
кухню - 6,5 кв. м., ванну - 6,2 кв. м., коридор -
3,5 кв. м., вбудовану шафу - 0,3 кв. м..
Позивач мешкає та зареєстрований у
вказаній квартирі (Т. 1, а. с. 11). На
підставі Свідоцтва про право власності
на житло від 12.05.98 р. ОСОБА_5, ОСОБА_6
разом з ОСОБА_7, ОСОБА_8 є співвласниками
квартири АДРЕСА_2 в рівних частках (Т. 1,
а. с. 50 - 51). Вищевказані квартири АДРЕСА_2
та АДРЕСА_1 знаходяться в глибині
одного двору.

Біля вказаних квартир знаходиться
дворовий туалет. Вхід до туалету був з
двору. Позивач мав доступ до зовнішньої
частини стіни належної йому ванної
кімнати. ОСОБА_5, ОСОБА_6 самовільно, без
будь-яких дозвільних документів
державних органів та органів місцевого
самоврядування, без узгодження з
ОСОБА_4 та іншими мешканцями сусідніх
квартир переобладнали вказаний
дворовий туалет та провели
реконструкцію покрівлі над належною
позивачу ванною кімнатою. В результаті
реконструкції покрівлі змінилася її
геометрія: змінено нахили покрівлі,
внаслідок чого вода з покрівлі стікає
по-іншому. Відповідачі перекрили
існуючий вхід до дворового туалету,
побудувавши стіну яка примикає до
зовнішньої стіни ванної кімнати
позивача. В існуючій стіні туалету
пробили новий вхід. Таким чином,
відповідачі обладнали собі додаткове
підсобне приміщення з окремим входом
до нього. У вказаному підсобному
приміщенні відповідачі обладнали
полки та стелажі. При цьому, прохід до
зовнішньої стіни належної позивачу
ванної кімнати заблоковано. Позивач
позбавлений можливості доступу до
стіни з метою її обслуговування.

Крім того, у дворі житлового будинку
по АДРЕСА_1 відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 самовільно, без будь-яких
дозвільних документів державних
органів та органів місцевого
самоврядування, без узгодження з
ОСОБА_4 та іншими мешканцями сусідніх
квартир збільшили розміри дворового
квітника, побудувавши огорожу, яка
вийшла на відстань одного метру за
фасадну лінію будинків двору. В
результаті цього ускладнилося
переміщення по двору його мешканцями, в
тому числі і позивачем, неможливо
під'їхати транспортом, в тому числі
спецтранспортом, до квартири позивача

Вищевказані обставини
підтверджуються наявними у справі
Технічними паспортами на квартири
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, скаргами ОСОБА_4 до
КП «ЖКС «Хмельницький», листом КП «ЖКС
«Хмельницький» від 19.05.10 р., листами
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради від 18.05.10 р. та від
15.06.10 р., Актом від 11.10.10 р., листом
Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
від 01.03.11 р., світлинами (Т. 1, а. с. 9 - 10, 12 -
25, 52 - 54, 64 - 68, 78, 96 - 101, 102 - 104, 108 - 109, 115 - 116, Т.
2, а. с. 14 - 15, 38 - 39). Про влаштування
квітника у дворі житлового будинку,
будівництво стіни у дворовому туалеті
вказують самі відповідачі у
запереченнях на позов (Т. 1, а. с. 46 - 49).

За правилами, передбаченими ст. ст. 376,
386, 391 ЦК України нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо воно збудовано або будується без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту. Держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди. Власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
своїм майном.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_5, ОСОБА_6 самовільно, без
будь-яких дозвільних документів
державних органів та органів місцевого
самоврядування, без узгодження з
ОСОБА_4 провели реконструкцію покрівлі
над належною позивачу ванною кімнатою,
переобладнали дворовий туалет та
збільшили площу існуючого у дворі
квітника. Вказаними діями відповідачі
створили перешкоди ОСОБА_4 у
користуванні належною йому частиною
квартири, покрівлею над його квартирою
та загальним двором житлового будинку.
Тому, право користування ОСОБА_4
квартирою та дворовим туалетом
підлягає захисту. Колегія суддів не
приймає до уваги заперечення
відповідачів, оскільки вони суперечать
вищевказаним наявним у справі доказам.
Крім того, у своїх запереченнях на
позов (Т. 1, а. с. 46 - 49) відповідачі
підтвердили облаштування квітника та
переобладнання дворового туалету.

Щодо вимог позивача про стягнення
відшкодування моральної шкоди, то
колегія суддів вважає, що в їх
задоволенні необхідно відмовити. Як
вказувалося вище, відповідно до ч. 3 ст.
386 ЦК України власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому моральної шкоди.
Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», з
подальшими змінами та доповненнями,
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб. У
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір відшкодування шкоди,
та якими доказами це підтверджується.

ОСОБА_4 у своєму уточненому позові (Т.
1, а. с. 5 - 6, 112, Т. 2, а. с. 70 - 71) просить
стягнути з відповідачів на його
користь відшкодування моральної шкоди
у розмірі - 4 000 грн.. При цьому, в чому
полягає завдана йому моральна шкода, з
чого він виходив, визначаючи розмір
відшкодування моральної шкоди у
розмірі - 4 000 грн. позивач не вказує.
Відсутні також будь-які належні та
допустимі докази завдання моральної
шкоди. Апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК
України).

Не доведеними є вимоги ОСОБА_4 про
зобов'язання відповідачів провести
будівельні роботи по відновленню
функції зливної ями, оскільки
матеріали справи не містять жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження цих вимог.

Не підлягають задоволенню і вимоги
ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів на
його користь витрат на адвоката у
розмірі - 500 грн.. Відповідно до наявних
матеріалів справи ОСОБА_4 поніс витрати
за надання послуг адвоката при
складанні позовної заяви у розмірі - 400
грн. (Т. 1, а. с. 26 - 27) та за надання
консультації у розмірі - 100 грн. (Т. 1, а. с.
62). Разом з тим, відповідно до ст. 1
Закону України від 20.12.11 р. «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, а яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною не може перевищувати 40%
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді. Однак, матеріали справи не
містять доказів того, що особа, яка
надавала ОСОБА_4 правову допомогу,
приймала участь у судових засіданнях,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді та тривалість цих дій.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, порушення останнім
норм матеріального та процесуального
права, призвело до неправильного
вирішення справи щодо повної відмови в
задоволенні позову, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову. Необхідно
зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6: - усунути
ОСОБА_4 перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом знесення
самовільно побудованої ними стіни на
місці колишнього туалету, яка примикає
до ванної кімнати квартири АДРЕСА_1, за
умови розробки відповідною проектною
ліцензованою організацією проекту, без
знесення існуючих колон дворового
туалету, між якими ця стіна
розташована, та демонтувати усі полки
та стелажі, які розміщені на зовнішній
частині стіни ванної кімнати квартири
АДРЕСА_1; - відремонтувати покрівлю над
належною ОСОБА_4 ванною кімнатою
квартири АДРЕСА_1, шляхом приведення
покрівлі у стан, який існував до
проведення ОСОБА_5 та ОСОБА_6
будівельних робіт з ремонту своєї
квартири; - знести самовільно
побудовану огорожу квітника у дворі
житлового будинку АДРЕСА_1, яка
виступає на відстань одного метра за
фасадну лінію житлових будинків двору.
В решті позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Таким
чином, судові витрати необхідно
стягнути в рівних частках з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у загальному
розмірі - 168,25 грн. = 45,50 грн. (перша
інстанція, а. с. 1, 2) + 122,75 грн. (апеляційна
інстанція, а. с. 164), тобто по - 84,13 грн. з
кожної.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору - комунальне
підприємство «Житлово-комунальний
сервіс «Хмельницький», Малиновська
районна адміністрація Одеської
міської ради, Управління архітектури
та містобудування Одеської міської
ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном
шляхом знесення об'єктів самочинного
будівництва, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6:

- усунути ОСОБА_4 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
знесення самовільно побудованої ними
стіни на місці колишнього туалету, яка
примикає до ванної кімнати квартири
АДРЕСА_1, за умови розробки відповідною
проектною ліцензованою організацією
проекту, без знесення існуючих колон
дворового туалету, між якими ця стіна
розташована, та демонтувати усі полки
та стелажі, які розміщені на зовнішній
частині стіни ванної кімнати квартири
АДРЕСА_1;

- відремонтувати покрівлю над
належною ОСОБА_4 ванною кімнатою
квартири АДРЕСА_1, шляхом приведення
покрівлі у стан, який існував до
проведення ОСОБА_5 та ОСОБА_6
будівельних робіт з ремонту своєї
квартири;

- знести самовільно побудовану
огорожу квітника у дворі житлового
будинку АДРЕСА_1, яка виступає на
відстань одного метра за фасадну лінію
житлових будинків двору.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові
витрати у розмірі - 168 (сто шістдесят
вісім) грн. 25 коп., тобто по - 84
(вісімдесят чотири) грн. 13 коп. з кожної.

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. І. Доценко

М. В. Процик