У х в а л а

14 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Леванчука А.О.,
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши у судовому засіданні заяву
державного підприємства «Завод імені
В.О. Малишева» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до державного
підприємства «Завод імені В.О.
Малишева» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 10 вересня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без
задоволення.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 18 грудня 2013
року рішення районного суду скасовано
й ухвалено нове рішення у справі про
часткове задоволення позову ОСОБА_4,
стягнуто на його користь з державного
підприємства «Завод імені В.О.
Малишева» середній заробіток за час
затримки розрахунку у сумі 5 491 грн. 23
коп., без врахування утримання
прибуткового податку з фізичних осіб
та інших обов'язкових платежів. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 січня 2014 року
відмовлено державному підприємству
«Завод імені В.О. Малишева» у відкритті
касаційного провадження у даній справі
за їхньою касаційною скаргою на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 18 грудня 2013 року з підстав,
передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява державного
підприємства «Завод імені В.О.
Малишева» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, а саме ст.ст. 116, 117 КЗпП
України, що потягло на їхню думку,
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник долучив до заяви копії
ухвали Верховного Суду України від 21
вересня 2011 року та ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2013 року, 20 березня
2013 року, 26 лютого 2014 року, 12 березня 2014
року, постановлених за результатом
розгляду справ у подібних
правовідносинах.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

З урахуванням викладеного не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті
355 ЦПК України на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2013 року та
12 березня 2014 року про скасування
рішень судів нижчих інстанцій з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої (апеляційної) інстанцій,
оскільки вони не свідчать про
остаточне вирішення спорів у даних
справах.

Зі змісту заяви та долучених до неї
ухвали Верховного Суду України від 21
вересня 2011 року та ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2013 року та
26 лютого 2014 року не вбачається
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки із
доданих до заяви ухвал не вбачається
однакових фактичних обставин та
подібних правовідносин у порівнянні з
ухвалою, яка переглядається, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства «Завод імені
В.О. Малишева» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, за заявою державного
підприємства «Завод імені В.О.
Малишева» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 січня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк