Ухвала іменем україни16 квітня 2014 року

м. Київ Колегія суддів судової палати
у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого: Макарчука
М.А.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур
Л.М.,Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
касаційною скаргою ліквідатора
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
арбітражного керуючого Голінного
Андрія Михайловича на заочне рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 03 червня 2013 року та рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 16 жовтня 2013 року,
в с т а н о в и л а:У квітні 2013 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 28 листопада 2012 року між публічним
акціонерним товариством «Сведбанк»
(далі - ПАТ «Сведбанк»), який є
правонаступником акціонерного
комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та
факторинговою компанією «Вектор Плюс»
(далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») було
укладено договір факторингу,
відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого Банк
відпускає Фактору свої права вимоги
заборгованості за кредитними
договорами, укладених з боржниками,
право на вимогу якої належить банку на
підставі документації. З моменту
відступлення Банком Фактору права
вимоги заборгованості від боржників,
всі гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора та вважаються наданими
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять усі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів. Позивач
зазначав, що 28 листопада 2012 року між ТОВ
«ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні
ініціативи» було укладено договір
факторингу, відповідно до п.п. 2.1., 2.2
якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає
Фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої
права вимоги заборгованості за
кредитними договорами, укладеними з
Боржниками, право на вимогу якої
належить Клієнту на підставі
документації. З моменту відступлення
Клієнтом Фактору права вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора та вважаються наданими
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять усі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахування та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів. Таким чином, внаслідок
укладених договорів відбулася заміна
кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні
ініціативи» набуло статусу нового
кредитора - стягувача за договором від
16 січня 2007 року № 2301/0107/88-749
позичальником згідно з яким є ОСОБА_2
Також позивач вказував,
що 16 січня 2007 року між ВАТ «Сведбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 2301/0107/88-749 з
подальшими внесеннями змін та
доповнень, відповідно до умов якого
банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит
у сумі 100 тис. грн, а позичальник
зобов'язався повернути наданий кредит
і сплатити проценти за користування в
строки та на умовах, що передбачені
кредитним договором. ОСОБА_2 неналежно
виконувала взяті на себе зобов'язання,
чим грубо порушувала істотні умови
кредитного договору, в результаті чого
станом на 01 лютого 2013 року має
прострочену заборгованість: за
кредитом - 84 988 грн; за відсотками - 74 084
грн 03 коп., по пені 74 711 грн 17 коп., а
всього - 233 783 грн 20 коп. З метою
забезпечення належного виконання
зобов'язання за кредитним договором
від 16 січня 2007 року між ВАТ «Сведбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», та ОСОБА_2 було укладено
іпотечний договір № 2301/0107/88-749,
відповідно до якого остання передала
банку в іпотеку наступне майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
на підставі договору купівлі - продажу
від 13 липня 2005 року, що посвідчений
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований у комунальному
підприємстві в реєстровій книзі № 115,
номер запису 315, реєстраційний № 773530.
Позивач просив суд звернути стягнення
на предмет іпотеки, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 13 липня 2005 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, та зареєстрованого в
комунальному підприємстві в
реєстровій книзі № 115, номер запису 315,
реєстраційний № 773530, на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи», в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 2301/0107/88-749 від 16 січня 2007
року, яка станом на 01 лютого 2013 складає
233 783 грн 20 коп., з яких: заборгованість
за кредитом - 84 988 грн; заборгованість за
відсотками - 74 084 грн 03 коп.; пеня - 74 711
грн 17 коп., шляхом проведення прилюдних
торгів згідно із Законом України «Про
виконавче провадження», встановивши
початкову ціну предмета іпотеки на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності незалежним експертом на
стадії оцінки майна. Стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» витрати зі
сплати судового збору в сумі 2337 грн 83
коп. Заочним рішенням Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 03 червня
2013 року відмовлено в задоволенні
позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки. Рішенням
апеляційного суду Черкаської області
від 16 жовтня 2013 року заочне рішення
районного суду скасовано й ухвалено
нове рішення у справі про задоволення
позову ТОВ «Кредитні ініціативи».
Звернуто стягнено на предмет іпотеки,
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2,
відповідно до договору іпотеки №
2301/0107/88-749-Z від 18 січня 2007 року, шляхом
проведення прилюдних торгів згідно із
Законом України «Про виконавче
провадження» з початковою ціною
предмета іпотеки, встановленою на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі майна на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №
2301/0107/88-749 від 16 січня 2007 року на
загальну суму 233 783 грн
20 коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. У касаційній скарзі
ліквідатор фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 арбітражний
керуючий Голінний А.М. порушує питання
про скасування ухвалених у справі
судових рішень, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права, із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав. Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено право вимоги до ОСОБА_2 за
іпотечним договором № 2301/0107/88-749-Z від 18
січня 2007 року. Апеляційний суд не
погодився з такими висновками суду
першої інстанції та дійшов висновку, що
позовні вимоги ТОВ «Кредитні
ініціативи» про звернення стягнення на
предмет іпотеки є обґрунтованими і
підлягають задоволенню. Проте
повністю погодитися з такими
висновками не можна. Згідно зі ст. ст. 51,
52 ЦК України фізична особа -
підприємець відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення. Фізична особа - підприємець,
яка перебуває у шлюбі, відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
особистим майном і часткою у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка належатиме їй при поділі цього
майна. Фізична особа, яка неспроможна
задовольнити вимоги кредиторів,
пов'язані із здійсненням нею
підприємницької діяльності, може бути
визнана банкрутом у порядку,
встановленому законом. Відповідно до ч.
ч. 8, 9 ст. 90, ч. 1 ст. 91 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у разі визнання фізичної особи -
підприємця банкрутом до складу
ліквідаційної маси не включається
майно фізичної особи - підприємця, на
яке згідно з цивільним процесуальним
законодавством України не може бути
звернено стягнення, та майно, яке
перебуває у заставі з підстав, не
пов'язаних із здійсненням такою особою
підприємницької діяльності. Перелік
майна фізичної особи - підприємця, яке
виключається із складу ліквідаційної
маси відповідно до положень цієї
частини, затверджується господарським
судом, про що виноситься ухвала, яка
може бути оскаржена у встановленому
порядку. Одночасно з прийняттям заяви
про порушення справи про банкрутство
фізичної особи - підприємця
господарський суд накладає арешт на
майно фізичної особи - підприємця, за
винятком майна, на яке згідно із
законодавством України не може бути
звернено стягнення, та майна, що
перебуває в заставі з підстав, не
пов'язаних із здійсненням такою особою
підприємницької діяльності.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України
сторони до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті, зобов'язані повідомити
суд про всі відомі їм рішення судів, що
стосуються предмета спору, а також про
всі відомі їм незавершені судові
провадження, що стосуються предмета
спору. Місцевим судом встановлено і не
заперечується сторонами, що 16 січня 2007
року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір №
2301/0107/88-749, за яким ОСОБА_2 отримала
кредит у розмірі 100 тис. грн. під 19 %
річних, з кінцевим терміном повернення
цих коштів до 15 січня 2017 року. Виконання
кредитної угоди забезпечено договором
іпотеки від 18 січня 2007 року, за яким
позичальник передав кредитору в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язання
по поверненню отриманих у кредит
коштів позичальник не виконує. Із
касаційної скарги та додатків до неї
вбачається, що ухвалою господарського
суду Черкаської області від 09 грудня 2010
року у справі №10/2456 порушено справу про
банкрутство фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2, а
постановою цього ж суду від 20
вересня 2011 року її визнано банкрутом. 11
серпня 2011 року обрано комітет
кредиторів, до якого включено ПАТ
«Сведбанк». Із справи також вбачається,
що в порушення вимог ст. 131 ЦПК України
сторони у справі - кредитор та боржник -
не повідомили місцевий суд про
порушення відносно відповідачки
господарської справи. Внаслідок
невиконання сторонами процесуального
обов'язку повідомити суд до початку
розгляду справи по суті, про всі відомі
їм рішення судів, що стосуються
предмету спору, а також про всі відомі
їм незавершені судові провадження, що
стосуються предмету спору, місцевий
суд не мав процесуальної можливості
перевірити, чи не включено спірне майно
до складу ліквідаційної маси. Не
був повідомлений про зазначені
обставини і суд апеляційної інстанції
при перевірці законності та
обґрунтованості рішення місцевого
суду. Оскільки судами
не встановлені всі обставини у справі
і, зокрема, не перевірено, чи не
включено спірне майно до складу
ліквідаційної маси у зв'язку із
визнанням банкрутом фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2, то ухвалені у справі рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу
ліквідатора фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 арбітражного
керуючого Голінного Андрія
Михайловича задовольнити частково.
Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 16 жовтня 2013 року скасувати,
а справу направити на новий
апеляційний розгляд.
Ухвала оскарженню не
підлягає.Головуючий:
Макарчук М.А.
Судді:
Леванчук А.О.

Мазур
Л.М.
Маляренко А.В.

Нагорняк В.А.