Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/111/14-ц

№пр. 2/384/35/2014

15 квітня 2014 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді:
Сорокіної
О.О.

при секретарі:
Чикрижову В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні та розпорядженні
майном,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача посилаючись на
те, що з грудня 1991 року вона проживала
без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2. За час
цивільного шлюбу спільних дітей з
відповідачем не було. До знайомства і
спільного проживання з відповідачем в
с. Липняжка Добровеличківського
району Кіровоградської області на
поселенні цукрового заводу в будинку
АДРЕСА_1 в якій проживала разом з
родиною. Відповідно до рішення
Вільшанської селищної ради за №10 від
19.02.1993 року їй було виділено земельну
ділянку площею 700 кв.м., розташовану по
АДРЕСА_2 під індивідуальне будівництво.
Не маючи коштів на будівництво
будинку, вона продала належну їй
квартиру в с. Липняжки, про що свідчить
договір купівлі-продажу від 15.04.1994 року
і отримані кошти використала на
будівництво вищевказаного будинку.
17.08.1995 року відповідно до акту прийомки
в експлуатацію закінченого
будівництва жилого будинку і
господарчих приміщень індивідуального
забудовника житловий будинок по
АДРЕСА_2 було прийнято до експлуатації.
Згідно свідоцтва №354 на право
особистої власності на житловий
будинок від 12.02.1996 року, житловий
будинок по АДРЕСА_2 належить їй на праві
особистої власності. В даному
житловому будинку зареєстровані вона
та відповідач, однак з 29.06.2012 року вона
не проживає за місцем своєї реєстрації
в належному їй будинку по АДРЕСА_2, так
як відповідач вигнав її з дому і вона
змушена проживати в будинку сина по
АДРЕСА_3 За цей час вона неодноразово
намагалась повернутись до себе додому,
але відповідач чинить їй перешкоди в
користуванні і розпорядженні належним
їй майном, а саме: замінив усі замки як
від вхідних дверей в будинок, так і
підсобних приміщень, відмовляється
надати їй ключ від нових замків, не
допускає її до будинку та виганяє.
Позивачка вказує, що вона неодноразово
зверталась за допомогою до
Вільшанської селищної ради,
Вільшанського РВ УМВС України в
Кіровоградській області, але допомоги
їй не надали. На даний час відповідач
продовжує чинити їй перешкоди в
користуванні належним їй будинком,
потрапити до якого вона не може.

В судовому засіданні представник
позивача та позивачка позовні вимоги
підтримали, просили суд зобов"язати
відповідача надати позивачці комплект
ключів від будинку і підсобних
приміщень, розташованих за адресою
АДРЕСА_2 та зобов"язати відповідача не
чинити перешкоди позивачці у
користуванні та розпорядженні
вищевказаним будинком, крім цього
просили стягнути з відповідача на
користь позивачки понесені судові
витрати по оплаті судового збору. Поряд
з цим, відмовилися щодо стягнення з
відповідача витрат на правову допомогу
в розмірі 500 грн..

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав повністю, просив постановити
рішення в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України.
Згідно з
ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.
Визнання
відповідачем пред»явленого позову є
безумовним, не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб. Наслідки визнання позову,
передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України
відповідачу відомі та зрозумілі.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.
Судом
встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено,
що ОСОБА_1 на праві особистої власності
належить будинок, розташований по
АДРЕСА_2 що підтверджується копією
свідоцтва №354 на право особистої
власності на жилий будинок, виданого 12
лютого 1996 року на підставі рішення
виконкому Вільшанської селищної ради
№8 від 02 лютого 1996 року (а.с.8).
Згідно зі ст.317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно зі ст. 386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб»єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено,
що громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст.155 ЖК України жилі
будинки (квартири), що є у приватній
власності громадян, не може бути в
них вилучено, власника не може бути
позбавлено

права користування жилим будинком
(квартирою).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач чинить позивачці перешкоди
у користуванні будинком, не надає
ключів від вхідних дверей, що
перешкоджає їй вільно користуватися
житлом, про що свідчать неодноразові
звернення позивачки з даного приводу
до Вільшанського РВУМВС України в
Кіровоградській області, Вільшанської
селищної ради Кіровоградської області
та результати їх розгляду (а.с.11-17).

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що зібрані у
справі докази та їх належна оцінка,
вказують на наявність підстав для
задоволення позову, оскільки
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги позивачки мали місце і
підтверджуються письмовими
матеріалами справи.

Частиною першою ст. 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до тієї частини
позовних вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Як вбачається з наданої квитанції 101/108
ВАТ «Ощадбанк» Кіровоградського ОУ ОБУ
позивачка за подання до суду позову
про усунення перешкод в користуванні
та розпорядженні майном і стягнення
завданої моральної шкоди сплатила
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..
Однак, в судовому засіданні позивачка
від позовних вимог про стягнення з
ОСОБА_2 на її користь моральної шкоди
відмовилася, внаслідок чого
провадження у цій частині ухвалою суду
було закрито у зв»язку з відмовою від
позову.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягненню 121 грн. 80 коп.
понесених нею судових витрат по оплаті
судового збору.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 316, 321, 383, 386, 391 ЦК
України, ст.ст.150, 155 Житлового кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 81, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні та
розпорядженні майном - задовольнити
повністю.

Зобов"язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1
комплект ключів від будинку і
підсобних приміщень, розташованих за
адресою АДРЕСА_2.

Зобов"язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні
будинком, який розташований за адресою
АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121
грн. 80 коп. понесених судових витрат по
оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя