Суддя: Марченко Н. Ю.
Справа № 253/46/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

4 квітня 2014 року
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки Донецької області в складі:
головуючого - судді Марченко Н.Ю. при
секретарі Сердцовій К.Є., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Горлівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Горлівської міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач
ОСОБА_1 просить визнати за ним право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті його матері
ОСОБА_2 на житловий будинок,
розташований за адресо: АДРЕСА_1 літ.
«А-1» загальною площею 65,3 кв.м., житловою
площею 33,2 кв.м., прибудову літ. «а»,
погріб літ. «а1», ганок літ. «а2», гараж
літ. «Б», погріб літ. «б», літню кухню
літ. «В», ганок літ. «в1», убиральню літ.
«Г», сарай літ. «Д», навіс літ. «Е»,
огорожі № 1, № 2, № 3, № 4, ворота № 5,
вимощення І. Позивач посилається на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати
ОСОБА_2, яка була зареєстрована та
мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Після її
смерті залишилася спадщина у вигляді
вищевказаного будинку. Даний будинок
належав ОСОБА_3 на підставі договору
про надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності від 28.12.1957
року, посвідченого Першою Горлівською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим номером 22868. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер. Після його смерті
спадщину прийняла ОСОБА_2, яка
перебувала з ним у зареєстрованому
шлюбі з 18.10.1967 року та постійно мешкала
в даному будинку. 16 серпня 2013 року він
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_2, але постановою
державного нотаріуса Першої
Горлівської державної нотаріальної
контори йому відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за тих
підстав, що право власності ОСОБА_3 на
житловий будинок АДРЕСА_1 належним
чином не зареєстроване.

Представник позивача ОСОБА_4 у
судове засідання не з'явився, надав
суду заяву, в якій позовні вимоги
підтримав та просив справу розглядати
в його відсутність.

Представник відповідача -
Горлівської міської ради в судове
засідання не з'явився, до суду надійшла
заява за підписом міського голови,
відповідно до якої Горлівська міська
рада визнає позов в повному обсязі,
оскільки права та інтереси
територіальної громади міста не
порушені, та просить справу розглядати
без участі свого представника.

Суд, з'ясувавши всі обставини
справи та перевіривши їх доказами,
приходить до висновку про задоволення
позову за наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено,
що згідно договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності від 28 грудня
1957 року ОСОБА_3 на підставі рішення
виконкому Центрально-Міської ради м.
Горлівки № 106 від 27 серпня 1957 року була
надана на праві безстрокового
користування земельна ділянка по вул.
Стаханова, 211 загальною площею 540 кв.м.
для будівництва житлового будинку.
Крім того, 21 вересня 1957 року ОСОБА_3 був
виданий дозвіл на виконання
будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки КП
«Горлівське міське бюро технічної
інвентаризації» від 12.11.2013 року № 1136
вулиця АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_1.

Згідно акту прийому в
експлуатацію закінченого будівництвом
індивідуального домоволодіння від 13
жовтня 1973 року, затвердженого головою
виконкому Центрально-Міської районної
ради депутатів 29 жовтня 1973 року,
домоволодіння АДРЕСА_1 було прийнято в
експлуатацію.

На час прийняття спірного будинку
в експлуатацію питання набуття права
власності регулювалися Цивільним
кодексом України 1963 року, положення
якого не пов'язували набуття права
власності на житловий будинок
безпосередньо з його державною
реєстрацією.

Порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
регулювався Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженою
Міністерством комунального
господарства Української РСР 31 січня
1966 року, відповідно до пп. 6-7 якої
підлягали реєстрації всі будинки і
домоволодіння, у тому числі належні
громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалась вона на
підставі документів, що встановлюють
право власності (правовстановлюючих
документів, перелік яких додано до
вказаної Інструкції).

Зокрема, за пп. 4, 10 цього переліку
таким правовстановлюючим документом
про право власності на жилий будинок є
договори про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва і експлуатації будівель,
затверджений виконавчим комітетом
місцевої ради народних депутатів акт
державної комісії про прийняття
будинку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту
затвердження виконавчим комітетом
місцевої ради народних депутатів акту
державної комісії про прийняття
збудованого громадянином житлового
будинку цей громадянин набув статусу
власника житлового будинку та згідно
зі ст. 86 ЦК України 1963 року він набув
право володіння, користування й
розпорядження цим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, виданого Міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Горлівського міського управління
юстиції, актовий запис № 2344.

Суд вважає, що оскільки спірний
житловий будинок у встановленому на
той час порядку був введений в
експлуатацію, він є об'єктом права
власності, а отже, і об'єктом
спадкування після смерті ОСОБА_3

У відповідності до ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218
ЦК України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Статтею 1261 ЦК України
передбачено, що у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той із подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК
України).

Згідно відомостей, наданих суду Першою
Горлівською Державною нотаріальною
конторою, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 ніхто з питань спадщини не
звертався.

Як вбачається з матеріалів
справи, на час смерті ОСОБА_3 останній
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб, виданого 18 квітня
1967 року Міським будинком одруження м.
Горлівки від 412.

Крім того, згідно копії домової
книги прописки громадян, що проживають
у АДРЕСА_1, на час смерті ОСОБА_3 дружина
ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована
з ним за вказаною адресою.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України
ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла
спадщину після смерті свого чоловіка
ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, виданого Міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Горлівського міського управління
юстиції, актовий запис № 701.

Після смерті ОСОБА_2 16 серпня 2013
року до нотаріальної контори з заявою
про прийняття спадщини звернувся її
син - позивач ОСОБА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження та інформаційною довідкою
зі спадкового реєстру (спадкова справа
№ 705-2013).

Отже позивач у встановленому
законом порядку прийняв спадщину, що
відкрилася після смерті його матері
ОСОБА_2

Проте постановою державного
нотаріуса Першої Горлівської
державної нотаріальної контори
Алперіної О.Ю. від 16 грудня 2013 року
позивачу відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом, яке
належало померлому ОСОБА_3, спадкоємцем
якого була дружина ОСОБА_2, яка фактично
прийняла спадщину, але не оформила
своїх спадкових прав, у зв'язку з тим, що
право власності на спадкове майно
належним чином не було зареєстроване
за померлим.

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно відомості про право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
відсутні.

Враховуючи, що будівництво
житлового будинку, який є об'єктом
спадщини, відбувалося відповідно до
чинного на час його будівництва
законодавства на відведеній у
встановленому порядку земельній
ділянці на підставі наданого
виконавчим комітетом дозволу на його
будівництво (тобто будинок не є
самовільним будівництвом у розумінні
ст. 105 ЦК УРСР) і на момент смерті
забудовника цей будинок був повністю
збудований і прийнятий в експлуатацію,
дружина померлого у відповідності до
вимог спадкового законодавства,
діючого на час відкриття спадщини,
вважається такою, що прийняла спадщину,
оскільки протягом установленого
строку не відмовилася від прийняття
спадщини, та позивач як спадкоємець
першої черги також у встановленому
порядку прийняв спадщину після смерті
матері, суд вважає можливим визнати за
ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за законом на житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 з відповідними прибудовами та
спорудами.

На підставі ст. ст. 328, 1261, 1268-1270 ЦК
України та керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-1» загальною
площею 65,3 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м.,
прибудову літ. «а», погріб літ. «а1»,
ганок літ. «а2», гараж літ. «Б», погріб
літ. «б», літню кухню літ. «В», ганок літ.
«в1», убиральню літ. «Г», сарай літ. «Д»,
навіс літ. «Е», огорожі № 1, № 2, № 3, № 4,
ворота № 5, вимощення І.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з для
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н. Ю.
Марченко