Номер провадження: 22-ц/785/3832/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Процик М.В.,

при секретарі - Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове Товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус» до ОСОБА_4, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
про визнання недійсним договору
страхування, за апеляційною скаргою
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове Товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус» на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 10 лютого 2014
року,

встановила:

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 10.02.14 р. (а. с. 53 - 55
зворотна сторона) у задоволенні
вищевказаного позову товариства з
додатковою відповідальністю «Страхове
Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» (далі -
Страхове товариство) відмовлено.

В апеляційній скарзі страхове
товариство просить рішення суду першої
інстанції скасувати. Ухвалити нове
рішення про задоволення позову.
Посилається на те, що рішення ухвалено
з порушенням норм матеріального (ст. ст.
203, 215, 232, 236, 241 ЦК України, Положення про
порядок провадження діяльності
страховими посередниками,
затвердженого постановою КМ України
від 18.12.96 р. № 1523) та процесуального (ст.
213 ЦПК України) права: - бланк страхового
полісу наказом страхового товариства
від 28.11.12 р. було визнано недійсним, про
що було повідомлено МТСБУ, з можливістю
публічного знайомлення, розміщене
відповідне оголошення у газеті
«Одеські вісті» від 28.11.12 р.; - укладеним
між страховим товариством договором
доручення визначено, що перелік дій які
може вчиняти ОСОБА_7 оговорюється у
виданій довіреності. Довіреність
ОСОБА_7 не видавалася; - ОСОБА_7 не вніс
страховий платіж за полісом у касу
страхового товариства або на його
розрахунковий рахунок, що свідчить про
дії ОСОБА_7 всупереч інтересам
страхового товариства; - помилковим є
посилання суду на можливість визнання
договору недійсним у випадку наявності
зловмисної домовленості представників
обох сторін, в той час як це можливо у
випадку зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною; - Положення про порядок
провадження діяльності страховими
посередниками стосується діяльності
страхового агента, який є суб'єктом
підприємницької діяльності.

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав доводи та вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_4 письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
надав. В судовому засіданні погодився з
доводами апеляційної скарги, вважав, що
вона підлягає задоволенню. Пояснив, що
договір було укладено за звичних
обставин. Він рухався на автомобілі.
Побачив на обочині автомобіль з
оголошенням про укладання договорів
страхування цивільно-правової
відповідальності. Зупинився та
переговорив з ОСОБА_7. Потім передав
гроші ОСОБА_7, підписав поліс. ОСОБА_7
отримав гроші, підписав поліс і передав
його йому.

Представник третьої особи ОСОБА_7
вважав необхідним апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін. Посилався
на необґрунтованість скарги.
Підтвердив обставини укладання
договору страхування, які викладені в
рішенні суду.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову товариства з
додатковою відповідальністю «Страхове
Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус», суд першої
інстанції виходив з того, що під час
укладання договору страхування ОСОБА_7
діяв як страховий агент страхового
товариства на підставі укладеного між
ним та страховим товариством Договору
доручення № 0042 ДВК від 01.02.12 р.. На
виконання умов договору доручення
ОСОБА_7 отримав від страхового
товариства за актом прийому-передачі
поліси страхування, в тому числі. №
АВ/3206626, який було використано під час
укладання договору страхування із
ОСОБА_4. Страхове товариство не
здійснювало належного контролю за
діяльністю ОСОБА_7. Визнанням договору
страхування недійсним страхове
товариство намагається уникнути
цивільно-правової відповідальності за
укладеним договором страхування (а. с. 54
зворотна сторона - 55 зворотна сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позову. Висновки
суду відповідають обставинам справи,
вимогам діючого законодавства України
(ст. ст. 203, 215, 232, 241, 979 - 984 ЦК України, ст.
ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи
апеляційної скарги не спростовують
вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Висновки суду першої інстанції
зроблені, відповідні правовідносини
між сторонами встановлені на підставі
наявних у справі і наданих сторонами
доказів.

Судом правильно встановлено, що 01.02.12
р. (а. с. 10) між товариством з додатковою
відповідальністю «Страхове Товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус» (Страховик) та ОСОБА_7
(Страховий агент) було укладено договір
доручення № 0042 ДВК. Предметом
вказаного договору є укладання
договорів страхування. Договором
доручення передбачено, що Страховий
агент має право: укладати від імені
страховика договори страхування (п.
2.1.2); отримувати від Страхувальника
страхові платежі (п. 2.1.4). Страховий
агент зобов'язаний: особисто
виконувати дії, на які він
уповноважений Страховиком (п. 2.2.2);
забезпечити зберігання і
правомірність використання бланків
договорів страхування та страхових
полісів (п. 2.2.4); оформляти договори
страхування протягом одного дня з
моменту внесення страхового платежу в
касу Страховика чи на його поточний
рахунок (п. 2.2.5); щодекадно представляти
Страховику звіти по реалізованим
анульованим бланкам страхових полісів,
їх залишку (п. 2.2.7). Страховик має право:
перевіряти записи, книги, рахунки та
інші документи Страхового агента, що
пов'язанні з укладанням та
обслуговуванням договорів страхування
(п. 2.3.1). Страховий агент несе
відповідальність у повному обсязі за
шкоду, заподіяну Страховику (п. 5.1).
Страховий агент несе особисту
відповідальність за вчинення
юридичних дій, на які він уповноважений
цим договором (п. 5.2).

За актом від 09.04.12 р. (а. с. 11) ОСОБА_7
отримав від страхового товариства
бланки полісів добровільного
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

12.05.12 р. ОСОБА_7, як страховий агент
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове Товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус», уклав із ОСОБА_4 договір
добровільного страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Про що свідчить заповнений,
підписаний сторонами поліс № АВ/3206626.

Судом правильно встановлено
наявність між сторонами правовідносин
страхування.

За правилами, передбаченими ст. ст. 979,
980, 981, 982, 983 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові)
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані, зокрема,
з відшкодуванням шкоди, завданої
страхувальником (страхування
відповідальності). Договір страхування
укладається у письмовій формі. Договір
страхування може укладатися шляхом
видачі страховиком страхувальникові
страхового свідоцтва (поліса,
сертифіката). Істотними умовами
договору страхування є предмет
договору страхування, страховий
випадок, розмір грошової суми, в межах
якої страховик зобов'язаний провести
виплату у разі настання страхового
випадку (страхова сума), розмір
страхового платежу і строки його
сплати, строк договору та інші умови,
визначені актами цивільного
законодавства. Договір страхування
набирає чинності з моменту внесення
страхувальником першого страхового
платежу, якщо інше не встановлено
договором.

Апелянт не надав суду доказів, які б
спростовували вищевказані висновки
суду першої інстанції. Довід апелянта
про те, що укладеним між страховим
товариством договором доручення
визначено, що перелік дій які може
вчиняти ОСОБА_7 оговорюється у виданій
довіреності, а довіреність ОСОБА_7 не
видавалася є безпідставним.
Представництво може виникати, зокрема,
на підставі договору (ч. 3 ст. 237 ЦК
України). Представництво, яке
ґрунтується на договорі, може
здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244
ЦК України). Таким чином, діюче
законодавство України не виключає
можливості виникнення правовідносин
представництва тільки на підставі
договору. ОСОБА_7 діяв як страховий
агент від імені страхового товариства
на підставі договору, яким прямо
передбачено можливість укладання
страховим агентом договорів
страхування, що не суперечить
вищевказаним нормам діючого
законодавства.

Доводи апелянта про визнання бланку
страхового полісу наказом страхового
товариства недійсним, повідомлення про
це МТСБУ, розміщення відповідного
оголошення у газеті «Одеські вісті» не
можуть бути прийняті до уваги. Всі ці
дії відбувалися після підписання та
видачі страхового полісу (12.05.12 р.).
Визнання укладеного, двостороннього
договору недійсним в односторонньому
порядку не передбачено діючим
законодавством.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7
не вніс страховий платіж за полісом у
касу страхового товариства або на його
розрахунковий рахунок, суперечать
положенням ст. 983 ЦК України про те, що
договір страхування набуває чинності з
моменту внесення страхового платежу.
Відповідно до полісу страхування
ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 страховий
платіж у сумі - 331,20 грн.. За невнесення
ОСОБА_7 суми отриманого страхового
платежу до каси страховика передбачена
відповідальність згідно умов договору
доручення (п. 5.10). Крім того, договором
доручення передбачена
відповідальність Страхового агента
перед Страховиком у повному обсязі за
заподіяну шкоду (п. 5.1), у разі набуття
Страховиком зобов'язання сплатити
страхове відшкодування (п. п. 10).

Доводи апелянта про можливість
визнання недійсним договору у випадку
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною
суперечать матеріалам справи.
Зловмисна домовленість ОСОБА_4 із
ОСОБА_7 не доведена.

Колегія суддів погоджується з
доводами апелянта про те, що Положення
про порядок провадження діяльності
страховими посередниками, затверджене
постановою КМ України від 18.12.96 р. № 1523,
дійсно стосується діяльності
страхових посередників (страхових
агентів, страхових брокерів), які є
суб'єктом підприємницької діяльності.
Однак, це порушення не призвело до
неправильного вирішення справи (ч. 2 ст.
308 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
ухвалив рішення на підставі наданих
сторонами та досліджених у судовому
засіданні доказів, повно, всебічно і
об'єктивно з'ясувавши обставини, на які
посилалися сторони як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд надав
оцінку наявним доказам з врахуванням
їх належності, допустимості і
достовірності, з врахуванням їх
достатності та взаємного зв'язку в їх
сукупності. Суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове Товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус». Рішення суду є справедливим,
законним та обґрунтованим. Підстави
для його скасування, зміни в межах
доводів апеляційної скарги товариства
з додатковою відповідальністю
«Страхове Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю «Страхове
Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» - відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 10 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П.
Заїкін

Судді:
Л. А.
Гірняк

М. В.
Процик