Справа № 638/5139/14-ц
Провадження № 2/638/3213/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 квітня 2014 року суддя Дзержинського
районного суду міста Харкова Цвірюк
Д.В., розглянувши матеріали цивільної
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та встановлення місця
проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Дзержинського районного суду м.
Харкова із позовом про розірвання
шлюбу з ОСОБА_2 та встановлення місця
проживання дітей.

Суддею встановлено, що позовна заява
подана без додержання вимог,
викладених у ст. 119 ЦПК України, а саме:
позовна заява не містить зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, на яку посилається позивач у
позові.

Так, зокрема, позивачем зазначено, що з
2014 року подружжя припинило
шлюбно-сімейні відносини, спільне
господарство не ведуть, однак доказів
цієї обставини суду не надано.

Згідно ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна
заява повинна відповідати іншим
вимогам, встановленим в законодавстві.

Постановою Пленуму Верховного суду
України №11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що суди повинні вимагати від осіб, що
подали заяву, повного викладення
обставин, якими обґрунтовуються дані
вимоги, й посилання на засоби їх
доказування. У заяві про розірвання
шлюбу, окрім іншого, має бути зазначено,
пропозиції щодо участі подружжя в
утриманні та вихованні неповнолітніх
дітей після розірвання шлюбу. До заяви
додаються, окрім іншого, довідки щодо
розміру заробітку та інших доходів,
свідоцтво про реєстрацію шлюбу
(оригінал).

Якщо заява не відповідає вимогам
закону, слід застосовувати правила ст.
121 ЦПК України.

Всупереч вимог закону, вищевказані
обставини не були викладені у позові та
не було долучено довідку щодо розміру
заробітку позивачки та інших доходів,
оригінал свідоцтва про реєстрацію
шлюбу, тому суд застосовує положення
ст. 121 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК
України, позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Як вбачається з позовної заяви,
відповідач зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, що територіально не
відноситься до дислокації
Дзержинського району міста Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України,
позови про розірвання шлюбу можуть
пред'являтися за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування позивача
також у разі, якщо на його утриманні є
малолітні або неповнолітні діти або
якщо він не може за станом здоров'я чи з
інших поважних причин виїхати до місця
проживання відповідача. За
домовленістю подружжя справа може
розглядатися за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування будь-кого з
них.

Позовна заява подана без дотримання
вимог, викладених у ст. 119 ЦПК, а саме: до
заяви позивачем не додано доказів, що
на його утриманні є малолітні або
неповнолітні діти або що він не може за
станом здоров'я чи з інших поважних
причин виїхати до місця проживання
відповідача або домовленості подружжя
що справа може розглядатися за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування будь-кого з них.

Копія свідоцтва про народження дитини
не може свідчити, що на утриманні у
позивача є неповнолітні діти.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.19
Сімейного кодексу України, при
розгляді судом спорів щодо місця
проживання дитини обов'язковою є
участь органу опіки та піклування, який
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Позивачу необхідно визначитись з
повним складом осіб, які беруть участь
у справі.

Також позивачка не виклала обставини
про те, що місце проживання дітей не
встановлено за згодою подружжя (в
позові вказує, що дітей необхідно
залишити з позивачкою). Немає посилання
на докази цього, а саме: доказів
звернення позивачки до служби у
справах дітей в порядку передбаченому
п.72 Постанови Кабінету Міністрів
України від 24.09.2008 року зі змінами
«Питання діяльності органів опіки та
піклування, пов'язаної із захистом прав
дитини». Тому як надалі в суді для
розгляду цих позовних вимог необхідно
отримати висновок органу опіки і
піклування з цього питання, який не
буде зроблено без звернення до цієї
служби. Крім того, у позовній заяві
немає посилання на докази того, що
відповідач не згоден на проживання
дитини з позивачкою. Тобто в матеріалах
позовної заяви відсутні докази
наявності спору щодо визначення місця
проживання дітей.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 121 ЦПК
України, суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119, 120 цього Кодексу,
сплатить суму судового збору, позовна
заява вважається поданою в день
первісного її подання до суду. Інакше
заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, вказані
обставини позбавляють можливості
відкрити провадження у справі.

Керуючись статями 119, 121 ЦПК України,
суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та встановлення місця
проживання дітей - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків п'ять днів з дня отримання
ним ухвали, інакше позовна заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Д.В.Цвірюк