РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Руденко
В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради про припинення права
власності та визнання права власності
за набувальною давністю, третя особа:
четверта Дніпропетровська державна
нотаріальна контора,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, зазначивши, що він є
власником 19/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_1. Вказана частина домоволодіння
належала його бабусі - ОСОБА_2, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Свідоцтва про
право особистої власності на
домоволодіння від 07 липня 1969 року.
Спадкоємцем ОСОБА_2 за законом був її
син і його батько - ОСОБА_3, який
спадщину прийняв, але не оформив своїх
спадкових прав і помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Інша 19/50 частина домоволодіння на
підставі цього ж самого Свідоцтва про
право особистої власності на
домоволодіння від 07 липня 1969 року
належала рідній сестрі ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4 була
самотньою жінкою і найближчою
спадкоємицею була її сестра ОСОБА_2.
Вони були сестрами по матері та батько
ОСОБА_2 ОСОБА_8 у довоєнні часи удочерив
ОСОБА_4 і дав їй своє прізвище. Після
смерті ОСОБА_4 у 1989 році в домоволодінні
залишилась проживати зі своєю родиною
ОСОБА_2 до самої своєї смерті в
ІНФОРМАЦІЯ_1. Від дня смерті ОСОБА_4, яку
поховала ОСОБА_2, родина позивача
відкрито користувалась всіма
приміщеннями домоволодіння і в тому
числі тими, які раніше належали ОСОБА_4
Строк набувальної давності вже
перевищує 12 років. У зв'язку з чим
позивач просить суд визнати за ним
право власності за набувальною
давністю на 19/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила суд їх задовольнити, надала
суду пояснення аналогічні викладеним в
змісті позовної заяви.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
оскільки вважала,що відсутні підстави
для набуття позивачем права власності
за набувальною давністю. Просила у
позові відмовити.

Вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що бабусі позивача -
ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, на
підставі Свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння від 07 липня
1969 року, виданого АНД районним відділом
комунального господарства виконавчого
комітету Амур-Нижньодніпровської
районної Ради депутатів трудящих № 677
від 14 липня 1965 року та № 1642 від 18 червня
1969 року, зареєстрованого в КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» 09 липня 1969
року, записаного в реєстрову книгу №
167-79, реєстраційний № 26559639, належало 19/50
частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Спадкоємцем ОСОБА_2 за законом був її
син і батько позивача - ОСОБА_3, який
спадщину прийняв, але не оформив своїх
спадкових прав і помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

27 червня 2009 року позивач отримав
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті батька на 19/50
частин домоволодіння АДРЕСА_1. Інша 19/50
частина домоволодіння на підставі
цього ж самого Свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння
від 07 липня 1969 року належала ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті
останньої, ОСОБА_2 та члени її сімї, в
тому числі і батько позивача,
залишились проживати у спірному
будинку, разом з батьком позивача. Сам
позивач зареєстрований у вказаному
домоволодінні та фактично проживає там
з 30.09.2003 року. Данні обставини
підтверджуються відомостями домової
книги.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10-ти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність).

Беручи до уваги вищевикладене, суд,
враховуючи те, що позивач дійсно
проживає у спірному будинку більше 10
років, таким чином добросовісно
володіє спірним майном, є
добросовісним набувачем, вважає що
позовні вимоги щодо визнання права
власності на вищезазначену частину
домоволодіння за позивачем за
набувальною давністю підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає,
що судові витрати слід покласти на
позивача, оскільки визнання права
власності за набувальною давністю
можливе лише в судовому порядку
відповідно до вимог ст. 344 ЦК України.

Суд не приймає до уваги заперечення
проти позову представника відповідача,
оскільки вони спростовуються
вищенаведеними доказами.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст.10, 60, 130,
214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності на частину
домоволодіння за набувальною давністю
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, за
набувальною давністю право власності
на 19/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1,
яке складається з житлового будинку
літ.А-1 житловою площею 21,6 кв.м.,
загальною площею 45,6 кв.м., житлового
будинку літ.Б-1 житловою площею 12,7 кв.м.,
загальною площею 29,7 кв.м., душу
літ.Г,З,убиральні літ.Д,И сараю
літ.Ж,споруд №1-7,І, що належали ОСОБА_4,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судові витрати покласти на
позивача.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: