Провадження №
Єдиний унікальний № 742/1920/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м.
Прилуки

Прилуцький
міськрайонний Чернігівської області

в складі: головуючого судді
- Павлов В.Г.,

секретаря
- Хотінь Ж.О.,

за участі відповідача
- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Прилуки Чернігівської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року позивач - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з
цивільним позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № CNХRRХ09240004 від
10.08.2008 року в розмірі 24 234 грн 19 к. та
судового збору в розмірі 243 грн 60 к.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що 10.08.2008 року між ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № CNХRRХ09240004,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит в розмірі 6 551 грн 35 к. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 12,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов'язання виконав
повністю, проте позичальник належним
чином не виконує умови укладеного
кредитного договору в зв'язку з чим,
станом на 22.01.2014 року, перед позивачем
виникла заборгованість по сплаті
кредиту в сумі 24 234 грн 19 к., що й
зумовило останнього звернутись до суду
за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
категорично заперечував щодо
задоволення заявлених до нього
позовних вимог, наполягаючи на
зменшенні розміру неустойки та
застосуванні наслідків спливу строку
позовної давності звернення ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» з цивільним позовом про
стягнення заборгованості /а.с.36-37/.

Представник позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи /а.с.41/, в судове
засідання не з'явився, завчасно
надіславши до канцелярії суду заяву
про проведення розгляду справи у його
відсутності, позовні вимоги підтримав
у повному обсязі /а.с.42/.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяви по суті, суд,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

В судовому засіданні на підставі
належних та достовірних доказів
встановлено, що 10.08.2008 року між ОСОБА_1
та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» фактично був
укладений кредитний договір №
CNХRRХ09240004, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі 6 551
грн 35 к. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом /а.с.7,8,9-13/.

Укладений із банком кредитний договір
відповідач в судовому порядку не
оспорював, у зв'язку з чим, він
відповідно до вимог ст.204 ЦК України є
правомірним.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 умов
договору, станом на 22.01.2014 року, перед
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникла
заборгованість в загальній сумі - 24 234
грн 19 к., яка складається з
заборгованості за кредитом - 1 718 грн 32
к., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 40 грн 21 к.,
заборгованості по комісії - 49 грн 14 к.,
заборгованості по пені - 20 796 грн 32 к.,
заборгованості по штрафам - 500 грн
(фіксована частина) та 1 130 грн 20 к.
(процентна складова), що
підтверджується розрахунком /а.с.5-6/.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша кредитна
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору, який є обов'язковим для
виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і
вимог законодавства. Крім того, згідно
із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідач, з огляду на положення ч.1
ст.612 ЦК України, станом на 22.01.2014 року
порушив умови договору від 10.08.2008 року,
належним чином не виконавши взяті на
себе зобов'язання, що підтверджується
розрахунком заборгованості, який
міститься в матеріалах справи і
правильність нарахування якого
сторонами не оспорюється /а.с.5-6/.

Протягом розгляду цивільної справи
відповідач ОСОБА_1 не скористався
своїми процесуальними правами та не
надала до суду жодного належного та
допустимого доказу, який би містив
інформацію щодо предмету доказування,
в підтвердження своєчасного виконання
своїх зобов'язань за укладеним
кредитним договором.

Безпідставними є доводи відповідача
щодо спливу строку позовної давності
звернення позивача з даним цивільним
позовом оскільки як вбачається з п.5.5
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
(Стандарт) термін позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюється
сторонами тривалістю 5 років.

Оскільки встановлена законом загальна
позовна давність у три роки була
збільшена за домовленістю сторін
відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до
п'яти років, перебіг п'ятирічного
строку позовної давності для банку
розпочався з 10.08.2009 року.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання, а тому звернення ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» в травні 2014 року до суду з
позовом про стягнення заборгованості
відбулося в межах строку позовної
давності, встановленого за
домовленістю сторін і правових підстав
для відмови у задоволенні позову у
зв'язку з закінченням загального
строку позовної давності для звернення
до суду з позовом не вбачається.

Посилання відповідача на ст.11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
/далі-Закону/, якою кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, також не заслуговують на
увагу, оскільки згідно п.31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
ця вимога стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Разом з тим, відповідно до приписів п.6
ч.1 статті 3 ЦК України загальними
засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Враховуючи приписи ч.4 ст.42 Конституції
України та положення ч.3 ст.551 ЦК
України, відповідно до якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, а також зважаючи на
правову позицію, викладену в рішенні
Конституційного Суду України № 7-рп/2013
від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» про те, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, а вимога
про нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1,2
ст.627 ЦК України засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права, внаслідок чого із
засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором, суд приходить до висновку
про необхідність відповідного
зменшення суми неустойки.

Відповідно до розрахунку суми
заборгованості відповідача,
представленої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
станом на 22.01.2014 року, вона становить 24
234 грн 19 к. і складається з наступного: 1
718 грн 32 к. - заборгованість за кредитом;
40 грн 21 к. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 49 грн 14 к. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 20 796 грн 32 к. -
пеня за несвоєчасність виконання
кредитних зобов'язань за договором, а
також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та
правил надання банківських послуг; 500
грн. - штраф (фіксована частина); 1130 грн 20
к. - штраф (процентна складова).

Враховуючи те, що сума основної
заборгованості за кредитом складає 1 718
грн 32 к., а сума неустойки (пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання та
штрафів) становить (20 796 грн 32 к. + 500 грн.
+1130 грн 20 к.= 22 426 грн 52 к.), що значно
перевищує розмір основної
заборгованості за кредитом, суд вважає
за необхідне її зменшити до 3 000 грн. При
цьому суд вважає, що вказане зменшення
не буде нести за собою негативних
наслідків для позивача через
прострочення відповідачем виконання
кредитного зобов'язання.

З врахуванням вказаного зменшення
розміру неустойки, загальна сума
заборгованості, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
становить 4 807 грн. 67 к.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
судовий збір пропорційно до
задоволених вимог в розмірі 48 грн 33 к.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10,11,60,88,209,213-215,218 ЦПК України,
ст.ст.526,527, 612,629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 /ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Прилуцьким МВ УМВС України в
Чернігівській області 12.06.2008 року/,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК": юридична адреса: 49094 м.
Дніпропетровськ вул. Набережна
Перемоги буд.50; р/р 3111, МФО 305299, заборгованість за
кредитним договором № CNХRRХ09240004
від 10.08.2008 року в сумі 4 807 грн /чотири
тисячі вісімсот сім гривень/ 67 к.
/шістдесят сім/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 /ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Прилуцьким МВ УМВС України в
Чернігівській області 12.06.2008 року/,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК": юридична адреса: 49094 м.
Дніпропетровськ вул. Набережна
Перемоги буд.50; р/р 0001, МФО 305299, - 48 грн /сорок вісім/
гривень 33 к. /тридцять три/ копійки
судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Прилуцький міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області

В.Г. Павлов