АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3710/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Гречко Ю. В. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 лютого 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

встановила:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, і
посилався на те, що 30 серпня 2007 року
відповідач отримав кредит у розмірі
3000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом на
умовах його повернення у строк, що
відповідає строку дії платіжної
картки.

Свої зобовязання за договором
відповідач не виконав, у зв'язку з чим
станом на 14 листопада 2013 року виникла
заборгованість у загальному розмірі
21142,38 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в розмірі
2367,31 грн.; заборгованості по процентам
за користування кредитом в розмірі 9732,10
грн.; заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 7560,00
грн.; штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентна
складова) в розмірі 982,97 грн., яку
позивач просив стягнути на свою
користь та судові витрати по справі.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 лютого 2014 року у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ПАТ КБ
«Приватбанк» подало апеляційну скаргу,
в якій просило скасувати рішення та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
пiдстав.

Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом і
на умовах його повернення у строк, що
відповідає строку дії платіжної картки
(а.с. 8).

Свої зобов'язання за договором
відповідач не виконав, у зв'язку з чим
станом на 14 листопада 2013 року виникла
заборгованість у загальному розмірі
21142,38 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в розмірі
2367,31 грн.; заборгованості по процентам
за користування кредитом в розмірі 9732,10
грн.; заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 7560,00
грн.; штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентна
складова) в розмірі 982,97 грн.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 належним
чином не виконує зобов'язання за
кредитним договором, банк звернувся до
суду з позовом про стягнення з нього
заборгованості, що виникла внаслідок
такого невиконання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
строк дії кредитного договору сплив, а
його пролонгація більше ніж на один
період не передбачена, у зв'язку з цим
застосував строки позовної давності.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено,
що сторони мають право врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Із пункту 6.5 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
клієнт зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 погодився
з умовами та правилами надання
банківських послуг, факт отримання
кредиту та використання кредитної
картки відповідачем не оспорюється.

Із пункту 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ «Приватбанк», суд зазначав, що
протягом дії укладеного 30 серпня 2007
року кредитного договору жодна з його
сторін не заявляла про його припинення,
а тому дія цього договору була
автоматично продовжена до 30 серпня 2009
року. При цьому суд вважав, що
автоматична пролонгація дії договору
на наступні періоди, понад 12 місяців, не
передбачена, відтак строк кредитного
договору сплив 31 серпня 2009 року.

Однак суд не звернув уваги на те, що
пролонгація договору полягає у
продовженні його строку зі збереженням
тих умов, на яких його було укладено
(якщо інше не передбачено договором),
зокрема щодо самої умови про порядок
пролонгації договору, які також
залишаються чинними.

Вирішуючи спір, суд зазначені
обставини справи та вимоги закону не
врахував, помилково вважав, що строк
кредитного договору закінчився, відтак
безпідставно застосував при ухваленні
рішення строки позовної давності.

Враховуючи викладене, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про задоволення позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору у розмірі 440,83 грн., які
складаються з витрат по сплаті
судового збору при подачі позовної
заяви у розмірі 229,40 грн.(а.с.1) та витрат
по сплаті судового збору при подачі
апеляційної скарги у розмірі 211,43
грн.(а.с. 62).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
задовольнити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 лютого 2014 року -
скасувати.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 30.08.2007 року станом на 14.11.2013
року у розмірі 21 142,38 грн, з урахуванням:

- заборгованості за кредитом: 2 367,31
грн.

- заборгованості по процентам: 9
732,10 грн.

- заборгованості по комісії: 7 560,00
грн.

- штрафу (фіксована частина): 500,00
грн.

- штрафу (процентна складова): 982,97
грн.

а також судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 440,83 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: