Справа № 128/5731/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

06 лютого 2014 року
м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючої судді:
Гриценко І.Г.

при секретарі:
Городнюк К.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ «Банк
«Київська Русь» - Мандер М.О.,

відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи органу
опіки та піклування Вінницької РДА -
Багрій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 в інтересах
недієздатної особи ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь», ОСОБА_4, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на стороні позивача органу опіки
та піклування Вінницької РДА, третьої
особи без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_7 про визнання
недійсним договору іпотеки, з
зобов'язанням застосувати наслідки
недійсності іпотечного договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах недієздатної особи
ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до
АБ «Київська Русь», правонаступником
якого відповідно до якого являється
ПАТ «Банк «Київська Русь», ОСОБА_4, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на стороні позивача органу опіки
та піклування Вінницької РДА, третьої
особи без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_7 про визнання
недійсним договору іпотеки, з
зобов'язанням застосувати наслідки
недійсності іпотечного договору.

Позивач ОСОБА_1 просила винести
рішення, яким визнати недійсним
договір іпотеки б/н від 03.06.2008 року
укладений між Акціонерним банком
«Київська Русь» та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом Вінницького
районного нотаріального округу ОСОБА_8,
що зареєстрований в реєстрі під № 1324;
та застосувати наслідки недійсності
договору іпотеки, а саме: зобов'язати
Державну реєстраційну службу
Вінницького районного управління
юстиції зняти заборону та внести до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та Державного реєстру
іпотек відомості про зняття заборони,
припинення іпотеки та зняття обтяження
нерухомого майна - цілого житлового
будинку з підвалом, господарськими
будівлями та спорудами, земельної
ділянки площею 0,1446 га, розташованих в
АДРЕСА_1, які було обтяжено на підставі
договору іпотеки нерухомого майна б/н
від 03.06.2008 року, укладеного між
Акціонерним банком «Київська Русь» та
ОСОБА_4, посвідченого Приватним
нотаріусом Вінницького районного
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстровано в реєстрі за № 1324,
посилаючись на те, що 28.05.2008 року між АБ
«Київська Русь» та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір №746/2008-Ф,
згідно якого АБ «Київська Русь» надає
ОСОБА_7 споживчий кредит у вигляді
кредитної лінії в сумі 50000 доларів США
під 15,5% річних, строком з 28.05.2008 року по
27.05.2009 року. Датою видачі кредиту є
03.06.2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору між ОСОБА_4 та АБ
«Київська Русь» було укладено договір
іпотеки б/н від 03.06.2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького районного нотаріального
округу ОСОБА_8, та зареєстровано в
реєстрі під №1324. Згідно умов даного
договору ОСОБА_4 передає в іпотеку АБ
«Київська Русь» нерухоме майно, а саме:
цілий житловий будинок з підвалом,
господарськими будівлями та спорудами,
розташований в АДРЕСА_1.

Відповідно до договору про внесення
змін від 17.09.2008р. до кредитного договору
було збільшено ліміт кредитної лінії з
50000 доларів США до 80000 доларів США.

17.09.2008 року між ОСОБА_4 та АБ «Київська
Русь» було укладено додатковий договір
до договору іпотеки, яким було
погоджено збільшення ліміту кредитної
лінії з 50000 доларів США до 80000 доларів
США.

Договором про внесення змін до
кредитного договору від 27.05.2009 року
було продовжено термін дії кредитного
договору до 26.11.2009 року.

Також 27.05.2009 року додатковим договором
до договору іпотеки від 03.06.2008 року було
додано ще один об'єкт іпотеки, зокрема
земельну ділянку площею 0,1446 га,
кадастровий номер :02:002:0248, яка
також розташована за адресою АДРЕСА_1.

Згідно договору від 26.11.2009 року про
внесення змін до кредитного договору
термін дії кредитного договору було
продовжено до 27.11.2010 року, тобто
позичальник зобов'язався повернути
кредит в строк до 27.11.2010 року.

28.12.2009 року додатковим договором було
погоджено із іпотекодавцем
продовження строку повернення
кредитних коштів до 27.11.2010р.

Однак на момент укладення договору
Іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 була
зареєстрована недієздатна особа
ОСОБА_6, що підтверджується довідкою
виданою виконавчим комітетом
Вінницько-Хутірської сільської ради за
№2111 від 21.10.2013 року, починаючи з 1992 року.

Згідно рішення Вінницького районного
суду Вінницької області від 07.10.2013 року
ОСОБА_6 визнано недієздатним починаючи
з 13.09.2002 року та призначено опікуном
ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України права,
свободи та інтереси малолітніх осіб
віком до чотирнадцяти років, а також
недієздатних фізичних осіб захищають у
суді відповідно їхні батьки,
усиновлювачі, опікуни чи інші особи,
визначені законом.

Згідно пункту 40 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004
року №20/5 (в редакції на момент
посвідчення), у разі укладення
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, у тому числі
договорів щодо поділу, обміну
житлового будинку, квартири за участю
осіб, над якими встановлено опіку або
піклування, нотаріус перевіряє
наявність дозволу органу опіки та
піклування на укладення таких
договорів (ст. 71 ЦК України).

Згідно ст. 224 ЦК України правочин,
вчинений без дозволу органу опіки та
піклування (ст. 71 цього Кодексу), є
нікчемним.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено,
що недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Як вбачається з ч.1 ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Частиною 5 ст. 216 ЦК України передбачено,
що вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки
недійсності нікчемного правочину з
власної ініціативи.

Статтею 236 ЦК України передбачено, що
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Згідно ст. 395 ЦК України речовими
правами на чуже майно є, крім іншого,
право володіння, право користування
(сервітут).

Статтею 396 ЦК України передбачено, що
особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права,
у тому числі і від власника майна,
відповідно до положень глави 29 цього
Кодексу.

Статтею 29 ЦК України визначено, що
місцем проживання недієздатної особи є
місце проживання її опікуна.

Цивільним кодекс України встановлює
право користування недієздатної особи
житлом за місцем проживання опікуна, а
в даному випадку за місцем проживання
ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1, тобто в
будинку, який переданий в іпотеку на
підставі спірного договору.

Право користування житлом в даному
випадку є майновим правом і передачею в
іпотеку житлового приміщення, з якого у
разі звернення стягнення на предмет
іпотеки може бути виселена недієздатна
особа ОСОБА_6, порушується його право на
користування жилим приміщенням, а тому
укладення спірного Іпотечного
договору без погодження з Органом
опіки та піклування було незаконним.

Згідно пунктів 1.2, 1.4 Правил опіки та
піклування, затверджених наказом
Державного комітету України у справах
сім'ї та молоді, Міністерства охорони
здоров'я України, Міністерства освіти
України, Міністерства праці та
соціальної політики України від 26.05.1999
року № 34/166/131/88, опіка (піклування)
встановлюються для захисту особистих і
майнових прав та інтересів повнолітніх
осіб, які за станом здоров'я не можуть
самостійно здійснювати свої права і
виконувати свої обов'язки.

Згідно пункту 1.7 Правил опіки та
піклування, відповідно до покладених
на органи опіки і піклування завдань та
розподілу повноважень між
структурними підрозділами відповідних
управлінь та відділів місцевої
державної адміністрації:

- ведуть облік щодо осіб, які
потребують опіки (піклування);

- вживають заходи щодо захисту
особистих та майнових прав
неповнолітніх дітей і осіб, які
перебувають під опікою (піклуванням);

- беруть участь у розгляді судами
спорів, пов'язаних із захистом прав
неповнолітніх та осіб, які перебувають
під опікою (піклуванням);

- охороняють те зберігають житло і
майно підопічних та безвісно
відсутніх.

Згідно пункту 4.7 Правил опіки та
піклування, опікун не має права без
дозволу органів опіки та піклування
укладати угоди, а піклувальник - давати
згоду на їх укладення, якщо вони
виходять за межі побутових. Такими
угодами є договори, що вимагають
нотаріального посвідчення та
спеціальної реєстрації, про відмову
від майнових прав, які належать
підопічному, поділ, обмін та продаж
житлової площі, а також видача
письмових зобов'язань тощо.

Згідно пункту 4.11 Правил опіки та
піклування, опікун повинен щорічно
надавати звіт про свою діяльність щодо
захисту прав та інтересів підопічного,
у томі числі щодо збереження належного
їм майна та житла.

Недієздатний ОСОБА_6 є громадянином
України, а згідно пункту 2.1 Правил опіки
та піклування, опіка над громадянами,
визнаними судом недієздатними
внаслідок психічних захворювань, які
проживають в Україні, встановлюється
згідно з чинним законодавством
України.

Органи опіки та піклування здійснюють
захист прав і інтересів недієздатних
осіб на рівні із захистом прав та
інтересів дітей.

Відповідно до ст. 8 ЦК України, якщо
цивільні відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону). Таким чином, до правил захисту
інтересів недієздатних осіб можуть
бути застосовані норми, які регулюють
захист інтересів дітей.

Згідно ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» для вчинення
будь-яких правочинів щодо нерухомого
майна, право власності, на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону.

Статтею 14 цього ж закону передбачено,
що органи місцевого самоврядування
проводять роботу щодо запобігання
випадкам незаконного відчуження житла
та захисту майнових прав інвалідів.
Відповідно до ст.15 зазначеного закону
особи, які страждають на психічні
розлади, віднесені до групи ризику щодо
втрати житла або права на його
використання.

Відповідно до ст.ст. 17, 18 Закону України
«Про охорону дитинства» органи опіки
та піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла. Батьки або особи, які їх
замінюють, не мають права без дозволу
органів опіки і піклування, наданого
відповідно до закону, укладати
договори, які підлягають нотаріальному
посвідченню та/або державній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
поділ, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

В інформаційному листі Міністерства
праці та соціальної політики від 22.05.2006
року № 3411/0/14-06/042, який має характер
офіційного роз'яснення, зазначено, що
інститут опіки та піклування
спрямований на доповнення
недостатньої або відсутньої цивільної
дієздатності неповнолітніх та
повнолітніх фізичних осіб. Для
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Дозвіл органу опіки та
піклування потрібний не лише в тому
разі, якщо дитина є співвласником
нерухомості, а й у тому випадку, якщо
має місце лише реєстрація дитини в
житловому приміщенні.

Згідно листа Міністерства юстиції від
25.07.2006 року № 19-50-556 для здійснення
будь-яких правочинів стосовно
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, потрібна попередня згода органів
опіки та піклування. Згода органів
опіки та піклування необхідна лише у
випадку, якщо дитина є власником
(співвласником), або має право
користування жилим приміщенням, що
відчужується.

Якщо дитина чи недієздатна особа має
право користування жилим приміщенням,
потрібна згода органу опіки та
піклування на здійснення будь-яких
правочинів щодо цього нерухомого
майна.

Ч.5 ст.216 ЦК України передбачено, що
вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою.

Застосовуючи наслідки нікчемного
правочину згідно ст. ст. 1,17 ЗУ «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки. Іпотека припиняється
у разі визнання іпотечного договору
недійсним. Нікчемність спірного
Іпотечного договору є підставою для
припинення іпотеки ПАТ «Банк «Київська
Русь» на будинок АДРЕСА_1, який є місцем
проживання недієздатного ОСОБА_6

Враховуючи те, що при нотаріальному
посвідченні договору іпотеки
нотаріусом було внесено записи до
реєстрів заборони та іпотек, то при
визнанні недійсним іпотечного
договору його сторони повинні
повернутись у стан який існував до
укладання та посвідчення такого
договору, тобто записи в реєстрах
заборон та іпотек підлягають
вилученню.

Станом на момент укладання та
нотаріального посвідчення спірного
договору Іпотеки діяли Положення про
Єдиний реєстр заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, затверджене
наказом Міністерства юстиції України
№31/5 від 09.06.1999 року (який втратив
чинність згідно з наказом Міністерства
юстиції України від 14.12.2012 року N1844/5), та
Тимчасовий порядок державної
реєстрації іпотек, затверджений
постановою №410 від 31.03.2004 року (яка
втратила чинність згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 05.09.2012
року N824).

Вище вказаними нормативними актами на
нотаріусів (в т.ч. і приватних) були
покладені функції реєстратора,
відповідних реєстрів.

Відповідно до положень ст.ст.2, 9, 16 ЗУ
«Про державну реєстрацію речових прав
та їх обтяжень» на підставі наказу
Міністерства юстиції України №1844/5 від
14.12.2012р. «Про затвердження порядку
використання даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна», припинено доступ
державних нотаріальних контор,
державних нотаріальних архівів,
приватних нотаріусів до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек, а реєстраторів бюро технічної
інвентаризації - до Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Згідно з положеннями ст.ст.2, 9, 16 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав та їх
обтяжень», повноваження щодо
виключення з Реєстру прав власності на
нерухоме майно відомостей про
обтяження речових прав, покладені
виключно на державного реєстратора.

Отже єдиним вповноваженим суб'єктом на
проведення державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень, а
також їх змін, що виникли за спірним
договором, є Державна реєстраційна
служба Вінницького РУЮ, на яку слід
покласти обов'язок застосування
наслідків недійсності нікчемного
іпотечного договору.

Слід зобов'язати Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби Вінницького РУЮ Вінницької
області виключити з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяження запис про заборону
відчуження нерухомого майна та
обтяження іпотекою на іпотечне майно,
зокрема цілий житловий будинок з
підвалом, господарськими будівлями та
спорудами, розташований в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник позовні
вимоги підтримали повністю, просили
позов задоволити, дали пояснення
аналогічні змісту позовної заяви.
ОСОБА_1 суду пояснила, що на час
укладення договору іпотеки від 03.06.2008
року б/н, укладеного між Акціонерним
банком «Київська Русь» та її чоловіком
ОСОБА_4, що посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького районного
нотаріального округу ОСОБА_8, їх син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 хворів і лікувався
в лікарні ім..Ющенка, але не був
визнаний судом недієздатним, так як
вони думали, що син вилікується. Коли
вона підписувала в нотаріуса заяву про
свою згоду на передачу будинку в
АДРЕСА_1 в іпотеку в забезпечення
взятого другим їх сином ОСОБА_7 кредиту
в АБ «Київська Русь», вона не
повідомила нотаріуса про те, що її син
ОСОБА_6 хворіє на психічне
захворювання. Також її чоловік ОСОБА_4
не повідомляв нотаріусу і банку про
психічну хворобу сина ОСОБА_6 На той час
вони з чоловіком були платоспроможними
і мали змогу допомогти синові ОСОБА_7
виплачувати взятий ним кредит згідно
графіку погашення кредиту. Однак після
економічної кризи, зростання курсу
долара, їх фінансове становище
погіршилося і вони з чоловіком не змозі
допомогти синові погасити кредит, а
банк звернувся до суду з позовом про
звернення стягнення на вищевказаний
будинок з земельною ділянкою. Рішенням
Вінницького районного суду Вінницької
області від 07.10.2013 року, ОСОБА_6 визнано
недієздатним починаючи з 13.09.2002 року,
встановлено над ним опіку та її
призначено опікуном ОСОБА_6 Тому, так як
її син ОСОБА_6 на момент укладення
договору іпотеки був недієздатним, то
підлягає визнанню недійсним договір
іпотеки від 03.06.2008 року б/н, укладений
між Акціонерним банком «Київська Русь»
та її чоловіком ОСОБА_4, з застосуванням
наслідків недійсності договору
іпотеки, так як були грубо порушені
права їх недієздатного сина. Також
пояснила, що вона до винесення
Вінницьким районним судом рішення про
визнання її сина ОСОБА_6 недієздатним
не зверталася до органів опіки і
піклування, та не повідомляла їх про те,
що її син ОСОБА_6 хворіє на психічне
захворювання.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов визнав повністю, не
заперечив щодо його задоволення, дав
пояснення про обставини укладення
договору іпотеки аналогічні
поясненням ОСОБА_1 Пояснив, що ні він, ні
дружина не повідомляли банку,
нотаріусу, що в їх сім'ї проживає в
будинку, що переданий в іпотеку, син,
який має психічне захворювання.

Представник відповідача ПАТ
«Банк «Київська Русь» - Мандер М.О.
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову, з
посиланням на те, що позовні вимоги є
безпідставними та не обґрунтованими з
підстав зазначених в наданому ним
письмовому запереченні на позовну
заяву, що мається в матеріалах справи.

Представника третьої особи органу
опіки та піклування Вінницької РДА -
Багрій Т.П. пояснила, що вона
покладається на думку суду щодо
вирішення даного позову. Також
пояснила, що ОСОБА_6 у них на обліку не
стояв, як особа, яка хворіє на психічне
захворювання.

Заслухавши пояснення позивачки
ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_4, представника
відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь» -
Мандер М.О., представника третьої особи
органу опіки та піклування Вінницької
РДА - Багрій Т.П., та вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що в задоволенні
позову необхідно відмовити з
наступного.

Судом встановлено, що 28.05.2008 року між АБ
«Київська Русь», правонаступником
якого згідно копії статуту є ПАТ «Банк
«Київська Русь» та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір №746/2008-Ф,
згідно якого АБ «Київська Русь» надає
ОСОБА_7 споживчий кредит у вигляді
кредитної лінії в сумі 50000 доларів США
під 15,5% річних, строком з 28.05.2008 року по
27.05.2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору між ОСОБА_4 та АБ
«Київська Русь» було укладено договір
іпотеки б/н від 03.06.2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького районного нотаріального
округу ОСОБА_8, та зареєстровано в
реєстрі під №1324. Згідно умов даного
договору ОСОБА_4 передає в іпотеку АБ
«Київська Русь» нерухоме майно, а саме:
цілий житловий будинок з підвалом,
господарськими будівлями та спорудами,
розташований в АДРЕСА_1.

Відповідно до договору про внесення
змін від 17.09.2008р. до кредитного договору
було збільшено ліміт кредитної лінії з
50000 доларів США до 80000 доларів США.

17.09.2008 року між ОСОБА_4 та АБ «Київська
Русь» було укладено додатковий договір
до договору іпотеки, яким було
погоджено збільшення ліміту кредитної
лінії з 50000 доларів США до 80000 доларів
США.

Договором про внесення змін до
кредитного договору від 27.05.2009 року
було продовжено термін дії кредитного
договору до 26.11.2009 року.

Також 27.05.2009 року додатковим договором
до договору іпотеки від 03.06.2008 року було
додано ще один об'єкт іпотеки, зокрема
земельну ділянку площею 0,1446 га,
кадастровий номер :02:002:0248, яка
також розташована за адресою АДРЕСА_1.

Згідно договору від 26.11.2009 року про
внесення змін до кредитного договору
термін дії кредитного договору було
продовжено до 27.11.2010 року, тобто
позичальник зобов'язався повернути
кредит в строк до 27.11.2010 року.

28.12.2009 року додатковим договором було
погоджено із іпотекодавцем
продовження строку повернення
кредитних коштів до 27.11.2010р.

Судом також встановлено, що при
укладанні ОСОБА_4 договору іпотеки з АБ
«Київська Русь» та передачу в іпотеку
житлового будинку з підвалом,
господарськими будівлями та спорудами
розташованого в АДРЕСА_1, позивач
(дружина ОСОБА_4.) ОСОБА_1 надала
нотаріально посвідчену заяву, якою
надала згоду на укладення договору
іпотеки та передачу в іпотеку її
чоловіком, ОСОБА_4, вищезазначеного
нерухомого майна. З умовами кредитного
договору, укладеного між ОСОБА_7 та АБ
«Київська Русь» ознайомлена,
заперечень до його змісту немає.

На момент укладання договору іпотеки
б/н від 03.06.2008 року, подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 неповнолітніх дітей не мало.
Також відповідно до пояснень позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4 і
представника банку, подружжя ОСОБА_4 на
день укладення договору іпотеки не
мали документів, що підтверджують
недієздатність сина ОСОБА_6 і не
повідомили нотаріуса та банк про те, що
син має психічне захворювання.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною
першою-третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

З огляду усіх документів та пояснень
учасників процесу встановлено, що
договір іпотеки був укладений з
дотриманням усіх вимог закону.

Поясненнями позивача ОСОБА_1 і
відповідача ОСОБА_4 підтверджується, що
на момент укладення договору іпотеки
їх син ОСОБА_6 хворів на психічне
захворювання, однак він не був визнаний
недієздатним. Сама ж позивач в судовому
засіданні пояснила, про те, що коли вона
надавала згоду на укладення договору
іпотеки в письмовій заяві посвідченій
нотаріусом, ні вона, а ні її чоловік не
говорили нотаріусу і представнику
банку про те, що їх син ОСОБА_6 хворіє на
психічне захворювання, та про хворобу
сина не повідомляли органи опіки і
піклування.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 07.10.2013 року,
ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1 визнано
недієздатним починаючи з 13.09.2002 року,
встановлено над ним опіку та ОСОБА_1
призначено опікуном ОСОБА_6

Звертаючись до суду з даним
позовом, ОСОБА_1, яка є опікуном свого
сина ОСОБА_6 зазначила, що договір
іпотеки, який є предметом спору
укладений в період, коли її син ОСОБА_6
був недієздатним, чим порушено його
права, та договір іпотеки укладено з
порушенням закону, так як укладений без
згоди органу опіки і піклування.

Враховуючи постанову №9 Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд оцінює
докази відповідно до ст.212 ЦПК України.

Відповідно до ст.40 ЦК України, фізична
особа визнається недієздатною з
моменту набрання законної сили рішення
суду про визнання особи недієздатною.

З огляду усіх матеріалів справи, суд
вирішуючи даний спір, не вважає рішення
Вінницького районного суду від 07.10.2013
року про визнання недієздатним ОСОБА_6,
починаючи з 13.09.2002 року, доказом для
визнання недійсним договору іпотеки
б/н від 03.06.2008 року, оскільки вказані
обставини на день укладення договору
іпотеки належними документами
(рішенням суду) не були підтверджені.

На день вчинення оспорюваного договору
іпотеки, син сторін ОСОБА_6 не був
визнаний недієздатним, а факт
недієздатності ОСОБА_6 встановлений
лише 07.10.2013 року на підставі рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області, тобто після укладення
договору іпотеки від 03.06.2008 року.

Таким чином, лише з цього часу може йти
мова про обов'язкову згоду органу опіки
і піклування при вчиненні батьками
недієздатної особи договору іпотеки.

Крім того, ОСОБА_1 не є стороною
договору іпотеки б/н від 03.06.2008 року, і
відтак ставити питання про визнання
даного договору недійсним вона не може.

Заслухавши пояснення всіх учасників
процесу, дослідивши матеріали
цивільної справи та оцінивши зібрані
по справі докази у їх сукупності, суд
вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1,
яка діє в інтересах недієздатного сина
ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 40, 202, 203 ЦК України,
ст.ст.3, 10, 11, 15, 57-60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
інтересах недієздатної особи ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь», ОСОБА_4, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на стороні позивача органу опіки
та піклування Вінницької РДА, третьої
особи без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_7 про визнання
недійсним договору іпотеки, з
зобов'язанням застосувати наслідки
недійсності іпотечного договору
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
І.Г.Гриценко