Справа № 740/2245/13-ц Провадження №
22-ц/795/351/2014 Головуючий у I інстанції
-Куровський Ю.В. Доповідач - Бечко Є.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Хромець Н.С., Острянського
В.І.,при секретарі:Рудик І.І.,за
участю:ОСОБА_5, представника позивача
ОСОБА_6

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 26 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у
спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 26
грудня 2013 року задоволено позов ОСОБА_7,
розділено домогосподарство в АДРЕСА_1
вартістю 237238грн. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7
згідно варіанту№1 висновку №С-172
судової будівельно-технічної
експертизи від 30 вересня 2013 року.

Виділено в натурі ОСОБА_7, як
співвласнику №1 та ОСОБА_5, як
співвласнику №2, по 1/2 частині спірного
домогосподарства згідно варіанту №1
висновку №С-172 судової
будівельно-технічної експертизи від 30
вересня 2013 року та доповнення до даного
висновку, складеного 15 листопада 2013
року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_5 звернулась до суду з
апеляційною скаргою, в якій просила
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким слід
саме їй виділити в натурі, в рахунок
належних 1/2 частки житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами,
частину, визначену експертом для
першого співвласника у варіанті поділу
домоволодіння №1, що визначений у
додатку №1 до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №С-172,
вказану червоним кольором, встановити
їй порядок користування земельною
ділянкою на якій розташований житловий
будинок відповідно до варіанту №1
порядку користування земельною
ділянкою для першого співвласника, що
показаний у додатку 1.1 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №С-172 червоним кольором та
стягнути з ОСОБА_7 на її користь
компенсацію в сумі 2654 грн. за
недоотриману частку у спільному майні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення прийнято з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи, що
призвело до порушення норм
матеріального права. Зокрема, апелянт
зазначає, що вона не проти була
розділити домоволодіння без звернення
до суду.

Крім того, ОСОБА_5 стверджує, що вона
брала участь у догляді за
домоволодінням, сплачувала комунальні
платежі, обробляла земельну ділянку, що
підтверджують сусіди.

Також, апелянт зазначає, що вона має
автомобіль, а гараж виділено рішенням
суду позивачу по справі, що суперечить
ст.364 ЦК України, так як гараж «В» є
також спільною частковою власністю та
підлягає поділу між співвласниками.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, апеляційний суд
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що позивачу на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом (а.с.4) та свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
(а.с.5), виданих Ніжинською міською
державною нотаріальною конторою 11
листопада 2009 року належить 1/2 частка
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходяться
в АДРЕСА_1 (а.с.6). Вбачається також, що
інша 1/2 частина вказаного
домоволодіння належить ОСОБА_5

Відповідно до ст.358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі ст.ст.364, 367 ЦК України кожен із
співвласників має право на виділ його
частки майна, що є у спільній частковій
власності, в натурі або його поділ з
дотриманням вимог ст.183 ЦК України.

Зокрема, виходячи з положень ст.ст.183, 364,
367 ЦК України та роз'яснень, що
містяться в пп. 6, 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року № 7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності на житловий
будинок», виділ частки в натурі (поділ
будинку) може мати місце за наявності
технічної можливості виділення кожній
із сторін відокремленої частини
будинку із самостійним виходом
(квартири), яка відповідає розміру їх
часток у приватній власності або
наявності технічної можливості
переобладнання будинку в ізольовані
квартири.

Як вбачається з висновку №С-172 судової
будівельно-технічної експертизи від 30
вересня 2013 року (ас.30-51) та доповнення до
даного висновку, складеного 15
листопада 2013 року (а.с.56-60), визначено
два варіанти розподілу спірного
домоволодіння. Позивач та відповідач
погодились про розподіл домоволодіння
згідно варіанту №1 судової
будівельно-технічної експертизи, проте
відповідач, як і позивач просила
виділити їй майно, як співвласнику №1.

Доводи апелянта відносно того, що
позивачка сплачувала за комунальні
послуги та доглядала за земельною
ділянкою, на думку апеляційного суду,
не можуть бути підставою для
скасування вірного по суті рішення
суду першої інстанції, оскільки
позивачем у справі також надані докази
сплати комунальних послуги (а.с.100-103).

Крім того, ОСОБА_7 надав копію
посвідчення водія та копію свідоцтва
про реєстрацію ТЗ, з яких вбачається, що
позивач має мотоцикл Ява 350. У
підтвердження наявності транспортного
засобу ОСОБА_5 не надала жодного доказу,
таким чином, рішення суду не може бути
скасовано і з даних підстав.

ОСОБА_5 також зазначала, що в порушення
ст.364 ЦК України, гараж «Б», який є
спільною частковою власністю, також
мав бути розділений між
співвласниками, проте з невідомих
причин він весь перейшов у власність
позивача. З даним твердженням також не
погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, оскільки гараж
не є самостійним об'єктом права
власності та, відповідно до варіанту №1
судової будівельно-технічної
експертизи, з яким погодилась
відповідачка, даний гараж переходить
повністю співвласнику №1 (а.с.41).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1
ст.303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що доводи викладені в
апеляційній скарзі обґрунтованості
судових висновків не спростовують,
тому підстави для її задоволення
відсутні.

Судове рішення постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 26
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: