Цивільне провадження № 2-о/428/103/2014
Справа № 428/2591/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року

м.Сєвєродоне
цьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду
Луганської області Комплєктова Т.О.,
розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, заінтересовані особи –
ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

встановив:

Заявник – ОСОБА_1 звернулась до
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області з заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення, заінтересовані особи –
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якій просить
встановити факт належності свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 03.08.2002 року нотаріусом
Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за № 1-2969
ОСОБА_1, тобто, що «Коломиєць Олександр
Миколайович», зазначений у вказаному
свідоцтві, і «Коломієць Олександр
Миколайович», зазначений у паспорті
громадянина України КО № 474866, виданому
28.02.2003 року Сєвєродонецьким МВ УМВС
України в Луганській області, є одна й
та ж сама особа.

Ухвалою Сєвєродонецького міського
суду від 25.04.2014 року вищевказану заяву
було залишено без руху, оскільки її
подано без додержання вимог,
викладених у ст. 119, 258 ЦПК України, а
саме: зміст заяви не відповідає
обставинам справи, не викладені дані,
якими заявник обґрунтовує свої вимоги,
не зазначені докази, які б випливали із
заяви та підтверджували кожну
обставину або наявності підстав для
звільнення від доказування.

Так, при встановленні факту належності
правовстановлюючих документів особі
прізвище, ім'я по батькові, місце і час
народження якої зазначені в документі,
не збігаються з прізвищем, ім'ям та по
батькові, місцем і часом народження
цієї особи за паспортом або свідоцтвом
про народження , суд не може
встановлювати тотожність прізвища,
ім'я та по батькові осіб по різному
названих у різних документах.

Якщо є помилки в свідоцтві, а
відповідні органи відмовляються в їх
виправленні і це підтверджується їх
відповідями, в такому випадку
вирішується питання про встановлення
факту належності заявнику свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Проте, відповідно до п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» № 5 від 31.03.1995 року із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998
року Вирішуючи питання про прийняття
заяв про встановлення фактів, що
мають юридичне значення, судам
необхідно враховувати, що ці заяви
повинні відповідати як загальним
правилам щодо змісту і форми позовної
заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і
вимогам щодо її змісту, передбаченим
ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено,
який конкретно факт просить встановити
заявник, з яких причин неможливо
одержати або відновити документ, що
посвідчує даний факт, якими доказами
цей факт підтверджується або до заяви
не приєднано довідки про
неможливість одержання чи
відновлення необхідних документів,
суддя відповідно до ст.139 ЦПК
постановляє ухвалу про залишення заяви
без руху і надає заявникові строк для
виправлення недоліків. У разі
невиконання цих вказівок заява
вважається неподаною і повертається
заявникові, про що суддя постановляє
мотивовану ухвалу.

Крім того, згідно ст. 258 ЦПК України у
заяві про встановлення юридичного
факту повинно бути зазначено, який факт
заявник просить встановити та з якою
метою, причини неможливості одержання
або відновлення документів, що
посвідчують цей факт, докази, що
підтверджують факт. До заяви додаються
докази, що підтверджують викладені в
заяві обставини, і довідка про
неможливість відновлення втрачених
документів.

Тобто за змістом даної статті суди
встановлюють юридичні факти тільки у
разі, коли особою вчинено всі можливі
заходи по отриманню необхідних
документів. І тільки у разі наявності
об'єктивних причин, які не залежать від
волі особи, що обумовлюють
неможливість отримання документу на
підтвердження юридичного фату, такий
факт може встановити суд у порядку
окремого провадження.

Всупереч вказаним вимогам, заявником
до матеріалів справи не додано доказів
на підтвердження звернення ним до
органу, який видали документи з
відповідною заявою про внесення
виправлень, а також доказів на
підтвердження того, що орган, який
видав документ, не має можливості
внести до них відповідні виправлення.

За таких обставин, заявнику слід було
усунути зазначені недоліки.

Заявнику було надано строк для
усунення зазначених недоліків
визначений ч. 1 ст. 122 ЦПК України.

Копія ухвали Сєвєродонецького
міського суду від 25.04.2014 року була
отримана заявником 16.05.2014 року, що
підтверджується поштовим
повідомленням.

Проте, у наданий строк і по теперішній
час недоліки, вказані в ухвалі
Сєвєродонецького міського суду від
25.04.2014 року, заявником усунені не були.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 235 ЦПК України
справи окремого провадження суд
розглядає з додержанням загальних
правил, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 ЦПК України, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня
отримання позивачем.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору,
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

За таких обставин, заяву ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, заінтересовані особи –
ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід вважати неподаною
та повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 210, 234, 235, 256, 258 ЦПК
України, суддя, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що
має юридичне значення, заінтересовані
особи – ОСОБА_2, ОСОБА_3, вважати
неподаною і повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному суді Луганської області
через Сєверодонецький міський суд,
шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження ухвали суду протягом п’яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

Т.О.
Комплєктова