Справа № 761/1803/13- ц
Провадження №2/761/163/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Назаренко М.В.,
Ляпкало Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання недійсним
виконавчого напису, визнання права
власності на спадкове майно та
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

позивачка у січні 2013 року звернулась до
суду з позовом до приватного нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсним виконавчого напису, визнання
права власності на спадкове майно та
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначає, що 16.07.1969 року між нею та
ОСОБА_4 було укладено шлюб. За час шлюбу
ними було придбано за договором
купівлі-продажу нежилі приміщення з
АДРЕСА_1 (літера А). 02.03.2011 року між її
чоловіком ОСОБА_4 та відповідачкою
ОСОБА_3 було укладено договір позики
грошових коштів у сумі 738168,90 грн. та
іпотечний договір з предметом іпотеки -
нежилі приміщення з АДРЕСА_1 (літера А)
зі строком виконання до 02.03.2012 року, які
були посвідчені приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 12.06.2012 року приватним
нотаріусом ОСОБА_2 було вчинено
виконавчий напис № 743 про стягнення з
ОСОБА_4 на користь відповідачки ОСОБА_3
боргу в сумі 753698,42 грн. Вважає, що даний
виконавчий напис вчинено з порушенням
вимог законодавства України, оскільки
нотаріус відповідно до положень
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
має право вчинити виконавчий напис
після сплину тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень. Крім того, позивачка
зазначає, що приватний нотаріус не
виконала основної умови, а саме вчинила
виконавчий напис не маючи
підтвердження про отримання ОСОБА_4
письмової вимоги, яку останній не міг
отримати, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер, і відповідно не маючи
підтверджень про безспірність суми
боргу, яка не відповідає іпотечному
договору та договору позики і є
більшою. Також приватним нотаріусом
при вчиненні виконавчого напису не
було дотримано вимог ст. 35 Закону
України «Про іпотеку». Зазначила, що
нежилі приміщення після смерті її
чоловіка входять до складу спадщини.
Оскільки відповідачка ОСОБА_3
незаконно набула право власності на
спірні нежитлові приміщення і
зареєструвала за собою право
власності, то це унеможливлює видачу
нотаріусом свідоцтва про право на
спадщину за законом. Просила суд
визнати недійсним виконавчий напис №
743, виданий 12.06.2012 р. приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
боргу в сумі 753698,42 грн.; визнати за
позивачкою право власності на нежилі
приміщення з АДРЕСА_1 та витребувати їх
з незаконного володіння відповідачки
ОСОБА_3 та стягнути судові витрати у
справі.

Представник позивачки в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав зазначених у позові та просила
їх задовольнити.

Відповідач приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, надіслала письмові
пояснення, в яких зазначила, що 12.06.2012
року до неї як до приватного нотаріуса
звернулась гр. ОСОБА_3 із заявою про
вчинення виконавчого напису.
Враховуючи п.10 договору позики
грошових коштів, наявність у ОСОБА_3
оригіналу договору поруки, а також
відсутність будь-яких позначок на
ньому про виконання ОСОБА_4 взятих на
себе зобов'язань за договором, нею
12.06.2012 року був вчинений виконавчий
напис. Позивачка ОСОБА_1 10.05.2012 року
отримала рекомендоване повідомлення
від нотаріуса на ім'я її чоловіка, однак
вона не зверталась до нотаріуса та не
повідомляла про смерть чоловіка.
Зазначила, що чинне законодавство не
передбачає визнання недійсним
виконавчого напису нотаріуса або
закриття виконавчого провадження з
підстав смерті боржника та анулювання
боргу із настанням смерті боржника, і
такий підлягає поверненню його
спадкоємцями. Вважає вимоги
необґрунтованими, просила вирішити
позовні вимоги у відповідності до
чинного законодавства.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав у письмових запереченнях
зазначив, що позовні вимоги є
помилковими і безпідставними, так як
суперечать фактичним обставинам
справи. Договір позики та договір
іпотеки були укладені при житті
чоловіка позивачки, зобов'язання
виконання договору не є таким, що
нерозривно пов'язано з особою
померлого, і могло бути виконано іншими
особами, які прийняли спадщину після
смерті боржника. Вважає, що ОСОБА_3
правомірно набула у власність предмет
іпотеки та зареєструвала його в БТІ.
Позивачка не оскаржувала перехід права
власності на підставі договору
іпотеки. У зв'язку з чим просив суд
відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника
позивачки, представника відповідачки
ОСОБА_3 перевіривши матеріали справи,
суд встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження
виданого 16.07.1969 року вбачається, що
позивачка ОСОБА_1 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 16.07.1969
р.(а.с.9).

За час шлюбу подружжям 19.06.2007 року
було придбане за договором
купівлі-продажу нежилі приміщення з
АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

2 березня 2011 р. між ОСОБА_4 та
відповідачкою ОСОБА_3 був укладений
договір позики грошових коштів у сумі
738168,90грн., що в еквіваленті по курсу НБУ
складає 93000 доларів США (а.с.15).

В забезпечення виконання зобов'язань
за Договором позики грошових коштів
того ж дня між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був
укладений Договір іпотеки, предметом
якого є нежилі приміщення з АДРЕСА_1
(а.с.16-18).

Відповідно до п. 6.1. Договору іпотеки
визначено, що у випадку невиконання або
неналежного виконання позичальником
ОСОБА_4 основного зобов'язання по
Договору позики в цілому або в його
частині та невиконання або неналежного
виконання іпотекодавцем обов'язків,
встановлених договором, в цілому або в
тій чи іншій частині, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання Основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до п.6.3 Договору іпотеки
може бути здійснено за рішенням суду,
виконавчим написом нотаріуса, передачі
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання Основного
зобов'язання по Кредитному договору в
порядку, встановленому ст. 37 Закону
України «Про іпотеку» та умовами цього
Договору; продажу Іпотекодержателем
від свого імені Предмета іпотеки
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу в порядку,
встановленому ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» та умовами цього договору.

Згідно п. 6.4 іпотекодержатель має право
на свій розсуд обрати порядок
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

У відповідності зі ст.ст. 87, 88 Закону
«Про нотаріат»для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість. Нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п. 1 Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1172 від 29
червня 1999 p., для одержання виконавчого
напису за нотаріально посвідченими
угодами, що передбачають сплату
грошових сум, передачу або повернення
майна, а також право звернення
стягнення на заставлене майно,
подаються оригінал нотаріально
посвідченої угоди, що передбачає
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно.

Судом встановлено, що приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 12 червня
2012 за № 743 було вчинено виконавчий
напис про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 не повернені в строк на підставі
Договору позики від 02.03.2011 року, грошові
кошти, строк повернення яких настав 2
березня 2012 року у розмірі 738168,90 грн.

З наданої до матеріалів справи копії
Договору позики, згоди позивачки
ОСОБА_1 на укладення договорів ОСОБА_4,
заяви ОСОБА_3 від 12.06.2012 року про
вчинення виконавчого напису,
вбачається, що виконавчий напис
нотаріусом був вчинений у
відповідності до вимог ст.ст. 87,88
Закону України «Про нотаріат» та п. 10
Договору позики грошових коштів.

Посилання позивачки на ті обставини, що
приватний нотаріус не виконала умови і
вчинила виконавчий напис не маючи
підтвердження про отримання ОСОБА_4
письмової вимоги, так як останній
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, суд до уваги не
приймає, оскільки як вбачається з
матеріалів справи вимогу нотаріуса
10.05.2012 року одержала дружина ОСОБА_4 та
підтверджується розпискою про
отримання рекомендованого
повідомлення (а.с. 51)

Доказів про те, що після одержання
вимоги нотаріуса про повернення
грошових коштів ОСОБА_1 повідомила
нотаріуса про смерть її чоловіка
ОСОБА_4 та про спірність суми
заборгованості за Договром позики
позивачкою суду не надано і таких у
судовому засіданні не здобуто.

У судовому засіданні встановлено, що
боржник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
та підтверджується свідоцтвом про
смерть ( а.с.10).

Відповідно до вимог ст. 608 ЦК України,
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
чим не може бути виконане іншою особою.

Однак зобов'язання щодо повернення
боргу за договором позики не є таким
зобов'язанням, що нерозривно пов'язано
з особою померлого, та може бути
виконано особами, які прийняли
спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про
іпотеку», Іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Згідно п. 6.5.1. Договору іпотеки, сторони
обумовили застереження, яке передбачає
перехід права власності на предмет
іпотеки в рахунок виконання основного
зобов'язання, у відповідності до
наведених нижче умов: у випадку набуття
іпотекодержателем права звернення
стягнення на предмет іпотеки,
Іпотекодавець цим договором
підтверджує свою згоду на передачу у
власність іпотекодержателю Предмета
іпотеки. При цьому вартість набуття у
власність Предмета іпотеки
визначається на підставі оцінки
предмета іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності.

Іпотекодавець підписанням цього
Договору засвідчує, що наявності
будь-якого іншого документу, крім цього
договору, для реєстрації права
власності іпотекодержателя на предмет
іпотеки не вимагається. Цей договір має
силу правовстановлюючого документу та
засвідчує перехід права власності на
предмет іпотеки від Іпотекодавця до
Іпотекодержателя.

У судовому засіданні встановлено, що
27.12.2012 року відповідачка ОСОБА_3
зареєструвала перехід права власності
на предмет іпотеки, а саме нежилі
приміщення з АДРЕСА_1, що
підтверджується копією витягу з
реєстру про державну реєстрацію прав.

Аналізуючи зазначені вище обставини
суд приходить до висновку, що перехід
права власності на предмет іпотеки
відповідачкою ОСОБА_3 був проведений у
відповідності до вимог чинного
законодавства та умов Договору
іпотеки, а отже вимоги позивачки в
частині визнання права на спірні
нежитлові приміщення та витребування
їх з незаконного володіння позивачкою
не доведені, тому суд не вбачає підстав
для їх задоволення в цій частині.

Звертаючись до суду позивачка просить
визнати виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом ОСОБА_2 12 червня
2012 року за № 743, недійсним.

Відповідно до положень Закону України
«Про нотаріат»виконавчий напис є
однією із форм нотаріальної дії.

Статтею 50 Закону України «Про
нотаріат»передбачена можливість
оскарження у судовому порядку
нотаріальної дії або відмови у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії
або відмови у її вчиненні,
нотаріального акта має особа, прав та
інтересів якої стосуються такі дії чи
акти.

Такий спосіб захисту як визнання
нотаріальної дії недійсною не
передбачений ні спеціальним Законом,
ні цивільним законодавством.

Відповідно до ст.110 ЦПК України
передбачено, що позивач має право
звернутись з позовом про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню або повернення
стягненого за виконавчим написом
нотаріуса.

При зверненні до суду позивач не
заявляла вимоги про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

Крім того, позивач звертаючись до суду,
пред'явила свої вимоги до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, хоча
фактично існує спір між боржником і
стягувачем щодо правомірності вимог
кредитора про стягнення грошових
коштів шляхом вчинення виконавчого
напису.

У справах зазначеної категорії, а саме
про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню, сторонами у
справі є боржник і стягувач.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладені обставини, беручи
до уваги те, що позивач звернулась до
суду за захистом, на її думку,
порушеного права не у визначений
законом спосіб, суд приходить до
висновку, що вимога ОСОБА_1 в частині
визнання недійним виконавчого напису
не підлягає задоволенню, оскільки суд
позбавлений можливості вирішити
питання про зміну способу захисту, а
повинен розглянути справи в межах
заявлених вимог.

На підставі ст.88 ЦПК України не
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача судові витрати у
справі в зв'язку з відмовою у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання недійсним виконавчого
напису, визнання права власності на
спадкове майно та витребування майна з
чужого незаконного володіння -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: