АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

10 квітня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської
О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
поданням Відділу державної виконавчої
служби Святошинського районного
управління юстиції у м.Києві щодо
встановлення способу виконання
виконавчого провадження про стягнення
з ОСОБА_1 заборгованості, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 грудня 2013 року,

встановила:

у жовтні 2013 року державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Святошинського РУЮ в м.Києві Василюшко
В.В. звернувся до суду з поданням про
встановлення способу виконання
виконавчого провадження про стягнення
з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 305 000
грн. шляхом звернення стягнення на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, яка належить
боржнику.

Ухвалою Святошинського районного суду
м.Києва від 25 грудня 2013 року подання
задоволено та встановлено спосіб та
порядок виконання виконавчого
провадження щодо стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_4 солідарно заборгованості на
загальну суму 305 000 грн. шляхом
звернення стягнення на майно боржника
ОСОБА_1, а саме 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
представник ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу та просила ухвалу суду
скасувати та постановити нову, якою в
задоволенні подання відмовити,
посилаючись на порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Звертаючись до суду з поданням про
встановлення способу виконання
виконавчого провадження, державний
виконавець посилався на те, що на
виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції в м.Києві
знаходиться виконавче провадження №
32494918 про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_5 заборгованості в сумі 305 000 грн.,
в ході проведення виконавчих дій
встановлено, що за боржником
зареєстрована 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1, в якій зареєстрований
малолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
зазначав, що Службою у справах дітей
Святошинського району не було надано
дозволу на передачу на реалізацію
вказаного майна. Також в обґрунтування
своїх вимог державний виконавець
зазначав, що малолітня дитина проживає
зі своєю матір'ю ОСОБА_7, яка є власником
1/3 частини спірної квартири, а тому
реалізація належної ОСОБА_1 частки не
призведе до позбавлення дитини місця
проживання та порушення її прав.

Ухвалою Святошинського районного суду
м.Києва від 25 грудня 2013 року подання
задоволено та встановлено спосіб та
порядок виконання виконавчого
провадження щодо стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_4 солідарно заборгованості на
загальну суму4 305 000 грн. шляхом
звернення стягнення на майно боржника
ОСОБА_1, а саме 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1

Задовольняючи подання, суд виходив з
того, що рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 10 грудня 2012
року, яким стягнуто на користь ОСОБА_5
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4
заборгованість, не виконується ні в
добровільному, ні в примусовому
порядку, боржником не було
запропоновано інший спосіб виконання
рішення, окрім звернення стягнення на
належну божнику частину квартири.
Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.
Згідно положень Закону України «Про
виконавчу службу» завдання державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав і
законним інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Положенням ст. 373 ЦПК України
передбачено, що за наявності обставин,
що утруднюють виконання рішення
(хвороба боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Постановою Верховного Суду України № 14
від 26.12.2003 р. «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» роз'яснено, що суду у
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
потрібно мати на увазі, що їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає, керуючись
особливим характером обставин, що
ускладнюють виконання рішення.

Судом правильно було встановлено
винятковість зазначених в поданні
обставин, а також враховано обтяження
квартири реєстрацією у ній малолітньої
дитини - ОСОБА_6, який проживає в
квартирі в частині, яка належить його
матері ОСОБА_7, а тому не позбавляється
права користування спірною квартирою.
Крім того, судом роз'яснено
співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_7 їх
переважне право купівлі 1/3 частини
квартири внаслідок заміни способу
виконання виконавчого провадження.

Таким чином, судом першої інстанції
було дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5422/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Величко Т.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.