РІШЕННЯ

іменем України

«10» лютого 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини до досягнення нею
повноліття,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що від шлюбу із
відповідачем має доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із нею
та перебуває на її утриманні. Як
зазначається позивачем при зверненні
до суду останнім часом відповідач
припинив надавати матеріальну
допомогу на утримання неповнолітньої
доньки, хоча й є працездатним, працює
(приватний підприємець).

Предмет позову становить вимога
пор стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
неповнолітньої дитини в розмірі 1 286,00
грн. до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач
вимоги позову підтримала повністю,
надав пояснення, аналогічні викладеним
в позовній заяві, просила суд
повністю задовольнити поданий позов.

Разом з тим, відповідно до
пояснень позивача вона несе витрати
по оплаті додаткових занять доньки;
позивач також пояснила, що на протязі
14 років не вимагала від позивача
аліментів, утім, на даний час змінилося
її матеріальне становище ( вона працює
продавцем та її дохід складає 2 000,00
грн. щомісяця) та на даний час їй дуже
важко.

Позивач не заперечувала при
наданні пояснень в судовому засіданні
участі батька та спілкування із
дитиною при відвідуванні ним із
донькою кафе та ресторанів, під час
яких батько робить коштовні
замовлення, утім, на переконання
позивача, зазначене негативно вливає
на дитину, яка в свій вік звикає до
цього, не розуміючи об'єктивну
неспроможність матері, на утриманні
якої перебуває дитина, забезпечити
аналогічне утримання.

Відповідав не скористався правом
брати участь у судових засіданнях.

В окремо наданих суду запереченнях
відповідач просив суд ухвалити
рішення про стягнення з відповідача на
користь позивача аліментів в розмірі
500,00 грн. щомісяця, та пояснив, що
кожні вихідні дитина проводить разом
із ним та його новою сім'єю (відповідач
має іншу неповнолітню дитину - сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2), матеріально
турбується про доньку (в 2013 році
придбав путівку до оздоровчого
дитячого табору), в 2013 році придбав для
доньки ноутбук, за вибором доньки
купує одяг, взуття, шкільні приладдя.

Разом з тим, відповідно до
заперечень відповідача він є фізичною
особою -підприємцем та виготовляє на
замовлення взуття, через що має
мінливий дохід; дружина відповідача не
працює, оскільки дитина (ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2) хворіє та не може
відвідувати дошкільний заклад.

Заслухав пояснення позивача,
врахував заперечення відповідача та
дослідив докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову
частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та
яка набула чинності для України 27.09.1991
р., батько або (і) інші особи, що
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Разом з тим,
відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та за ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Жовтневої районної ради м.
Дніпропетровська в Книзі записів актів
громадянського стану про народження
зроблений відповідний запис №989 та
видано свідоцтво, відповідно до якого
сторони у цій справі є батьками
неповнолітньої, яка мешкає разом
із матір'ю та перебуває на її
утриманні.

Оскільки обов'язок по утриманню
дитини є безумовним, виникає в
результаті народження дитини з
моменту її народження та покладається
законом рівною мірою на обох батьків,
не пов'язаний із матеріальним
становищем особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, вбачаються усі
підстави для присудження до стягнення
з відповідача на користь позивача
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Разом з тим, при вирішенні питання
щодо присудження до сплати аліментів,
про яке позивачем було заявлено
відповідне прохання, суд враховує
матеріальне становище дитини, яка
мешкає разом із матір'ю (позивачем),
потребує піклування та утримання.

Що стосується заперечень
відповідача проти позову, то суду
відсутні підстави для визнання
доводів відповідача слушними:
придбання ноутбука для дитини та
путівки до дитячого табору для
оздоровлення та відпочинку один раз на
рік (відповідно до пояснень позивача
для придбання цієї путівки для дитини
були залучені грошові кошти не тільки
батька, але й інших родичів дитини),
не замінює обов'язку батька
утримувати дитину до її повноліття.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу
(ч. 1 ст. 60 ЦПК України); доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідач не надав доказів на
підтвердження виконання ним
передбаченого ст. .180 СК України
обов'язку відносно доньки ОСОБА_3, тому
позов підлягає задоволенню.

При визначенні розміру аліментів
в твердій грошовій сумі суд враховує
пояснення відповідача у частині
отримання ним мінливого доходу,
оскільки робота відповідача пов'язана
із виготовленням взуття, через що
аліментів присуджуються в твердій
грошовій сумі, а також перебування на
утриманні відповідача іншої
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим за
внутрішнім переконанням суду
визначення розміру аліментів в сумі
1 000,00 грн. щомісяця, сприятиме
утвердженню почуття обов'язку батька,
окремо від якого проживає дитина,
перед останньою.

Разом з тим, суд не визнає
слушними доводи відповідача при
визначенні розміру аліментів на
утримання доньки ОСОБА_3 щодо
перебування на його утриманні дружини
- ОСОБА_1, яка не працює, оскільки
здійснює догляд за дитиною, яка хворіє
(тобто сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2),
через ненадання відповідачем доказів у
порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України щодо
стану здоров'я дитини, який би
заважав обом батькам дитини працювати
та виконувати роботу визначеного
змісту, обсягу і якості для поліпшення
свого матеріального становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
приписів ч. 3 ст. 88 та ст. 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 3 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини до досягнення нею повноліття
задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1 000,00 грн. щомісяця, які
підлягають індексації відповідно до
закону, до досягнення дитиною -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття,
починаючи проводити стягнення з 27.11.2013
р.

Рішення суду у частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
дохід держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя