Провадження № 2/308/445/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Посилається на те, що 22.11.2013 р.
відповідачем було власноручно
написана розписка про те, що він
отримав від позивача кошти в сумі 12000
грн., які зобов'язався повернути 22.12.2013
р. Він пропонував відповідачу
добровільно повернути йому кошти, але
останній кошти за розпискою не
повертає. 07.12.2013 р. на ім'я відповідача
було направлено претензію щодо
досудового врегулювання спору, де
відповідачу було надіслано прохання в
добровільному порядку, на потязі трьох
днів з моменту отримання даної
претензії, але не пізніше 13.12.2013 р.
повернути позивачу в повному обсязі
грошові кошти в сумі 12000 грн. та надати
письмову відповідь не пізніше 16.12.2013 р.
На момент подання позовної заяви
жодних відповідей від відповідача не
надходило. Просить суд стягнути з
ОСОБА_3 заборгованість в сумі 12000 грн. та
понесенні ним судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав посилаючись на викладені в
позовній заяві обставини і просить
позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився і не повідомив суду причини
неявки. Про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити повністю виходячи з
наступного.

Під час розгляду справи суд встановив,
що 22.11.2013 р. відповідач ОСОБА_3 взяв у
борг від позивача ОСОБА_2 12000 грн., які
зобов'язався повернути 22.12.2013 р. Взяті
на себе зобов'язання відповідач
підтвердив власноручно написаною
розпискою.

Згідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ст. 625 цього Кодексу
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливості
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

Договір позики , згідно до ст. 1047 цього
Кодексу укладається в письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.

За змістом ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За змістом ст. 1051 ч. 2 ЦК України якщо
договір позики мав бути укладений в
письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші насправді
не були одержані. Ці положення не
застосовуються тільки до випадків,
коли договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позивальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 цього Кодексу
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу
докази повинні бути належними і
допустимими. Обставини справи, які за
законом можуть бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач свої зобов'язання за
наведеним договором позики не виконав
і не повернув ОСОБА_2 надані в борг 12000
грн., що підтверджується наявністю у
позивача оригіналу боргової розписки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
вимоги позивача доведені належними і
допустимими доказами, а тому позов слід
задовольнити та стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача
заборгованість за договором позики в
сумі 12000 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідача також слід стягнути на
користь позивача судові витрати у сумі
243.6 грн. сплаченого судового збору при
зверненні з позовною заявою в суд.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209,
213-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 543, 610, 625, 1046,
1047, 1049, 1051 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12000
(дванадцять тисяч) гривень та 243 (двісті
сорок три) гривні 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.