Справа № 377/125/14-ц Головуючий у І
інстанції Малишенко Т.О.Провадження №
22-ц/780/2883/14 Доповідач у 2
інстанції Данілов О.М.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Славутицького міського суду Київської
області від 19 березня 2014 року у справі
за позовом прокурора м. Славутича
Київської області в інтересах держави
в особі державного закладу
«Спеціалізованого медико-санітарна
частина №5 Міністерства охорони
здоров'я України» до ОСОБА_2 про
відшкодування коштів, витрачених на
стаціонарне лікування потерпілого, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року прокурор м. Славутича
Київської області в інтересах держави
в особі державного закладу
«Спеціалізована медико-санітарна
частина №5 Міністерства охорони
здоров'я України» звернувся до
Славутицького міського суду Київської
області із позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування коштів, витрачених на
стаціонарне лікування потерпілого,
мотивуючи свої вимоги тим, що вироком
Славутицького міського суду Київської
області від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У
добровільному порядку ним не
відшкодовано витрати лікувальному
закладу, за перебування потерпілим по
кримінальній справі на лікуванні в
державному медичному закладі.

Просив суд, стягнути з ОСОБА_2 на
користь держави в особі державного
закладу «Спеціалізована
медико-санітарна частина №5
Міністерства охорони здоров'я України»
2843,46 грн.

Рішенням Славутицького міського суду
Київської області від 19 березня 2014 року
вищезазначений позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення
Славутицького міського суду Київської
області від 19 березня 2014 року та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вироком Славутицького міського суду
від 15 жовтня 2013 року, ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України і призначено покарання у
вигляді трьох років позбавлення волі
без позбавлення права керувати
транспортним засобом і відповідно до
ст. 75 КК України звільнено від
відбування покарання з випробуванням,
встановивши іспитовий строк два роки
(а.с. 19-23).

Судом також встановлено, що 17 квітня 2013
року, близько 12 год. 00 хв., відповідач
керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos»,
д.н.з. НОМЕР_2, допустив зіткнення з
автомобілем марки «Opel Kadett», д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 В
результаті зіткнення, автомобіль «Opel
Kadett», д.н.з. НОМЕР_1 втратив керованість
та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4,
внаслідок чого останньому були
заподіяні тілесні ушкодження які
відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень.

Відповідно до довідки державного
закладу «Спеціалізована
медико-санітарна частина №5
Міністерства охорони здоров'я
України», вартість лікування ОСОБА_4
склала 2843,46 грн. (а.с. 4-5).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що завдані злочинними діями
відповідача матеріальні збитки
державному закладу «Спеціалізована
медико-санітарна частина №5
Міністерства охорони здоров'я України»
фінансуються із державного бюджету та
не відшкодовані, що негативно впливає
на фінансове забезпечення діяльності
закладу та призводить до збільшення
фінансування з державного бюджету.

З такими висновками колегія суддів
погоджується, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах чинного законодавства.

Відповідно п.п. 1.1, 1.2 Статуту державного
закладу «Спеціалізована
медико-санітарна частина №5
Міністерства охорони здоров'я України»
- державний заклад «Спеціалізована
медико-санітарна частина №5
Міністерства охорони здоров'я України»
є закладом лікувально-профілактичного
профілю уповноваженим органом
управління якого є Міністерство
охорони здоров'я України та заснована
на державній власності.

Відповідно до п. 8.6 вищезазначеного
Статуту, джерелом фінансування
державного закладу «Спеціалізована
медико-санітарна частина №5
Міністерства охорони здоров'я України»
є кошти Державного бюджету України, а
також інших джерел не заборонених
чинним законодавством України.

Згідно із ст. 121 Конституції України,
однією з основних функцій прокуратури
України є представництво інтересів
держави в суді у випадках визначених
законом.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК
України, особа, яка вчинила злочин,
зобов'язана відшкодувати витрати
закладові охорони здоров'я на
лікування потерпілого від цього
злочину, крім випадку завдання шкоди
при перевищенні меж необхідної оборони
або у стані сильного душевного
хвилювання, що виникло раптово
внаслідок насильства або тяжкої образи
з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом
охорони здоров'я, що є у державній
власності, у власності Автономної
Республіки Крим або територіальної
громади, кошти на відшкодування витрат
на лікування зараховуються до
відповідного бюджету.

З урахуванням наведеного суд зробив
правильний висновок про задоволення
позову.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам
справи, які судом установлені
відповідно до вимог процесуального
закону, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає обставинам справи,
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутицького міського суду
Київської області від 19 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: