У х в а л а

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І.,
Наумчука М.І.,

Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «БТА Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 3 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 14 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне
товариство «БТА Банк»

далі - ПАТ «БТА Банк») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову банк зазначав,
що ОСОБА_3 відповідно до умов
кредитного договору від 16 березня 2007
року отримала кредит у розмірі 25 000 грн
зі сплатою 27% річних строком до 16
березня 2010 року.

Зобов'язання за кредитним договором
було забезпечено договорами поруки,
укладеними із ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
зобов'язалися нести солідарну
відповідальність.

Посилаючись на неналежне виконання
позичальником своїх зобов'язань щодо
своєчасного погашення кредиту,
унаслідок чого виникла кредитна
заборгованість, яка станом на 10 січня
2013 року складає

54 180 грн 47 коп., ПАТ «БТА Банк» просило
позов задовольнити та стягнути вказану
заборгованість у солідарному порядку з
відповідачів на користь банку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 3 вересня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 14 листопада 2013 року, позов ПАТ «БТА
Банк» задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «БТА Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 52 042 грн 86 коп.; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 3 вересня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
яким зменшити розмір кредитної
заборгованості до 1 020 грн 67 коп.,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення та частково
задовольняючи позов банку, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що кредитна
заборгованість підлягає стягненню
лише з позичальника, оскільки договори
поруки припинили свою дію в силу ч. 4

ст. 559 ЦК України.

Проте з таким висновками суду повністю
погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвалені у
справі судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 16 березня 2007 року
між ПАТ «БТА Банк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого остання отримала кредит у сумі 25
000 грн зі сплатою 27% річних строком до

16 березня 2010 року.

У забезпечення належного виконання
зобов'язань за вказаним договором, між
банком та ОСОБА_4 й ОСОБА_5 того ж дня
були укладені договори поруки, за яким
відповідачі зобов'язалися у повному
обсязі відповідати за виконання ОСОБА_3
зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань
виникла кредитна заборгованість,
розмір якої за розрахунком позивача
становить 54 180 грн 47 коп., з яких 10 629 грн
67 коп. - прострочена заборгованість за
кредитом, 207 грн 30 коп. - строкова
заборгованість за відсотками, 7 228 грн. 66
коп. - прострочена заборгованість за
відсотками, 31 901 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором, 1 467 грн 39 коп. - 3% річних та 2 746
грн 45 коп. - інфляційні витрати.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1

ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Статтею 261 ЦК України визначено, що
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст.
611 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України), тобто встановлює
певні юридичні наслідки у вигляді
обов'язку сплатити певну суму, яка
залежить не тільки від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно з якою це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Правова природа пені така, що строк
позовної давності щодо її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Проте, суди попередніх інстанцій у
порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК
України зазначених положень закону не
врахували, не дослідили розрахунок
заборгованості за кредитним договором,
зокрема розрахунок пені, не з'ясували
період, за який відбулося нарахування
заборгованості з урахуванням
встановлених договорами термінів
виконання зобов'язань, й, відповідно,
належним чином не перевірили
дотримання позивачем строку позовної
давності для пред'явлення вимог про
стягнення заборгованості, в тому числі
й пені.

За таких обставин, ухвалені у справі
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції в частині
вирішення позовних вимог банку до
ОСОБА_3

Судові рішення в частині відмови в
стягненні заборгованості за кредитним
договором з поручителів: ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, не оскаржуються.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 3 вересня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 14 листопада 2013
року в частині вирішення вимог
публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» до ОСОБА_3 скасувати.

Справу в указаній частині передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від

3 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від

14 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

В.О.
Кузнєцов

Судді:

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

Д.О. Остапчук