Провадження № 2/470/29/14
Справа № 470/1310/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

за участю представника відповідача
Яцук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2013 року позивач звернувся з
позовом до відповідача у якому
зазначив, що 15.09.2005 року між ними було
укладено кредитний договір за яким
вона отримала кредит в сумі 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. За
укладеним кредитним договором
відповідач зобов'язалась погашати
заборгованість за кредитом,
відсотками, комісією за користування
кредитом та інші витрати. Оскільки
взяті на себе зобов'язання відповідач
не виконала, у неї станом на 30.09.2013 року
виникла заборгованість в сумі 20462 грн. 30
коп., яку позивач просив суд стягнути з
нею та сплачений судовий збір в сумі 229
грн. 40 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, до суду подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримав
у повному обсязі, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідача Яцук Н.М. (за
угодою про надання послуг адвокатом)
заперечувала проти позову з тих
підстав, що відповідач користувалась
кредитною картою протягом року, після
чого сплатила заборгованість та здала
пластикову картку до банку. Просила
застосувати загальний строк позовної
давності та відмовити у задоволені
позову.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали справи
та наявні у ній докази суд доходить
наступного.

Судом встановлено, що 15 вересня 2005 між
закритим акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк»
правонаступником якого є позивач та
відповідачем було укладено кредитний
договір, за яким їй було надано кредит в
сумі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
НОМЕР_2 типу «Універсальна» зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36.00 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. За змістом заяви
відповідача вона була ознайомлена з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою та Тарифами банку, якими були
визначені її зобов'язання та
відповідальність як позичальника (а.с.6
на звороті).

Відповідач зобов'язалась погашати
заборгованість за кредитом
щомісячними платежами до 25 числа
місяця, що слідує за звітним, шляхом
внесення мінімального обов'язкового
платежу, який складається з
заборгованості за кредитом та
нарахованих до сплати відсотків (п.5.3
Правил користування платіжною карткою
(а.с.80)).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

З розрахунку заборгованості наданого
позивачем вбачається, що внаслідок
порушення відповідачем строку та
порядку погашення кредиту станом на
30.09.2013 року утворилась заборгованість у
розмірі 20462 грн. 30 коп., з яких 4821 грн. 17
коп. - заборгованість за кредитом; 14190
грн. 54 коп. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом; а
також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та
правил надання банківських послуг 500
грн. (фіксована частина), 950 грн. 59 коп. -
процентна складова (а.с.3-5).

Разом з тим, згідно ст. 256 ЦК України, з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу особа може
звернутися до суду в межах строку
позовної давності.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати
або настання події, з якою пов'язано
його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила ч.1 ст.261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до погодженого сторонами
порядку погашення кредиту повернення
коштів відповідачем та сплата
відсотків здійснювалось частинами,
щомісячними платежами до 25 числа
кожного місяця. Тобто умовами
кредитного договору погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначені
місяцями.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання що
деталізують обов'язок відповідача
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення (вказані висновки
викладені у правовій позиції
Верховного суду України по справі № 6-116
цс 13).

Таким чином, ураховуючи що за умовами
кредитного договору погашення кредиту
повинно здійснюватись позичальником
щомісяця, то початок перебігу строку
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

З виписки з особової карки відповідача
убачається, що вона припинили
виконувати щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту та відсотків по
кредитній картці - 29 січня 2009 року
(а.с.70). У свою чергу банк звернувся до
суду з позовом до неї 19 листопада 2013
року.

За умовами п.5.12 розділу 5 Правил
користування платіжною карткою
позивачем - до вимог про стягнення
кредиту, відсотків, неустойки - пені,
штрафів встановлена позовна давність
тривалістю п'ять років (а.с.86), але
зазначене не може бути доказом
укладення між сторонами договору про
збільшення позовної давності. Оскільки
Умови надання банківських послуг та
правила користування платіжною
карткою не є договором про збільшення
строку позовної давності як того
вимагає ст.259 ЦК України, вони не
містять підпису відповідача, крім
цього матеріали справи не містять
доказів того, що саме ці Правила є тими
правилами користування платіжною
карткою, які розумілися у заяві
позичальника при отриманні споживчого
кредиту, оскільки у заяві відповідача
від 15.09.2005 року вони не зазначені як
частина кредитного договору. Вказані
Правила користування платіжною
карткою позивач надає до наказу від
20.07.2005 року № С -120, з назви та змісту
якого вбачається, що він стосується
виключно кредитних карт типу «Товари в
розстрочку», але відповідач одержувала
картку іншого типу (а.с.81). З огляду на
викладене, до вимог позивача про
стягнення кредиту, відсотків, пені,
штрафів підлягає застосуванню
загальна позовна давність тривалістю
три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість за кредитом у межах
загального строку позовної давності в
сумі 1614 грн. 93 коп. ( 4821,17 - 3206,24 = 1614,93).

За змістом заяви відповідача (а.с.6 - на
звороті) вона погодилась на базову
відсоткову ставку за користування
кредитом у розмірі 36 % річних, тому з
відповідача підлягають стягненню
відсотки розраховані за вказаною
відсотковою ставкою (519 грн. 92 коп.)
нараховані у межах строку позовної
давності. При цьому, суд відмовляє у
стягненні подвійних відсотків (72 % на
рік) оскільки умови кредитного
договору не містять такої
відповідальності відповідача. Згідно
п.5.4.1 Правил користування платіжною
карткою - за користування простроченим
Овердрафтом та кредитом держателя
картки зобов'язується сплачувати
відсотки за підвищеною ставкою, розмір
якої визначається Тарифами, але
позивач таких Тарифів суду не надав.
Надання позивачем наказу № 1663 від
31.08.2005 року (а.с. 88-89), яким відновлено дію
умов обслуговування кредитної картки
«Універсальна» з процентною ставкою
Ciassik UAN - за користування кредитом 3% (за
прострочку - 6% на місяць) на думку суду
не є доказом наявності у відповідача
обов'язку по сплаті відсотків за
прострочку за подвійною ставкою,
оскільки цей наказ не містить доказів
ознайомлення відповідачки з його
змістом, крім цього позивачем не було
надано доказів про які б свідчили про
надання відповідачу кредитного ліміту
саме на такий вид картки
«Універсальна».

Щодо вимог позивача про стягнення
штрафу, суд доходить наступного
висновку. Так жодний з видів Умов
надання банківських послуг наданих
позивачем не містить п.8.6, який би
передбачав зобов'язання відповідача по
сплаті штрафу за порушення строків
платежів по кожному з грошових
зобов'язань більше ніж на 120 днів у
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову
(а.с.7-10; 78-80). Разом з тим, позивачем було
надано Правила користування платіжною
карткою, що містять п. 5.10, який
передбачає обов'язок відповідача у
разі порушення строків по будь - якому
грошовому зобов'язанню передбаченому
договором більш ніж на 30 днів
сплачувати штраф 250 грн. + 5% від суми
позову (а.с.86). З огляду на викладене, на
користь позивача підлягає стягненню
штраф (фіксована частина) у розмірі 250
грн., але оскільки нарахування його
процентної складової в сумі 950 грн. 59
коп. (у розмірі 5% від суми позову) не
відповідає змісту ч.2 ст.549 ЦК України
та сутності застосування штрафу, як
способу забезпечення виконання
зобов'язання, зазначена складова не
підлягає стягненню з відповідачки.

Таким чином, оскільки позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" заборгованість на 30
вересня 2013 року за кредитним договором
від 15 вересня 2005 року в розмірі 2384 (дві
тисячі триста вісімдесят чотири) грн.
85 коп., з яких: заборгованість за
кредитом - 1614 грн. 93 коп., заборгованість
по відсоткам - 519 грн. 92 коп.,
заборгованість по сплаті штрафу - 250
грн. - на поточний рахунок 3111 в ПАТ
КБ "Приватбанк", , МФО
305299.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" судовий
збір в розмірі 229 грн. 40 коп. - на
поточний рахунок 0001 в ПАТ КБ
"Приватбанк", , МФО 305299.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Миколаївської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С. Ф. Орлова