Справа №585/3900/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сольона Н. М.Номер
провадження 22-ц/788/1003/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 31
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Попруги С. В.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 08 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія», ОСОБА_4 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 08 квітня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» на
користь ОСОБА_3 1632 грн. 45 коп.
спричиненої їй шкоди пов'язаної зі
стаціонарним та амбулаторним
лікуванням.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» на
користь ОСОБА_3 418 грн. 66 коп. пені за
період з 10 лютого 2012 року по 11 листопада
2013 року.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» на
користь ОСОБА_3 три проценти річних від
простроченої суми грошового
зобов'язання за період з 10 лютого 2012
року по 11 листопада 2013 року в розмірі 85
грн. 75 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» на
користь ОСОБА_3 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» на
користь ОСОБА_3 500 грн. витрат на правову
допомогу.

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 25 квітня 2014 року стягнуто з ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» 229 грн. 40 коп. судового збору в
дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення
суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі,
стягнувши з ПрАТ «українська
транспортна страхова компанія» на її
користь 17894 грн. 87 коп., а саме:
спричиненої їй шкоди пов'язаної зі
стаціонарним та амбулаторним
лікуванням в сумі 1632 грн. 45 коп.; шкоду
пов'язану з тимчасовою втратою
працездатності у вигляді допомоги у
розмірі, не меншому мінімальної
заробітної плати за кожний місяць з 16
серпня 2011 року до 13 березня 2012 року на
загальну суму 7025 грн. 45 коп.; пені за
період з лютого 2012 року по 08 квітня 2014
року у сумі 2676 грн. 86 коп.; три проценти
річних від простроченої суми грошового
зобов'язання за період з 10 лютого 2012
року по 08 квітня 2014 року у сумі 560 грн. 11
коп.; моральну шкоду в сумі 5000 грн.;
витрати на правову допомогу в сумі 1000
грн. Крім того стягнути з ОСОБА_4 на її
користь моральну шкоду в сумі 20000 грн.
та витрати на правову допомогу в сумі
1000 грн.

Сторони належним чином повідомлені
про час і місце судового засідання,
проте своїм процесуальним правом на
участь у ньому не скористалися, їх
неявка не є перешкодою для розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 у результаті
дорожньо-транспортної пригоди
отримала тілесні ушкодження, у зв'язку
з цим вимушена була проходити
стаціонарне та амбулаторне медичне
лікування, а тому з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія», на
підставі договору цивільно-правової
відповідальності, підлягає
відшкодуванню шкода у розмірі 1632 грн. 45
коп. Крім того з відповідача підлягає
стягненню пеня в розмірі 418 грн. 66 коп.
та три проценти річних у розмірі 85 грн.
75 коп. за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання з виплати
страхового відшкодування.

Внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень під час ДТП позивачу завдано
моральну шкоду, яка полягає у фізичному
болю та стражданнях на відшкодування
якої визначено суму 5000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки суд дійшов
цих висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно ч.1 ст.999 ЦК України законом може
бути встановлений обов'язок фізичної
або юридичної особи бути
страхувальником життя, здоров'я, майна
або відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обов'язкове
страхування).

Судом першої інстанції встановлено, що
16 серпня 2011 року ОСОБА_5 близько 12 год. 40
хв., керуючи вантажним автомобілем
КАМАЗ-65115, реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухався по вул.Конотопській в м.Ромни в
напрямку центру міста.

У районі АЗС «ANP», на ділянці дороги з
незначним спуском і заокругленням
праворуч, водій ОСОБА_5 застосував
службове гальмування і почав
здійснювати перемикання передачі на
понижену.

При цьому водій ОСОБА_5, проявляючи
неуважність, мимовільно натиснув ногою
на кран приводу зупинки двигуна,
встановлений на підлозі кабіни біля
рульової колонки, що викликало зупинку
двигуна і відмову роботи
гідропідсилювача керма.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив
вимоги пункту 2.3 «б» Правил дорожнього
руху України, затверджених Постановою
КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (з
послідуючими змінами), згідно з яким
«Для забезпечення безпеки дорожнього
руху водій зобов'язаний бути уважним,
стежити за дорожньою обстановкою,
відповідно реагувати на її зміну,
стежити за правильністю розміщення та
кріплення вантажу, технічним станом
транспортного засобу і не
відволікатися від керування цим
засобом у дорозі».

У цей час по вказаній ділянці дороги по
зустрічній смузі руху, в зустрічному
напрямку, рухався автомобіль ВАЗ-2102,
реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом
ПВА-У54, реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_6

Відчувши відмову роботи
гідропідсилювача керма, що не давало
йому можливості утримати автомобіль на
своїй смузі руху, водій ОСОБА_5 з метою
уникнення лобового зіткнення з
зустрічним автомобілем ВАЗ здійснив
маневр вліво для виїзду на ліве
узбіччя, оскільки не зміг би зупинити
керований ним автомобіль до місця
зіткнення.

Однак, залишити смугу зустрічного руху
водій ОСОБА_5 не встиг, в результаті
чого відбулося зіткнення передньої
частини керованого ним автомобіля
КАМАЗ-65115, реєстраційний номер НОМЕР_1, з
передньою частиною автомобіля ВАЗ 2102,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Внаслідок зіткнення транспортних
засобів пасажир автомобіля ВАЗ ОСОБА_3
отримала тілесні ушкодження у вигляді
осколкового перелому правого плеча зі
зміщенням, що згідно висновку
судово-медичної експертизи, не є
небезпечним для життя і відноситься до
середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вказані тілесні ушкодження ОСОБА_3
знаходяться в причинному зв'язку з
даною дорожньо-транспортною пригодою
як наслідок допущених водієм ОСОБА_5
порушень Правил дорожнього руху
України.

Згідно постанови Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 14 квітня 2012 року ОСОБА_5 звільнений
від кримінальної відповідальності за
ч.1 ст.286 КК України у зв'язку з
примиренням із потерпілим.

На момент ДТП між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 та ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

Згідно страхового полісу АА/2351168
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, період дії якого визначений 17
січня 2011 року по 16 січня 2012 року
включно.

Лімітом відповідальності вказані: за
шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на
одного потерпілого) 100000 грн.; за шкоду
заподіяну майну (на одного потерпілого)
50000 грн.; франшиза 500 грн.

Страховим випадком в полісі визначена
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час ДТП, яка сталася
за участю забезпеченого транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

Забезпеченим транспортним засобом
вказаний автомобіль КАМАЗ 65115, номерний
знак НОМЕР_1, номер кузова (шасі) НОМЕР_4,
рік випуску 2006 року, місце реєстрації
м.Київ.

Іншою особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована за
цим полісом, є ОСОБА_5, який керував
вказаним автомобілем згідно
довіреності, наданої йому ОСОБА_4,
посвідченою нотаріусом Двадцять
першої Київської державної
нотаріальної контори 21 січня 2011 року.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України
відповідальність за моральну шкоду,
завдану фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю покладається на особу,
яка її завдала, за загальним правилом
за наявності її вини.

Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає:
по-перше, відповідальну за моральну
шкоду особу, а саме, особу, яка її
завдала; та по-друге, загальні умови
відшкодування моральної шкоди - і серед
інших, - наявність вини заподіювача,
крім випадків, встановлених ч. 2 цієї
статті.

У ч.2 ст.1167 ЦК України передбачені
спеціальні випадки відшкодування
моральної шкоди, коли на відміну від
загальних правил, моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
особи, яка її завдала, серед яких - і
випадок відшкодування моральної шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч.2 ст.1167 ЦК України
передбачає підстави відшкодування
моральної шкоди незалежно від вини
заподіювача, проте не змінює
відповідальну за відшкодування
моральної шкоди особу, якою за
змістом ст.1167 та ч.2 ст.1187ЦК України
залишається особа, яка безпосередньо
завдала моральну шкоду, а саме - особа,
яка на відповідній правовій підставі
керувала транспортним засобом.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо
покладення на ОСОБА_4 відповідальності
з відшкодування моральної шкоди не
ґрунтується на законі та не
спростовують встановлених судом
фактичних обставин справи

Також судом встановлено, що ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» була своєчасно повідомлена
про настання страхового випадку та
отримала від позивача всі необхідні
документи 10 січня 2012 року, проте
виплату страхового відшкодування у
сумі 1632 грн. 45 коп. не здійснила.

Відповідно до ст.992 ЦК України у разі
несплати страховиком страхувальникові
або іншій особі страхової виплати
страховик зобов'язаний сплатити
неустойку в розмірі, встановленому
договором або законом.

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», зокрема, п.36.5
ст.36 визначено таку відповідальність
страховика у вигляді пені з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Наведені судом першої інстанції
розрахунки пені за несвоєчасну виплату
страховиком страхової виплати
позивачем не спростовані, а тому доводи
апеляційної скарги є безпідставними.

Не спростовують висновків суду і
доводи апеляційної скарги щодо відмови
у задоволенні позову про відшкодування
шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою
працездатності.

Оскільки на підтвердження її розміру
позивачем, у порушення вимог ст.ст.10, 60
ЦПК України, не надано суду належних і
допустимих доказів.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на законі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 08 квітня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -