Ухвала

іменем україни

23 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 4 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 грудня 2013 року,

встановила:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості у сумі 25 648,47 грн, яка
складається з: 6 342,62 грн -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 264,01 грн -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 17 344,29
грн - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та штрафи
відповідно до п.5.3 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн -
штраф (фіксована частина) та 1 197,55 грн -
штраф (процентна складова).

Позов мотивовано тим, що відповідно до
укладеного між сторонами договору від 5
грудня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 2 970 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за вказаним договором
утворилась заборгованість, яка в
добровільному порядку сплачена не
була.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 4 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня
2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивач не має права повторно
звертатися із одним і тим же позовом
про стягнення боргу за тим самим
договором.

Проте з таким висновком погодитися не
можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

При вирішенні спору судами встановлено
та підтверджено матеріалами справи, що
5 грудня 2006 року між Банком та ОСОБА_3
укладено кредитно-заставний договір,
за умовами якого останній отримав
кредит у сумі 2 970 грн на строк 12 місяців
- по 5 грудня 2007 року включно, з умовами
сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 1% на місяць, та суму
залишку заборгованості по кредиту,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 47,52
грн та одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту в
розмірі 270 грн в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
зазначеній заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт) строки
погашення заборгованості повинно
здійснюватись щомісячно в період
сплати з 15 по 20 число кожного місяця
шляхом надання позичальником Банку
грошових коштів у сумі 311,63 грн для
погашення заборгованості за кредитом
(а.с. 6-26).

У п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
(Стандарт) сторони погодили, що термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється 5 років
(справа №2Н-140/09, яка була оглянута в
судовому засіданні).

На підставі судового наказу від 29 січня
2009 року, виданого Синельниківським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області, з ОСОБА_3 на користь Банку
стягнуто заборгованість за вказаним
кредитом, яка виникла станом на 24
листопада 2008 року у розмірі 6 293,28 грн.
Даний судовий наказ виконано 10 вересня
2012 року (а.с.61).

Пунктом 2.4.2.2.7 Умов встановлено, що
боржник зобов'язується погасити
заборгованість по кредиту в повному
обсязі,сплатити нарахування за весь
період користування кредитом проценти
винагороду та неустойку (штраф, пеню),
не пізніше дати, вказаної в
повідомленні Банку, передбаченим п.п.
2.4.2.3.2, 2.4.2.3.3 Умов.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст.. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог
ст.ст. 212, 214 ЦПК України на вказане уваги
не звернув, не врахував положення п.
2.4.2.2.7 Умов та не врахував, що позов
заявлено про стягнення нарахувань
після винесення судового наказу,
оскільки винесенням судового наказу не
зупинялось нарахування відсотків на
непогашене тіло кредиту, нарахування
пені на непогашені відсотки по
погашенню тіла кредиту та відсотків.

Оскільки при вирішенні спору судом
порушені норми процесуального права та
не застосовані норми матеріального
закону, які підлягали застосуванню, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України
ухвалені в справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 4 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 грудня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М. Колодійчук

Судді:
В. С. Висоцька

М.К. Гримич

О. В. Умнова

І.М. Фаловська