Справа № 203/2389/14-ц
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у
справі

09 квітня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська Маймур Ф.Ф.,
ознайомившись із матеріалами скарги
ОСОБА_1 на бездіяльність Державної
казначейської служби України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області при
виконанні рішення суду -

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2014 року до Кіровської
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся заявник із вищевказаною
скаргою в порядку Розділу VII ЦПК
України, ознайомившись із матеріалами
якої та приймаючи до уваги норми
чинного законодавства, які регулюють
порядок звернення до суду в порядку
цивільного судочинства і відкриття
провадження у справі за наслідками
такого звернення, вважаю за необхідне
відмовити у відкритті провадження у
справі на підставі нижчевикладеного.

Так, як вбачається зі змісту скарги
ОСОБА_1, останній звернувся до суду в
порядку цивільного судочинства для
розгляду судом на підставі положень
ст.ст.383-389 ЦПК України (Розділу VII ЦПК
України «Судових контроль за
виконанням судових рішень») скарги на
бездіяльність органу державної влади -
Державної казначейської служби
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області,
допущену при виконанні рішення суду
про зобов'язання Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України здійснити на користь ОСОБА_1
виплату 1000 гривень у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Нормою ст.4 Закону України «Про
державну виконавчу службу» визначено,
що державними виконавцями є начальник
відділу примусового виконання рішень,
заступник начальника відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
головний державний виконавець, старший
державний виконавець, державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України,
начальники відділів примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі, їх заступники, головні
державні виконавці, старші державні
виконавці, державні виконавці відділів
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, заступник
начальника районного, районного в
місті, міського (міста обласного
значення), міськрайонного управління
юстиції - начальник відділу державної
виконавчої служби, заступник
начальника, головний державний
виконавець, старший державний
виконавець, державний виконавець
районного, районного в місті, міського
(міста обласного значення),
міськрайонного відділу державної
виконавчої служби відповідного
управління юстиції.

Положеннями ст.3 Закону України «Про
державну виконавчу службу»
встановлено, що органами державної
виконавчої служби є: Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, до
складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів. Такі органи, не є органами
примусового виконання, крім органів та
посадових осіб, які виконують рішення
про притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Згідно ст.87 Закону України «Про
виконавче провадження» стягувач має
право звернутися з позовом до
юридичної особи, зазначеної у статті 3
цього Закону, яка зобов'язана здійснити
стягнення коштів з боржника, у разі
невиконання рішення з вини такої
юридичної особи.

Таким чином з наведених вище положень
законодавства можна зробити
беззаперечний висновок, що звернення
до суду в порядку цивільного
судочинства зі скаргою на підставі
ст.ст.383-389 Розділу VII ЦПК України
можливе за умови дотримання декількох
обов'язкових вимог, однією з яких є те,
що суб'єктом оскарження є саме
державний виконавець чи інша посадова
особа державної виконавчої служби.
Такий перелік суб'єктів оскарження
вичерпний і не підлягає розширеному
тлумаченню, що підтверджується і
правовою позицією Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеною у постанові «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» №6 від 07
лютого 2014 року. Державна казначейська
служба України, її територіальні
органи до таких суб'єктів оскарження не
належать, а їх дії/бездіяльність,
рішення оскаржуються шляхом подання
позову.

Відповідно до ст.122 ч.2 п.1 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Можливість застосування норми ст.122 ЦПК
України, яка регулює вирішення питання
про відкриття провадження у справі, до
поданої ОСОБА_1 в порядку Розділу VII
(ст.ст.383-389) ЦПК скарги вбачається зі
змісту ст.8 ч.8 ЦПК України, а також п.13
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» №6 від 07
лютого 2014 року.

Згідно ст.17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Нормою ст.18 КАС України визначено, що
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи,
зокрема, коли однією зі сторін в яких є
орган державної влади, інший державний
орган, орган влади Автономної
Республіки Крим, обласна рада,
Київська, Севастопольська міська рада,
їх посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ щодо їх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Таким чином, підсумовуючи
вищевикладене та приймаючи до уваги, що
заявником ОСОБА_1 подано до суду для
розгляду в порядку цивільного
судочинства на підставі ст.ст.383-389
Розділу VII ЦПК України скаргу, в якій
заявник оскаржує бездіяльність органу
державної влади - Державної
казначейської служби України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області, які згідно
ст.383 ЦПК України не є належними
суб'єктами оскарження за даною
категорію справ в порядку цивільного
судочинства, а їх дії/бездіяльність,
рішення, ухвалені як суб'єктом владних
повноважень - органом державної влади,
можуть оскаржуватись в позовному
провадженні в порядку
адміністративного судочинства у
відповідності зі ст.ст.3, 17, 18 КАС
України, ст.ст.3, 87 Закону України «Про
виконавче провадження», приходжу до
висновку про необхідність відмови у
відкритті провадження у справі за
скаргою ОСОБА_1 на підставі ст.122 ч.2 п.1
ЦПК України.

Крім того, враховуючи зміст вимоги №3
скарги ОСОБА_1, в якій останній просить
зобов'язати суб'єкт оскарження
перерахувати кошти на певний рахунок
скаржника в певному банку, є необхідним
роз'яснення ОСОБА_1 його права на
звернення до суду в порядку ст.373 ЦПК
України із відповідною заявою щодо
встановлення способу/порядку
виконання рішення суду за наявності
необхідності в цьому.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.8, 122, 208, 210, 383 ЦПК України, ст.ст.3, 87
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.3, 4 Закону України
«Про державну виконавчу службу»,
ст.ст.3, 17, 18 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній
справі за скаргою ОСОБА_1 на
бездіяльність Державної казначейської
служби України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області
при виконанні рішення суду - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відмова у
відкритті провадження у справі
перешкоджає повторному зверненню до
суду з такою самою скаргою.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
через Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська до Апеляційного суду
Дніпропетровської області апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня отримання
копії оскаржуваної ухвали.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур