Справа № 191/497/14-ц
Провадження № 2/191/607/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

при
секретарі - Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Синельникове
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовною заявою
Синельниківського міського
комунального підприємства «Водоканал»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за послуги з водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 05 березня 2009 року між ним та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
договір про надання послуг з
постачання холодної води та
водовідведення. Згідно умов договору
позивач зобов'язався надавати
відповідачу послуги з водовідведення,
а останній зобов'язаний щомісячно їх
оплачувати. Відповідач свої
зобов'язання щодо оплати послуг з
водовідведення у повному обсязі не
виконує, у зв'язку з чим в період з 01
квітня 2011 року до 01 лютого 2013 року
виникла заборгованість в загальному
розмірі 389,34 грн. На суму боргу
нараховані інфляційні витрати в
розмірі 0,23 грн. та 3 % річних в розмірі
15,35 грн. Позивач просить суд стягнути з
відповідача вищезазначену суму
заборгованості з урахуванням 3 % річних
та інфляційних витрат, а також судові
витрати по справі в розмірі 243,60 грн.

У судовому засіданні представник
позивача Амеліна Р.К. позовні вимоги
підтримала у повному обсязі і просила
їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, зазначив, що
своєчасно сплачував надані йому
послуги з водовідведення та просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення
сторін та вивчивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, а відповідно до ч.2 ст.625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора забов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як стверджує позивач, з копії договору
про надання послуг з постачання
холодної води та водовідведення №5939
від 05 березня 2009 року вбачається, що між
сторонами дійсно виникли цивільні
правовідносини і вони перебували у
договірних стосунках.

Також на думку позивача з наданого
позивачем розрахунку заборгованості
вбачається, що розмір заборгованості
відповідача за надані йому послуги з
водопостачання складає 389,34 грн., а
згідно зведеного розрахунку 3 % річних
від простроченої суми хаборгованості
складає 15,35 грн., а інфляційні витрати -
0,23 грн.

З копії письмового попередження
вбачається, що відповідач
попереджалася про наявність у нього
заборгованості за послуги з
водовідведення.

Однак відповідач факт наявності
заборгованості за послуги з
водовідведення заперечував, надавши
суду копії особового рахунку та
квитанцій про оплату наданих послуг за
вказаний позивачем період.

Як вбачається з копій наданих
квитанцій, позивачем у квітні 2012 року
була здійснена оплата наданих послуг з
водовідведення в розмірі 57,90 грн., у
травні було сплачено 46,32 грн., у липня
сплачено 81,06 грн., у вересні сплачено
115,80 грн., у жовтні 2012 року сплачено 57,90
грн., у листопада сплачено 92,64 грн.

Зазначені суми виплат у розрахунку
заборгованості зазначені та враховані
не були, що викликає сумніви стосовно
достовірності викладених у даному
розрахунку відомостей.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Отже, оскільки відповідач заперечує
проти задоволення позовних вимог та
надав відповідні докази в
підтвердження своїх заперечень,
позивач зобов'язаний надати суду
докази в обґрунтування своїх позовних
вимог.

У даному випадку належних доказів
наявності у відповідача
заборгованості за послуги з
водовідведення надані суду не були, а
одні лише розрахунки заборгованості не
можуть бути достатніми доказами у
справі за наявності заперечень
відповідача проти задоволенні
позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач будь-яких інших доказів в
обґрунтування своїх позовних вимог
суду не надав, тому суд не вважає
наявність фактів, якими позивач
обгрунтовує свої позовні вимоги,
встановленою.

Оскільки у задоволенні позовних вимог
слід відмовити, понесені позивачем
судові витрати по справі в розмірі 243,60
грн. стягненню з відповідача не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.526, 625 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209,
212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Синельниківського міського
комунального підприємства «Водоканал»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за послуги з водовідведення відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, а у разі її
подання - після розгляду справи
апеляційним судом у разі, якщо рішення
не буде скасовано.

Суддя: Ю. В. Гречко