АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/641/14 р.
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 646/6537/13-ц
Доповідач - Івах А.П.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Ізмайлової
Г.Н., Пшенічної Л.В.,

при секретарі -
Курносовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 02 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, треті особи
на стороні відповідача, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ФО-П ОСОБА_3, ПАТ «ОТП Банк» про визнання
договору недійсним, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив суд
визнати договір від 27.01.2013 року,
укладений між ним та ФОП ОСОБА_4
недійсним, посилаючись на те, що
укладений під впливом обману, а також
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду у розмірі 23 883,86 грн. та моральну
шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що він 27.01.2013 року у
вихідний день увечері був введений
ОСОБА_4 в оману щодо предмету договору,
у зв'язку з чим підписав договір на
встановлення балконних вікон без
проведення попередніх робіт з приводу
реконструкції балкону (без необхідних
зварювальних та ремонтних робіт).
Однак, ОСОБА_4, обіцяв відремонтувати
сам балкон, проте ці роботи не виконав.
Крім того, у цей же день позивач уклав і
кредитний договір із ПАТ «ОТП Банк»,
відповідно до умов якого отримав
грошові кошти у розмірі 6 942,00 грн. для
придбання у відповідача товару.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 02 грудня
2013 року у задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача та його
представника, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що були заявлені
сторонами у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного:

Розглядом справи встановлено, що
27.01.2013 року було укладено договір між
ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_2, предметом якого є
виконання робіт по виготовленню та
установці ПВХ конструкції, при цьому
загальна площа конструкції складає 8,637
метри квадратних (п.2.2 договору), що
відповідає сумі площ, з несуттєвим
відхиленням, одного вікна розміром 5,12
квадратних метра (1600см2 3200 см) та І
загальною площею двох вікон - 3,52
квадратних метра (1600 см2 1100 см.2), які
зазначені у листі заміру І вікон, що
підписаний позивачем та відповідно до
п.6.5 договору від 27.01.2013 року є
невід'ємним додатком до договору. На
адресу позивача від відповідача
направлені листи від 28.02.2013 року та від
06.03.2013 року, в яких він зазначає, що
відповідно до умов договору від 27.01.2013
року він не проводить опоряджувальні,
будівельні та зварювальні роботи, а
вироби із ПВХ конструкції 05.03.2013 року
виготовлені та доставлені на склад.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачем не доведено, що
відповідач навмисно ввів його в оману
щодо предмету договору, а саме, що
відповідач прийняв чи зобов'язувався
прийняти на себе обов'язки щодо
проведення ремонтних робіт балкону
перед встановленням металопластикових
вікон балкону.

З висновком суду першої інстанції
судова колегія погоджується та вважає,
що розглядаючи спір, суд повно та
всебічно дослідив наявні у справі
докази у їх сукупності, встановив
фактичні обставини справи, правильно
визначився з правовою природою спірних
правовідносин, що виникли між
сторонами та норми права, що їх
регулюють, у відповідності до вимог ст.
215 ЦПК України у своєму рішенні навів
мотиви, з яких вважав встановленою
відсутність фактів, якими позивач
обґрунтовував вимоги позову.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухваленні рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст..230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. Сторона, яка застосувала
обман, зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.п. 19, 20 постанови №9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідно до
статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під
впливом помилки, обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (стаття 229
ЦК), мають існувати саме на момент
вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про визнання
правочину недійсним повинна довести,
що така помилка дійсно мала місце, а
також що вона має істотне значення. Не є
помилкою щодо якості речі неможливість
її використання або виникнення
труднощів у її використанні, що сталося
після ви конання хоча б однією зі
сторін зобов'язань, які виникли з право
чину, і не пов'язане з поведінкою іншої
сторони правочину. Не має правового
значення помилка щодо розрахунку
одержання користі від вчиненого
правочину. Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
зі сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним. Правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у ви падку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення обста
вин, щодо яких особу введено в оману, і
сам факт обману повинна довести особа,
яка діяла під впливом обману. Обман
щодо мотивів правочину не має
істотного значення. Норми статті 230 ЦК
не застосовуються щодо односторонніх
правочинів. )

Позивачем ОСОБА_1 у відповідності до
вимог ст.. 60 ЦПК України належним чином
не доведено факту навмисного введення
його зі сторони відповідача в оману.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, виконавши вимоги цивільного
судочинства ухвалив рішення таке, що
відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК
України, у відповідності до вимог ст. 215
ЦПК України привів мотиви, з яких
вважав встановленою відсутність
фактів, якими позивач обґрунтував свої
позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, підстав для її
задоволення так як і інших підстав для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції судова колегія не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314,
315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 02 грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -