Справа № 1604/2794/2012
номер провадження 2/527/2/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 березня 2014 року Глобинський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого судді -
Прикіпєлової Л.В.

при секретарі -
Таранець Л.П.

з участю прокурора -
Нечипоренко В.В.

представника

цивільного відповідача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Глобине цивільну
справу за позовом прокурора
Глобинського району в інтересах
територіальної громади в особі
Манжеліївської сільської ради, з
залученням третьої особи:
комунального закладу «Центр первинної
медико-санітарної допомоги у
Глобинському районі» до ОСОБА_2 про
відшкодування 20138 гривень 05 копійок
шкоди завданої злочином

в с т а н о в и в:

Позивач, прокурор Глобинського
району Полтавської області звернувся
до суду з зазначеною позовною заявою до
відповідача ОСОБА_2 посилаючись на те,
що ОСОБА_2 будучи головним бухгалтером
Манжеліївської сільської ради та
являючись службовою особою, в період
часу з 01.06.2008 року по 31.12.2010 року,
усвідомлюючи суспільно-небезпечний
характер своїх дій, передбачаючи
суспільно-небезпечні наслідки та
бажаючи їх настання, з корисливих
мотивів, зловживаючи своїм службовим
становищем, умисно вносила завідомо
неправдиві дані щодо маршруту,
кількості використаного пального та
показання спідометра, до шляхових
листів і відомостей на відпуск
нафтопродуктів на автомобіль УАЗ-3962 д/н
НОМЕР_1, що знаходився на балансі
Манжеліївської амбулаторії сімейної
медицини, та не використовувався за
призначенням у зв»язку з несправністю.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2,
згідно довідки спільної перевірки
фінансово-господарської діяльності
Манжеліївської сільської ради №
16-08-2-17/878 від 30.01.2012 року, в період з 01.06.2008
року по 31.12.2010 року здійснила розтрату
нафтопродуктів, які призначалися для
автомобіля УАЗ-3962 д/н НОМЕР_1, а саме
бензину марки А-92 в кількості 2201 літрів
та бензину марки А-80 в кількості 816
літрів на загальну суму 16781,71 грн., а
також віднесла та списала податку на
додану вартість в сумі 3356,34 грн., в той
час коли вказаний автомобіль не
використовувався, чим спричинила
Манжеліївській сільській раді
матеріальних збитків на загальну суму
20138,05 грн. Постановою від 21.04.2011 року за
вказані злочинні протиправні діяння
ОСОБА_2 пред»явлено обвинувачення за ч.2
ст. 191, ч.1 ст.366 КК України. Після
завершення досудового слідства
матеріали кримінальної справи разом з
обвинувальним висновком направлені на
розгляд до Глобинського районного
суду.Постановою Глобинського
районного суду Полтавської області від
05.06.2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звільнено від кримінальної
відповідальності по ст.ст. 191 ч.2, 366 ч.1
КК України на підставі п. «г» ст..1
Закону України «Про амністію у 2011
році». Статтею 14 ЗУ «Про амністію у 2011
році» визначено, що - амністія не
звільняє від обов»язку відшкодувати
заподіяну злочином шкоду, який
покладено на винну особу вироком або
рішенням суду. Рішенням
Конституційного Суду України від 8
квітня 1999 р. № 3-рп/99 визначено, що
оскільки «інтереси держави» є
оціночним поняттям, прокурор чи його
заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає, в чому
саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших
інтересів держави, обґрунтовує
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державною
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. Поняття «орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах», означає орган, на
який державою покладено обов»язок щодо
здійснення конкретної діяльності у
відповідних правовідносинах,
спрямованих на захист інтересів
держави. Таким органом відповідно до
ст. ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може
бути орган державної влади чи орган
місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади. Таким чином, прокурор
вважає, що має право заявити позов в
інтересах держави в особі органу
місцевого самоврядування, якому надані
повноваження органу виконавчої влади.

В судовому засіданні прокурор
заявлений позов підтримав повністю,
дав суду пояснення за змістом
ідентичним з вищевикладеним та
просить стягнути з ОСОБА_2 на користь
Манжеліївської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області заподіяну інтересам
територіальної громади шкоду
внаслідок службового підроблення в
сумі 20138 гривень 05 копійок.

Представник територіальної
громади в особі Манжеліївської
сільської ради сільський голова
Гаркавенко А.А. в порядку ч.3 ст. 46 ЦПК
України позовну заяву прокурора не
підтримала і заявою до суду просить
позовну заяву залишити без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 заявлені
позовні вимоги не визнала повністю,
підтвердила, що в зазначений в
позовній заяві період вона працювала,
як працює і зараз, головним бухгалтером
Манжеліївської сільської ради. На той
час автомобіль УАЗ-3962 д/н НОМЕР_1 який
обслуговує потреби лікарні та виклики
швидкої, дійсно перебував на балансі
Манжеліївської сільської ради і вона
(ОСОБА_2.) відповідно своїх посадових
обов»язків кожного разу за період з
01.06.2008 року по31.12.2010р. виписувала
відомості (в 2-х екземплярах) на
заправку на АЗС-13 цього автомобіля
бензином марки А-92 та бензину марки А-80
крім того, на кожен рейс виписувала
шляхові листи. Вказані документи
отримував водій лікарні. ОСОБА_10. і
надалі, належно оформлені відомості,
(1екз.) повертав їй. Про несправність
автомобіля УАЗ-3962 д/н НОМЕР_1 їй нічого
відомо не було, вона не є
матеріально-відповідальною особою і в
її обов»язки не входить перевірка
справності транспортного засобу.
Списання палива проводилось
відповідно до шляхових листів, які
заповнювались та візувались головним
лікарем Манжеліївської амбулаторії
сімейної медицини. Кілометраж та
розрахунки витрат пального в шляхових
листах проставлявся водієм та
працівниками амбулаторії сімейної
медицини. Також ОСОБА_2 підтвердила, що
відносно неї за вказані дії було
порушено кримінальну справу за ч.2 ст.
191, ч.1 ст. 366 КК України. Під час
досудового слідства вона скарг та
клопотань по кримінальній справі не
заявляла, в ознайомленні з матеріалами
кримінальної справи по закінченню
досудового слідства поставила свій
підпис. Після надходження кримінальної
справи на розгляд до Глобинського
районного суду вона за доброї волі дала
згоду на застосування щодо неї
амністії і Постановою суду її було
звільнено від кримінальної
відповідальності, вказану постанову
вона отримала і її зміст не
оскаржувала.

Третя особа: комунальний заклад
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги у Глобинському районі» в
судові засідання не з»являвся, про
дату, час та місце розгляду справи був
повідомлений в установлений законом
спосіб, заяв про поважність причин
своєї відсутності до суду не надсилав.

Заслухавши сторін по справі,
свідків, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв»язок доказів у їх
сукупності суд надійшов до слідуючого.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 46 ЦПК
України, якщо особа яка має цивільну
процесуальну дієздатність, в інтересах
якої подана заява, не підтримує
заявлених вимог, суд залишає заяву без
розгляду. Відмова органу,
уповноваженого здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, від поданого
прокурором в інтересах держави позову,
подання ним заяви про залишення позову
без розгляду не позбавляє прокурора
прав підтримувати позов і вимагати
розгляду справи по суті.

В судовому засіданні сільській
голова Манжеліївської сільської ради
Гаркавенко А.А. як представник
територіальної громади Манжеліївської
сільської ради, в інтересах якої
заявлено позов прокурора, заявила про
не підтримання позовних вимог і
просила суд залишити позов без
розгляду. Прокурор, з такою заявою не
погодився і продовжив позов
підтримувати і вимагає розгляду
справи по суті. При таких обставинах
суд в порядку ч.3, ч.4 ст. 46 ЦПК України
позовну заяву про відшкодування шкоди
завданої злочином, ціна позову 20138 грн.
05 коп. розглядом продовжує.

В судовому засіданні знайшло своє
підтвердження і сторонами не
оспорюється, що в період з 01.06.2008 року по
31.12.2010 року головний бухгалтер
Манжеліївської сільської ради ОСОБА_2
виписувала відомості на відпуск
бензину марки А-92 для заправки
автомобіля УАЗ-3962 д/н НОМЕР_1, який
перебував на балансі Манжеліївської
сільської ради та експлуатувався
Манжеліївською лікарнею (амбулаторією)
для обслуговування медичних потреб
територіальної громади Манжеліївської
сільської ради. Вищевказані дії вона
здійснила в межах своїх посадових
обов»язків. Однак допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_5, який в період
з 01.06.2008 року і по даний час працював
головним лікарем Манжеліївської
лікарні, а з липня 2011 року (в зв»язку
реорганізацією установи) працює
завідуючим Манжеліївської амбулаторії
загальної практики - сімейної медицини,
та свідок ОСОБА_10. який за штатним
розкладом працював в період з 01.06.2008
року по 31.12.2010 року водієм
Манжеліївської амбулаторії (лікарні)
під присягою підтвердили що автомобіль
УАЗ-3962 д/н НОМЕР_1, виділений для
медичного обслуговування населення,
був весь час поламаний. Відпуск в
період з 01.06.2008р. по 31.12.2010 року бензину
А-92, А-80 на АЗС № 13 села Манжелія по
відомостях Манжеліївської сільради на
відпуск нафтопродуктів на медичний
автомобіль УАЗ підтвердили і
оператори АЗС-13 свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_9 під присягою
підтвердила, що вона в якості
спеціаліста, згідно діючого
законодавства, була залучена за
зверненням СД СБЕЗ від 11.01.2012 року
працівниками правоохоронних органів
для проведення перевірки використання
нафтопродуктів по Манжеліївській
сільській раді. По результатам
перевірки і згідно діючого
законодавства нею була складена
довідка на 10 аркушах за якою
встановлено, що згідно шляхових листів
оформлених бухгалтером
Манжеліївської сільської ради
проведено списання бензину на
автомобіль УАЗ -3962 д/н НОМЕР_1 за період
з 01.06.2008 по 31.12.2010 року на 16791 грн. 71 коп.
використання якого Манжеліївською
амбулаторією сімейної медицини за
вказаний період не підтверджено. Крім
того, на рахунок 802 «видатки з
місцевого бюджету на утримання
установи та інші заходи» зайво внесено
та списано податку на додану вартість в
сумі 3356,34 грн., який оплачено при
купівлі бензину, це призвело до
нанесення шкоди (збитків)
Манжеліївській сільській раді на
загальну суму 20138, 05 грн. Також
перевіркою встановлено, що внаслідок
поламки автомобіля УАЗ-3962 д.н.з. НОМЕР_1
обов»язки водія ОСОБА_10. фактично не
виконував, а виконував по амбулаторії
іншу некваліфіковану роботу.

Свідчення ОСОБА_9 доводить і зміст
довідки нею складеної на 10 аркушах по
перевірці окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Манжеліївської сільської ради.

Вказана довідка з»явилась
підставою для винесення 01.02.2012 року
Постанови про порушення кримінальної
справи по факту зловживання посадовими
особами Манжеліївської сільської ради
своїм службовим становищем та
службового підроблення за ознаками
злочинів передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366
КК України (а.с. т.1 кримінальної справи).

Постановою від 21.04.2011 року ОСОБА_2
притягнуто, як обвинувачену по даній
справі та пред»явлено їй
обвинувачення у вчиненні злочинів
передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК
України (а.с. 110 т.2 кримінальної справи).

В порядку ст. 218-220 КПК України (1960
року) ОСОБА_2 ознайомлена в повному
обсязі з матеріалами справи в
присутності свого адвоката, заяв та
клопотань не мала.

За протоколом огляду від 24.01.2012
року з фототаблицями (а.с.78-86 т. 2
кримінальної справи) водій ОСОБА_10
продемонстрував, як він за допомогою
голки, за вказівкою Манжеліївського
сільського голови Гаркавенко А.А.
перекручував дані показника
спідометра на автомобілі УАЗ-3962.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
ТЗ (а.с. 35 т.1 кримінальної справи)
власником автомобіля УАЗ 3962
реєстраційний номер НОМЕР_1 (від
26.02.2003р.) є Манжеліївська сільська рада.

За а.с. 136 т.2 матеріали
кримінальної справи надійшли до
Глобинського районного суду 14.05.2012
року.

Заявою до суду від 05.06.2012 року
ОСОБА_2 прохала застосувати щодо неї
Законом України «Про амністію в 2011
році», і дала свою згоду на
застосування цього Закону (а.с. 141 т. 2
кримінальної справи).

Клопотанням від 05.06.2012 року
адвокат по справі, також заявив
клопотання про звільнення ОСОБА_2 від
покарання за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК
України і кримінальну справу закрити
на підставі п. «г» ст. 1 Закону України
«Про амністію в 2011 році» (а.с. 141 т.2
кримінальної справи).

Постановою Глобинського
районного суду Полтавської області від
05.06.2012 року згідно акту амністії ОСОБА_2
звільнена від кримінальної
відповідальності за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366
КК України і щодо неї провадження по
справі закрито.

Щодо відповідності кваліфікації
протиправних злочинних діянь ОСОБА_2
за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України - у суду
сумнівів не виникає.

Однак, згідно вимог ст.. 4 Закону
«Про застосування амністії в Україні»
від 01.10.1996 року (з послідуючими
змінами), що амністія не може бути
застосована до осіб, які не
відшкодували завдані ними збитки або
не усунули заподіяну злочином шкоду.

На час винесення Глобинським
районним судом Постанови від 05.06.2012
року про звільнення, згідно акту
амністії, ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності та закриття щодо неї
кримінальної справи, то остання
завдані злочином збитки не
відшкодувала.

Однак апеляцій на вищевказану
Постанову суду внесено не було, а тому
вказана Постанова набрала чинності.
Так як така Постанова не підпадає під
абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про
практику застосування судами України
законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно
нажитого майна» то під час розгляду
даного цивільного позову прокурора
порушити питання про перевірку
законності і обґрунтованості вироку
чи постанови суд не може, так як
порушити таке питання може лише вразі
необхідності перегляду вироку суду
або постанови органу розслідування про
закриття справи.

Згідно вимог ст.. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов»язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Згідно ч.2 ст. 14 Закону України
«Про амністію в 2011 році» , амністія не
звільняє від обов»язку відшкодовувати
заподіяну злочином шкоду, який
покладено на винну особу вироком або
рішенням суду.

Згідно ст. 116 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, завдана майну юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

За ст. 134 КЗПП України, працівники
несуть повну матеріальну
відповідальність за шкоду завдану
діями, переслідуваних у кримінальному
порядку.

Згідно п.7 вищевказаної Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
31.03.89р. у разі закриття справи з
передбачених законом підстав
цивільний позов не розглядається.
Вимоги позивача про відшкодування
матеріальної шкоди в цьому разі
можуть бути вирішені в порядку
цивільного судочинства. За п.9
Постанови, вирішуючи питання про
відшкодування шкоди, суд має
керуватися відповідними нормами
цивільного, трудового та іншого
законодавства, які регулюють майнову
відповідальність за шкоду. Відповідно
п. 18 Постанови при розгляді в порядку
цивільного судочинства позову, що
випливає з кримінальної справи, суд
згідно з роз»ясненням, визнає суми, що
підлягають стягненню на відшкодування
шкоди, з урахуванням доказів, як
наявних у кримінальній справи, так і
додатково представлених сторонами і
зібраних з ініціативи суду.

Досліджуючи матеріали
кримінальної справи та матеріали
цивільної справи судом встановлено, що
ОСОБА_2 станом з 01.06.2008 року по даний час
перебуває в трудових відносинах з
Манжеліївською сільською радою
Глобинського району Полтавської
області, працюючи на посаді головного
бухгалтера. З часу 01.06.2008 року по 31.12.2010
року на балансі Манжеліївської
сільської ради перебував автомобіль
УАЗ 3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 який
обслуговував Манжеліївську лікарню
(амбулаторію). Водій ОСОБА_10 і головний
лікар амбулаторії як в судовому
засіданні так і під час досудового
слідства свідчать, що вказаний
автомобіль в період 01.06.2008 року по
31.12.2010 року не експлуатувався з причин
поламки. Для отримання пального на
вказаний автомобіль головний
бухгалтер ОСОБА_2 видавала відомості у
двох екземплярах шоферу ОСОБА_10 з якими
він їхав на АЗС № 13 де і заправлявся
пальним, ОСОБА_2 також виписувала і
шляхові листи які вручались нею водію
ОСОБА_10 Списання палива проводилось
відповідно до шляхових листів які
заповнялись та візувались головним
лікарем. Згідно протоколу огляду від
24.01.2012 року з фототаблицями (а.с. 78-85 т.2
кримінальної справи) водій ОСОБА_10 за
вказівкою Манжеліївського сільського
голови Гаркавенко А.А. (суд звертає
увагу, що не за вказівкою головного
бухгалтера ОСОБА_2.). за допомогою голки
перекручував показчики спідометра на
автомобілі УАЗ - 3962.

З досліджених судом матеріалах
кримінальної справи (а.с. 158-179 т.1) та
матеріалах цивільної справи (а.с. 5-26)
надані документи відомостей на отпуск
пального (нафтопродуктів) з АЗС-13 на
автомобіль УАЗ НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_10. ,наведені докази
доводять лише заправку автомобіля
бензином А-92 в період 2010 року:

01.01.10 - 10л. на 75,00 грн.

22.03.10 - 12,36л. на 114,33 грн.

09.09.10 - 10л. на 70,00 грн.

15.09.10 - 10л. на 70,00 грн.

22.09.10 - 12л. на 87,00 грн.

02.10.10 - 15л. на 103,50 грн.

08.10.10 - 20л. на 140 грн.

12.10.10 - 20,13л. на 140,91 грн.

14.10.10 - 10л. на 105,00 грн.

21.10.10 - 10л. на 69,00 грн.

23.10.10 - 10л. на 69,00 грн.

26.10.10 - 10л. на 69,00 грн.

31.10.10 - 20л. на 138,00 грн.

26.11.10 - 15л. на 105,75 грн.

29.11.10 - 4,18л. на 29,47грн.

31.11.10 - 15л. на 103,50грн.

02.12.10 - 15л. на 105,75 грн.

08.12.10 - 20л. на 141,00 грн.

10.12.10 - 20л. на 141,00 грн.

14.12.10 - 15л. на 109,50грн.

24.12.10 - 20л. на 150,00 грн.

30.12.10 - 20л. на 150,00 грн.

30.12.10 - 20л. на 150,00 грн.

28.12.10 - 20л. на 150,00 грн.

28.12.10 - 20л. на 150,00 грн.

27.12.10 - 20л. на 150,00 грн.

а всього на 2886 гривень 71 копійку.

Подорожніх (шляхових) листів надано
суду значно більша кількість ніж
відомостей на заправку бензином але
визначити за вказаними листами по яким
відомостям відпускався бензин для
суду не представляється можливим.

В матеріалах цивільної справи є
зворотні відомості але в них відсутній
запис на який автомобіль відпускався
бензин, відсутні також записи яка
посадова особа або
матеріально-відповідальна особа
склала ці зворотні відомості, відсутні
посада, прізвище цієї особи, а тому у
суда виникають сумніви щодо даних
зворотніх відомостей як належних
доказів.

Щодо, як доказу, довідки перевірки
фінансово-господарської діяльності
Манжеліївської сільської ради за
період з 01.06.2008 року по 31.12.2010 року (а.с.
101-108 т.2) то дана довідка складена
спеціалістом (ревізором ДФІ в
Полтавській області) згідно листа СД
СБЕЗ Глобинського РВ УМВС України в
Полтавській області від 11.01.2012 № 146. В
довідці відсутня дата її складання, в
силу статусу спеціаліста особа яка
проводила перевірку не
попереджувалась про кримінальну
відповідальність. Дана довідка також
не тотожня Акту ревізії, а тому суд не
може визнати її у відповідності до ст..
65 КПК України (1960р.) доказом по справі.

Також суду не надано платіжних
документів або інших доказів які
доводять позовні вимоги списання
податку на додану вартість в сумі 3356,34
грн.

При таких обставинах суд находить
позовні вимоги підлягаючими
задоволенню частково в сумі наданих
суду відомостей про відпуск
нафтопродуктів: бензину А-92 в період 2010
року що складає 2886 гривень 71 копійку.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК
України суд,, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву прокурора Глобинського
району в інтересах територіальної
громади в особі Манжеліївської
сільської ради задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
територіальної громади в особі
Манжеліївської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області шкоду, завданої злочином, в
сумі 2886 гривень 71 копійку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір 229 грн. 41 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
через Глобинський районний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2014
року.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Л. В. Прикіпєлова