Справа №2-2185/11 15.05.2014 15.05.2014 15.05.2014
Провадження №22-ц/784/1268/14
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач апеляційної інстанції -
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
головуючого: Данилової О.О.,
суддів: Лівінського І.В.,
при секретарі судового засідання
за участю: представника позивачки -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_3
на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 5 березня
2014 р. по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу - ОСОБА_5,
третя особа - ПАТ «ОТП Банк»
про визнання виконавчих написів
нотаріуса такими, що не підлягають
У квітні 2011 р. ОСОБА_4 звернулася з
позовом до ТОВ «Факторинг Україна»,
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу - ОСОБА_5
про визнання виконавчих написів
нотаріуса такими, що не підлягають
Позивачка зазначала, що 26 лютого 2009 р.
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
вчинено два виконавчих написи, за
якими: задоволено вимоги ЗАТ «ОТП
Банк» в розмірі 8 066, 12 доларів США, що в
еквіваленті складає 62 109 грн. 12 коп. та в
розмірі 26 924,20 долари США, що
еквівалентно 207 316 грн. 34 коп., як
безспірних заборгованостей, за рахунок
звернення стягнення на предмет
іпотеки, належної їй квартири АДРЕСА_1
(виконавчий напис № 132 та № 133).
Посилаючись на те, що виконавчі написи
не відповідають вимогам закону,
оскільки нотаріусом не перевірено
безспірності заборгованості, факту
отримання боржником вимог банку про
усунення порушень, а також те , що
виконавчі документи не містять
переліку документів, на підставі яких
їх вчинено, позивачка просила визнати
зазначені виконавчі написи такими, що
не підлягають виконанню.
Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 5 березня 2014 р. у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивачки, посилаючись на ті ж
обставини, якими обґрунтовано позов,
просила рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає на підставі
наступного.

Так, судом встановлено, що 8 вересня 2006
р. між ОСОБА_4 та Акціонерним
товариством «РайффайзенБанк Аваль»,
правонаступником якого було ЗАТ « ОТП
Банк», а, вподальшому, ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» укладено кредитний
договір № ML-400/221/2006, за яким позивачка
отримала кредит в сумі 23 000 долари США
строком до 7 вересня 2031 р. зі сплатою 5,99 %
річних за його користування.

З метою забезпечення вказаного
кредитного договору 12 вересня 2006 р. між
ОСОБА_4 та АТ «РайффайзенБанк Аваль»
укладено договір іпотеки, за яким
позивачка передала в іпотеку Банку
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1

Крім того, 19 грудня 2006 р. між ОСОБА_4 та
ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого
є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», укладено
договір споживчого кредиту № ML-
400/314/2006, за яким позивачка отримала
кредит в сумі 7 000 доларів США строком
до 19 грудня 2016 р. зі сплатою 13,99% річних
за його користування.

В забезпечення зобов'язань за цим
кредитним договором 19 грудня 2006 р.
між ОСОБА_4 та ЗАТ « ОТП Банк» укладено
договір іпотеки, за яким позивачка
передала в іпотеку Банку належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_4 умови кредитного договору від 12
вересня 2006 р. та 19 грудня 2006 р.
виконувала неналежним чином, у зв'язку
з чим, 22 серпня 2007 р. ЗАТ «ОТП Банк»
направив їй вимоги про погашення
заборгованості за кредитними
договорами за вихідними № 22-3-2/10258, яке
отримано останньою 3 вересня 2007 р. ( а.с.
75-77) та за вихідними № 22-3-2/10256 (а..с. 95-96).

Крім того, 1 грудня 2008 р. ЗАТ «ОТП Банк»
направив позивачці іпотечні
повідомлення № 04-371 та № 04 -3733 про
звернення стягнення на іпотечне майно,
які вручені їй особисто 17 грудня 2008 р.(
а.с. 78, 97)

Оскільки вимоги Банку позивачем
виконані не були, 26 лютого 2009 р.
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
було видано два виконавчих написи за
якими: задоволено вимоги ЗАТ «ОТП
Банк» в розмірі 8 066, 12 доларів США, що в
еквіваленті складає 62 109 грн. 12 коп. та в
розмірі 26 924,20 долари США, що
еквівалентно 207 316 грн. 34 коп., як
безспірних заборгованостей, за рахунок
звернення стягнення на предмет
іпотеки, належної їй квартири АДРЕСА_1
(виконавчий напис № 132 та № 133).

При вчиненні виконавчих написів,
приватним нотаріусом були дотримані
вимоги ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» та
пп. 282, 283, 284 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 3
березня 2004 р. № 20/5. При цьому
стягувачем були надані нотаріально
посвідченні угоди, що передбачають
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, іпотечний договір, а
також документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Будь-яких доказів, які б свідчили про
відсутність заборгованості перед
Банком, або про спірність
заборгованості, позивачем надано не
було.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
визнання виконавчих написів нотаріуса
такими, що не підлягають виконанню,
відповідає обставинам справи та
вимогам нотаріального законодавства.

Посилання апелянта на те, що в
оспорюваних виконавчих написах не
зазначено період нарахування
заборгованості, що свідчить про
відсутність безспірності вимог щодо
стягнення як основної суми боргу та
відсотків, так і штрафних санкцій,
спростовують самими виконавчими
написами, з яких вбачається період
нарахування відсотків та пені та
розмір заборгованості.

Безпідставними є доводи апелянта
стосовно неотримання позивачкою
вимог банку про погашення
заборгованостей, оскільки зазначені
обставини спростовуються особистими
підписами ОСОБА_7 17 грудня 2008 р. на
зворотній стороні іпотечних
повідомлень № 04-371 та № 04 -3733 про
звернення стягнення на іпотечне майно
( а.с. 78, 97).

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судового
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу представника
позивачки ОСОБА_4

- ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 5 березня 2014 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
Судді: