Справа № 495/6666/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

29 травня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: судді - Заверюха В.О.,

при секретарі - Червінській І.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду в м.
Білгород-Дністровському цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення суми грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовом, в якому, з урахуванням
уточнених позивних вимог (а.с.137)
просить стягнути з відповідачки
ОСОБА_4 на його користь грошові кошти в
розмірі 200000 грн., які, як він стверджує
у позовній заяві були ним витрачені на
будівництво гаражу НОМЕР_1 в ГБК
"Райдужний" по вул. Заріпова, 117, смт.
Затока Білгород-Дністровського району
Одеської області, а також закупівлю
меблів та побутової техніки, яка на
теперішній час знаходиться у вказаній
будівлі в користуванні відповідачки.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначив, що відповідач ОСОБА_4 є його
свахою (бувшою дружиною його сина
ОСОБА_5).

У 2005 році ОСОБА_4, будучи власником
земельної ділянки НОМЕР_1 в ГБК
"Райдужний" по вул. Заріпова, 117, смт.
Затока Білгород-Дністровського району
Одеської області запропонувала йому
взяти участь у будівництві гаражу на
цій земельній ділянці, з подальшим
переоформленням права власності на
вказане нерухоме майно на молоде
подружжя, тобто їхніх дітей. Він
погодився на вказані умови, і в період з
2005 по 2008 роки за свої кошти збудував
гараж на вказаній вище земельній
ділянці. Далі позивач зазначає, що
спільне життя між його сином та донькою
відповідачки не склалося, в наслідок
чого вони не стали проживати разом. На
даний час, з урахуванням того, що
відносини між дітьми погіршилися,
відповідачка відмовилася виконувати
домовленості, що були досягнуті між
ними раніше, і оформила гараж на своє
ім'я.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив його
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
пояснення допитаних в судовому
засіданні свідків, дослідивши письмові
докази по справі, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Так в ході розгляду справи
встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є
власником нерухомого майна, у вигляді
гаражу розташованого в ГБК "Райдужний"
по вул. Заріпова, 117, смт. Затока
Білгород-Дністровського району
Одеської області, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно та її членською книжкою.
(а.с.38-45)

В судовому засіданні також
встановлено і не заперечується
сторонами, що дійсно позивач та
відповідач в минулому були сватами,
тобто син позивача був одружений на
донці відповідачки.

Позивач стверджує, що в той період
коли фактично розпочалося будівництво
гаражу, а саме у 2005 році, відповідачка,
будучи членом ГБК "Райдужний"
запропонувала йому звести вказаний
гараж за власні кошти, так як
самостійно не мала такої можливості, і
в подальшому оформити право власності
на молоде подружжя, тобто їхніх дітей,
на що він погодився і таки збудував
вказаний гараж.

Допитаний в судовому засіданні, в
якості свідка ОСОБА_6, який був у
відповідності до положень ст. 180 ЦПК
України попереджений про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве показання і відмову від
давання показання, а також приведений
до присяги, про що в матеріалах справи,
міститься відповідна розписка (а.с.155)
пояснив, що він є членом ГБК "Райдужний".
Під час початку будівництва гаражів в
кооперативі, а саме у 2005 році,
правлінням цього ГБК, йому було
доручено займатися організаційними
питаннями, щодо пошуку осіб, які б
централізовано будували усі гаражі в
кооперативі. Відповідач ОСОБА_4 в цей
період познайомила його з позивачем, і
представила його як свого тестя, при
цьому сказала, що коштів у неї на
будівництво гаражу немає, тому оплату
на його будівництво буде вносити саме
він, що і було ним здійснено.

Допитаний в судовому засіданні, в
якості свідка ОСОБА_7, який був у
відповідності до положень ст. 180 ЦПК
України попереджений про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве показання і відмову від
давання показання, а також приведений
до присяги, про що в матеріалах справи,
міститься відповідна розписка (а.с.154)
пояснив, що він є членом ГБК "Райдужний",
його гараж розташований напроти
гаражу, який належить відповідачці і
особисто бачив і знає, що ОСОБА_3
будував цей гараж, від фундаменту до
внутрішніх робіт, разом зі своєю
дружиною за свої кошти, розраховувався
за будівельні матеріали та з
будівельника з роботу. Свідок також
пояснив, що за весь час будівництва
гаражу не бачив жодного разу
відповідачку не об'єкті, хоча сам
знаходився там постійно, адже будував
свій гараж власними силами.

Допитаний в судовому засіданні, в
якості свідка ОСОБА_8, який був у
відповідності до положень ст. 180 ЦПК
України попереджений про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве показання і відмову від
давання показання, а також приведений
до присяги, про що в матеріалах справи,
міститься відповідна розписка (а.с.154)
пояснив, що він є членом ГБК "Райдужний",
його гараж знаходиться по сусідству з
гаражем відповідачки, хоча особисто
він у весь час вважав, що власник гаражу
саме позивач, адже він розраховувався
за його будівництво з будівельниками,
привозив будівельні матеріали. Також
свідок зазначив про те, що йому відмово,
що ОСОБА_4 пропонувала ОСОБА_3 будувати
гараж саме за його кошти.

Згідно п.п.5,6 ч.1 ст. 3 ЦК України
загальними засадами цивільного
судочинства, у тому числі є судовий
захист цивільного права та інтересу,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за
недійсним правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

З урахуванням викладених обставин
та пояснень допитаних в судовому
засіданні свідків судом встановлено,
що дійсно сторони досягли усної згоди,
про те, що позивач надає земельну
ділянку в ГБК "Райдужний", членом якого
вона є, а відповідач мав збудувати на
вказаній земельній ділянці будівлю
гаражу, з подальшим переоформленням
права власності на нього на їхніх
дітей, які в той час перебували у шлюбі.

Суд також вважає цілком доведеним,
що позивач дійсно збудував вказаний
гараж за власний кошт, з урахуванням
попередньої домовленості з
відповідачем, але не погоджується із
заявленою ним сумою коштів, які він
просить стягнути з відповідачки на
його користь, тобто вважає її не
обґрунтованою у повній мірі.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які
не стосуються предмета доказування.

Враховуючи наведені норми суд, у
даній цивільній справі приймає лише ті
докази надані позивачем, які дійсно
обґрунтовують суму коштів, які він
витратив на будівництво гаражу
розташованого в ГБК "Райдужний" по вул.
Заріпова, 117, смт. Затока
Білгород-Дністровського району
Одеської області, право власності на
який, за кошти позивача набула
позивачка. Ці докази знайшли своє
відображення у квитанціях до
прибуткового касового ордеру за №04 від
07.06.2005 року на суму 5000 грн., №20 від 10.03.2005
року на суму 5330 грн., №14-а на суму 5000 грн.
від 02.04.2005 року та №15 від 01.07.2005 року, на
суму 4670 грн. з яких вбачається, головним
бухгалтером ГБК «Райдужний» від ОСОБА_3
прийняти відповідні суму коштів на
будівництво гаражу в ГБК "Райдужний".
(а.с.6)

Також суд, в якості належного та
допустимого доказу, на підтвердження
позиції позивача приймає до уваги,
трудову угоду, укладену між позивачем
та ОСОБА_9 від 10.01.2015 року, з якої
вбачається, що останній зобов'язується
здійснити будівництво двоповерхової
гаражної будівлі в ГБК «Райдужний» за
24427 грн..

Про те, що ОСОБА_9 дійсно здійснював
початкове будівництво гаражів в ГК
«Райдужний» свідчить і пояснення
свідка ОСОБА_6, який в судовому
засіданні пояснив, що з саме з цією
особою укладалися такі угоди і іншими
членами ГБК «Райдужний» у 2005 році, у
тому числі і ним.

Але в судовому засіданні позивач
пояснив, що сплатив ОСОБА_9 по цій угоді
лише 10000 грн. так, як останній виконував
свою роботу не належним чином, що
підтверджується записом фіксування
судового засідання технічним засобом
від 12.02.2014 року. (запис №23, 11:03:46). Таким
чином суд дійшов до висновку, що за
вказаною угодою, позивачем сплачено
ОСОБА_9 10000 грн., а не 24427, як і в ній
зафіксовано.

Окрім цього, позивач надав суду копію
технічних умов №138 на підключення
електропостачання до гаражу та копію
квитанцію про оплату ним за вказані
технічні умови, в розмірі 63 грн. 82.коп.,
які суд також вважає належними
доказами позиції позивача. (а.с.82, 83)

Усі інші чеки та накладні, які як
стверджує позивач, підтверджують те, що
він здійснював будівництво і оплату за
будівельні роботи під час зведення
гаражу суд не приймає до уваги,
ставиться до них критично, адже з їх
змісту не вбачається що вони свідчать
про викладені обставини. (а.с.7-13)

Суд також критично ставиться і до
розрахунку коштів за виконані роботи,
які як стверджує позивач виконав
ОСОБА_10 під час будівництва вказаного
вище гаражу за період з 2005 р. по 2008 р.,
так як з даного документу не
вбачається, що вказані у ньому роботи
виконані саме під час будівництва
вказаного вище гаражу та оплачені
позивачем.

В судовому засіданні, яке відбулося
12.02.2014 року свідок ОСОБА_10 з'явився без
документів, що посвідчує особу, тому
судом не допитувався, а в судовому
засіданні, яке відбулося 29.05.2014 року
представник позивача не наполягала на
допиті вказаного свідка. (а.с.138)

Крім того, суд критично ставиться і
до переліку найменувань меблів та
побутової техніки, які як стверджує
позивач, придбані ним і зберігається в
будівлі гаражу НОМЕР_1 в ГБК "Райдужний"
по вул. Заріпова, 117, смт. Затока
Білгород-Дністровського району
Одеської області, і якими користується
відповідачка, так як з нього взагалі не
можливо зробити будь-якого висновку,
щодо викладених позивачем обставин у
справі. (а.с.139)

Таким чином сума коштів, доведених
позивачем які він витратив на
будівництво гаражу в ГБК "Райдужний" по
вул. Заріпова, 117, смт. Затока
Білгород-Дністровського району
Одеської, власником якого стала
відповідач, складає 30063 грн. 82 коп..
Вказана суму коштів випливає з:
(квитанцій до прибуткового касового
ордеру за №04 від 07.06.2005 року на суму 5000
грн., №20 від 10.03.2005 року на суму 5330 грн.,
№14-а на суму 5000 грн. від 02.04.2005 року та
№15 від 01.07.2005 року, на суму 4670 грн.,
трудової угоди, укладеної між
позивачем та ОСОБА_9 від 10.01.2015 року, з
якої вбачається, що останній
здійснював початкове будівництво
гаражу, по якій, як сам зазначив позивач
у судовому засіданні він сплатив 10000
грн. та квитанції про оплату позивачем
за виконання технічних умов по
підключенню до електропостачання
гаражу, в розмірі 63 грн. 82.коп.)

В судовому засіданні, представник
відповідача, заперечуючи проти позову,
також зазначив, що позивачем
пропущений строк звернення до суду з
даним позовом, з чим суд не може
погодитися, так як з матеріалів справи
вбачається,що підставами для
звернення до суду ОСОБА_3 з даним
позовом, слугувала конфліктна
ситуація, яка виникла між сторонами у
2012 році. (а.с.18)

Саме з урахуванням досліджених під
час розгляду справи доказів, суд
прийшов до висновку, що будівництво
гаражу НОМЕР_1 в ГБК "Райдужний" по вул.
Заріпова, 117, в смт. Затока м.
Білгород-Дністровського Одеської, на
який відповідач набула право власності
здійснювався за рахунок коштів
позивача, попри домовленості сторін,
щодо оформлення права власності на
гараж на їхніх дітей, а з урахуванням
того, що позивач в ході розгляду справи
не надав належні та допустимі докази,
які б в повній мірі підтверджували
заявлену ним у позові суму коштів, які
він просив стягнути з відповідачки,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218
ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення суми грошових коштів -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 30063 грн.82
коп..

У задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя