Справа № 363/4780/13-ц Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
22-ц/780/2695/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді : Лащенка В.Д.,

суддів: Сушко Л.П., Поліщука М.А.

при секретарі: Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Дніпробуд" на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Дніпробуд" до ОСОБА_1, третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю "Управління
капітального будівництва" про
розірвання договору про участь у фонді
фінансування будівництва та стягнення
коштів ,

встановила:

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Дніпробуд" звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_1, третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Управління
капітального будівництва" про
розірвання договору про участь у фонді
фінансування будівництва та стягнення
коштів.

Позов мотивували тим, що між позивачем
та відповідачем 09 лютого 2009 року
укладено договір про участь у фонді
фінансування будівництва № 37,
відповідно до умов якого відповідач
передав позивачу у довірчу власність
кошти для участі у Фонді фінансування
будівництва виду «А» з метою отримання
у власність об'єкта інвестування, а
саме магазину № 2 з підвальним
приміщенням загальною площею 446,50 кв.м.,
який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, загальною вартістю 1 058 000 грн.,
зі сплатою коштів у строк до 30 грудня 2011
року, а позивач зобов'язувався за плату
здійснити управління цими коштами в
інтересах відповідача на умовах
передбачених правилами Фонду
фінансування будівництва та договором.
Відповідно до свідоцтва № 1 про участь
у фонді фінансування будівництва виду
«А» від 17 травня 2010 року відповідачем
на рахунок Фонду фінансування
будівництва сплачено 178 000 грн. та
закріплено 75,12кв.м. Заборгованість
відповідача за договором становить 880
000 грн. Позивачем виконано зобов'язання
за договором в повному обсязі, а саме
об'єкт будівництва зданий в
експлуатацію, що підтверджується
свідоцтвом № 10000286 від 28 квітня 2009
року. Позивачем на адресу відповідача 28
жовтня 2013 року надіслано
лист-претензію про сплату
заборгованості, на що відповідач даний
лист залишив без відповіді.

Таким чином, відповідачем було
порушено зобов'язання за договором, що
є істотним порушення умов цього
договору. В зв'язку з цим позивач просив
розірвати договір про участь у Фонді
фінансування будівництва №37
від 09 лютого 2009 року та зобов'язати
відповідача надати розрахунковий
рахунок для повернення коштів в сумі 169
100, 00 грн., що були перераховані на
рахунок Фонду фінансування
будівництва. Стягнути з відповідача
неустойку - винагороду відповідно до п.
10.2.4 договору в розмірі 5% від суми
коштів які повертаються відповідачу,
що становить 8 900 грн.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 18
лютого 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Дніпробуд" подало апеляційну скаргу, в
якій просило скасувати рішення суду у
зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення
на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
з ухваленням нового рішення є, зокрема,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, а також
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності, тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих відносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про розірвання договору про
участь у Фонді фінансування
будівництва суд першої інстанції
виходив з того, що чинним
законодавством не передбачено
розірвання договору, чинність якого
припинена. При цьому суд посилався на
те, що хоч між сторонами і було укладено
договір про участь у Фонді
фінансування будівництва, відповідно
до умов якого відповідач передав
позивачу у довірчу власність кошти для
участі у Фонді фінансування
будівництва виду «А» з метою отримання
у власність об'єкта інвестування, а
саме магазину № 2 з підвальним
приміщенням загальною площею 446,50 кв.м.,
проте відповідачем на час розгляду
справи вже оформлено право власності
на об'єкт інвестування.

Проте з такими висновками не може
погодитися колегія суддів, оскільки
вони суперечать обставинам справи та
судом першої інстанції неправильно
застосовані норми матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами укладено Договір про участь
у фонді фінансування будівництва № 37.
Відповідно до вказаного договору
відповідач передав позивачу у довірчу
власність кошти для участі у Фонді
фінансування будівництва виду «А» з
метою отримання у власність об'єкта
інвестування, а саме магазину № 2 з
підвальним приміщенням загальною
площею 446,50 кв.м., який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, загальною вартістю 1
058 000 грн., зі сплатою коштів у строк до 30
грудня 2011 року, а позивач
зобов'язувався за плату здійснити
управління цими коштами в інтересах
відповідача на умовах передбачених
правилами Фонду фінансування
будівництва. Із змісту свідоцтва № 1
про участь у фонді фінансування
будівництва виду «А» від 17 травня 2010
року вбачається, що відповідачем на
рахунок Фонду фінансування
будівництва сплачено 178 000 грн. та
закріплено 75,12 кв.м. Заборгованість
відповідача за договором становить 880
000 грн.

Позивачем виконано зобов'язання за
договором в повному обсязі, а саме
об'єкт будівництва зданий в
експлуатацію, що підтверджується
свідоцтвом № 10000286 від 28 квітня
2009 року. Відповідачці було
запропоновано провести повний
розрахунок відповідно до умов
договору. Про те, що такий розрахунок
проведено, доказів суду не було надано.

Відповідно до вимог п. 4.12 Договору
довіритель, після внесення до Фонду
фінансування будівництва ста
відсотків вартості фактичної
загальної площі об'єкта інвестування,
отримує в Управителя в обмін на
свідоцтво про участь у Фонді довідку.
Пунктами 4.13; 4,14 цього Договору
передбачено, що після отримання
довідки, управитель передає довірителю
майнові права на об'єкт інвестування за
договором уступки права, а довідка,
підписана уповноваженим представником
управителя є документом, що
підтверджує факт виконання
довірителем всіх умов цього договору.

Статтею 7 Договору встановлено, що він
вступає в силу з моменту внесення
коштів до Фонду фінансування
будівництва та діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Позивач в судовому засіданні
посилається на те, що повного
розрахунку згідно укладеного з
відповідачкою договору, не проведено.
До Фонду фінансування будівництва не
надійшли кошти в сумі 880 000 грн.,
передбачену п. 4.12 Договору довідка не
була видана відповідачці. Доказів
сплати вказаної суми Фонду
відповідачка не надала. Представник
відповідачки в апеляційній інстанції
також не зміг надати таких доказів.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Колегія суддів вважає, що
відповідачкою істотно порушені умови
договору, тому відповідно до вимог ст..
ст.. 611, 651 ЦК України договір про участь
у Фонді фінансування будівництва
необхідно розірвати.

Визнання за позивачкою права власності
на магазин № 2-а із підвальним
приміщенням в багатоквартирному
будинку по АДРЕСА_1, загальною площею
446,5 кв.м. і видача їй свідоцтва про право
власності на вказане нерухоме майно, не
перешкоджає суду задовольнити позовні
вимоги про розірвання договору, умови
якого відповідачка не виконала.

Оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи, а рішення суду в
частині відмови у розірвані договору
постановлене з порушенням норм
матеріального права, відповідно до
вимог ст.. 309 ЦПК України рішення в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Разом з тим відсутні підстави для
скасування рішення суду щодо відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з ОСОБА_1 неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Відповідно до вимог п. 10.2.4 Договору про
участь у Фонді фінансування
будівництва (ФФБ), на який посилається
позивач як підставу для стягнення з
відповідачки неустойки, за оформлення
відмови від участі у ФФБ управителю
виплачується винагорода в розмірі 5 %
від суми коштів, які повертаються
Довірителю. З урахуванням того, що
вказаним пунктом договору не
передбачено стягнення неустойки,
рішення суду в частині відмови у
стягненні неустойки, скасуванню чи
зміні не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК України, колегія
суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Дніпробуд» - задовольнити
частково.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
в частині відмови у розірванні
договору про участь у Фонді
фінансування будівництва №37 від 09
лютого 2009 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Дніпробуд» та ОСОБА_1 скасувати,
ухвалити в цій частині нове рішення.

Розірвати договір про участь у Фонді
фінансування будівництва № 37 від 09
лютого 2009 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Дніпробуд» та ОСОБА_1.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді