Дата документу 05.02.2014
Провадження № 2/334/497/2014
05 лютого 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
при секретарі Вєтлугіній Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, вказавши в позовній
заяві, що їй на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1. В
зазначеній квартирі, крім позивачки,
зареєстровані та проживають члени її
сім'ї: доньки позивачки - ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, неповнолітні онучки - ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, а також зареєстрований в
якості члена сім'ї позивачки ОСОБА_2,
який є колишнім чоловіком її молодшої
доньки ОСОБА_4, з яким остання розірвала
шлюб. Позивачка також зазначила, що
ОСОБА_2 не є членом її родини та не є
батьком або всиновлювачем доньок своєї
колишньої дружини ОСОБА_4, а прізвища
дітей у їх свідоцтвах про народження
були замінені на «ОСОБА_5» за
ініціативою їх матері. Відповідач в
спірній квартирі ніколи не проживав та
навіть не з'являвся у ній з листопада 2012
року, не сплачує за користування
житловим приміщенням та комунальні
Реєстрація відповідача в квартирі
ставить позивачку у важке матеріальне
становище, оскільки на нього
нараховуються комунальні послуги, які
Таким чином, позивачка, як власник
квартири АДРЕСА_1, вважає, що
реєстрацією відповідача створюються
їй перешкоди в користуванні зазначеною
квартирою, у зв'язку з чим вона змушена
звернутися із позовом до суду.
Відповідач не цікавиться спірним
приміщенням та николи в ньому не
проживав, більш як рік не проживає в
квартирі без поважних причин, тому
позивачка вважає, що відповідач
втратив право користування спірною
квартирою і просить суд визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1, а також просить стягнути з
відповідача на свою користь витрати по
сплаті судового збору у сумі 229 грн. 40
Представник позивачки в судовому
засіданні позов підтримала, наполягає
на задоволенні позовних вимог за
мотивами, вказаними в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним чином,
письмових заперечень суду щодо позову
Суд вважає можливим, за згодою
представника позивачки, провести
заочний розгляд справи на підставі
матеріалів справи відповідно до ст. 224
ЦПК України, за відсутності
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивачки, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
оцінивши та дослідивши у сукупності
докази у справі, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1
на праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу нерухомості
№621.К від 05.09.1994 р., виданим Запорізькою
Регіональною Біржею Нерухомості;
реєстраційним посвідченням ЗМБТІ від
06.09.1994р.; витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №13798442 від
02.12.2013 р., наданим Реєстраційною службою
Запорізкого міського управління
юстиції Запорізької області.(а.с.7, 6, 40).
На теперпешній час в спірній квартирі
зареєстровані: позивачка ОСОБА_1, її
доньки - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, її
неповнолітні онучки - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а
також її зять ОСОБА_2 - відповідач по
справі, що підтверджується довідкою
МКП «Основаніє» №1898 від 07.11.2013р.(а.с.8).
В акті про відсутність (не проживання)
особи за місцем реєстрації від 07.11.2013 р.
зазначено, що мешканцями будинку
АДРЕСА_2 складено даний акт про те, що
ОСОБА_2 у квартрі АДРЕСА_1 даного
будинку не проживає з листопада 2012
Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано
рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24.05.2013 р., в якому
зазначено, що вони припинили шлюбні
стосунки з серпня 2012 року та разом не
проживають.(а.с.39).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2 в
спірній квартирі не проживає більше
року підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження майном.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном, власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом з тим одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі
не проживає без поважних причин з
листопада 2012 року по цей час, що
доведено наданими доказами, тому в
силу ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд вважає, що
він втратив право користування
вищевказаною квартирою, оскільки понад
один рік не проживає в ній без поважних
причин, жодних зобов'язань пов'язаних з
квартирою відповідач не несе, спірною
квартирою не користується, повністю
припинив виконувати обов'язки,
пов'язані з утриманням, оплатою
житлового приміщення та комунальних
послуг, не цікавиться спірним
приміщенням.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивачки судові витрати на
оплату судового збору в розмірі 229 грн.
40 коп., які були сплачені позивачкою при
зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215,
218, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
229 грн. 40 коп. (двісті двадцять дев'ять
гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач має право протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення
надати до Ленінського районного суду м.
Запоріжжя заяву про перегляд заочного
рішення.

Суддя
Т.Є. Баруліна