Єдиний унікальний номер 240/1175/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3153/2014
26 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
Головуючої судді Краснощокової Н.С.
Суддів Могутової Н.Г.
При секретарі Папченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Олександрівського районного суду
Донецької області від 18 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
ОСОБА_2 звернулась до
апеляційного суду із апеляційною
скаргою на рішення Олександрівського
районного суду Донецької області від 18
лютого 2014 року, яким у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов у зв'язку з
тим, що рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що під
час ухвалення оскаржуваного рішення
суд не прийняв до уваги письмові докази
та пояснення відповідача і свідків про
те, що ОСОБА_3 фактично переїхав на
постійне місце мешкання до с.
Представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
скасувати рішення суду першої
Позивач в судовому засіданні не
приймала участі, про час та місце
слухання справи повідомлена належним
Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, просив залишити
рішення суду без змін.

Суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 виходив з наступного.

ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 19
жовтня 2000 року, посвідченим державним
нотаріусом Звягіною А.Ф., яке
зареєстроване в Олександрівському РКП
«Олександрівське БТІ» 21 жовтня 2011 року.

Згідно паспортних даних ОСОБА_3,
запису в домовій книзі форми №18,
починаючи з 15 січня 1975 року постійне
проживання відповідача зареєстроване
за адресою: квартира АДРЕСА_1

Згідно довідки виконкому
Олександрівської селищної ради №3126
від 06 листопада 2013 року, №1530 від 14
червня 2013 року, актів Олександрівської
селищної ради №99 від 06 листопада 2013
року, №79 від 14 червня 2013 року ОСОБА_3 за
вказаною адресою зареєстрований, проте
не проживає з жовтня 2012 року.

Рішенням Олександрівського
районного суду 28 листопада 2012 року
позов ОСОБА_2 задоволений: ОСОБА_3
виселений з жилої квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення і
зняття ОСОБА_3 з реєстрації у цій
квартирі.

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 08 січня 2013 року
рішення Олександрівського районного
суду Донецької області від 28 листопада
2012 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення
без надання іншого приміщення та
зняття з реєстрації відмовлено.

Згідно довідки №123/02-29 від 17
лютого 2014 року, виданої
Спасько-Михайлівською сільською радою
ОСОБА_3 проживає без реєстрації в
АДРЕСА_2

З довідки №22 від 23.01.2014 року
вбачається, що ОСОБА_3 з 19 вересня 2012
року працює водієм автомобілю 1-го
класу в філії ТОВ «ДТЕК
Добропіллявугілля» «Добропільська
автобаза».

08 листопада 2013 року ОСОБА_2
звернулась до Олександрівського
районного суду Донецької області з
позовом до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

Рішенням Олександрівського
районного суду Донецької області від 18
лютого 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням відмовлено на
підставі того, що позивач на надала
належних доказів на підтвердження
того, що відповідач вчиняв будь-які
протиправні дії по відношенню до
позивача на належного йому майна в
контексті ст. 116 ЖК України і до нього
застосовувались засоби впливу за
порушення правил сумісного проживання
та застосування до позивача
протиправних дій.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача, відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1. Разом з нею у вказаній
квартирі зареєстрований її син -
відповідач ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 08 січня 2013 року
рішення Олександрівського районного
суду Донецької області від 28 листопада
2012 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення
без надання іншого приміщення та
зняття з реєстрації відмовлено з тих
підстав, що в судовому засіданні
позивачем не надано переконливих
доказів в підтвердження факту
систематичного порушення
відповідачем правил співжиття, його
триваючої антигромадської поведінки,
а також вжиття до нього заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів.

В судовому засіданні було
встановлено наявність тривалий час
неприязливих відносин між сторонами по
справі.

В судовому засіданні відповідач
пояснив, що саме наявність
неприязливих відносин з позивачем, а
також її бажання продати будинок, є
причиною звернення ОСОБА_2 з позовом до
суду про визнання його таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням в будинку, що належить
позивачу на праві власності.

Суд першої інстанції врахував
вказані обставини і обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.
Відмова відповідача надавати допомогу
своїй матері та періодичне проживання
в іншому населеному пункті у зв»язку з
умовами праці відповідача не є
підставами для визнання його утративши
право користування жилим приміщенням
відповідно до положень ст.405 ЦК України.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Олександрівського районного
суду Донецької області від 18 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: