Справа № 755/2501/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
15.07.2010 року між ним та відповідачем був
укладений договір (без номеру) найму
(оренди) нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1. Згідно п. 3.2.1 договору після
підписання договору він передав
відповідачу 2 700 Євро в якості орендної
плати за шість місяців. В п. 4.1 договору
вони встановили, що строк дії цього
договору повинен починатися з 01.08.2010
року. Тобто, 01 серпня вони повинні були
підписати акт прийому-передачі, та він
з родиною заїхати до квартири. Всупереч
його планам, він не зміг заїхати до
квартири вчасно, так як відповідач
чотири дні підряд переносила їх
зустріч, посилаючи на сімейні
обставини. З 04.08.2010 року він був
змушений знімати житло щодобово за
адресою - АДРЕСА_2 по ціні 45 доларів за
добу. В цій квартирі він був змушений
жити до 15.08.2010 року. Одинадцять днів
проживання обійшлися йому в 495 доларів,
та ще 1 450,00 грн., які він витратив на найм
транспорту для перевезення особистих
речей. На його пропозицію відповідачу
повернути йому гроші, вона вибачилася,
сказала, що повернути не може, оскільки
гроші вона вже витратила на оплату
боргу за комунальні послуги, та
запропонувала укласти новий договір
оренди на інших умовах. 13.08.2010 року вони
підписали новий договір оренди
квартири, та одночасно підписали акт
приймання-передачі об'єкту найму, що
дало йому право впродовж трьох днів
вселитися до квартири. Відповідно до п.
3.1 місячна плата за користування
квартирою складає 5 200,00 грн. чи в
еквіваленті 500 Євро. Таким чином,
починаючи з 01.09.2010 року він мав
сплачувати щомісячно по 5 200,00 грн.
Згідно до п. 3.2.1 договору він оплатив
відповідачу плату за шість місяців
проживання в розмірі 2 700,00 Євро, в тому
числі залишкові 300 Євро були сплачені
ним по рахункам, що надала йому
відповідач за комунальні послуги, які
вона заборговувала комунальним
службам за період до 13.08.2010 року, хоча
сплата була обумовлена за вересень
місяць. Як виявилося, борг відповідача
складав 3 770,15 грн., що на 740,00 грн.
перевищує ту суму, яку він мав оплатити
за договором. Вони з відповідачем
домовилися, що 2 700,00 Євро, які він
сплатив за договором оренди від 15.07.2010
року, будуть використані наступним
чином: 1 000,00 Євро повинні утримуватися в
якості заставної суми, а 1 700,00 Євро
будуть включені у вартість орендної
плати за наступні місяці. Однак, як
виявилося з часом, він все одно був
змушений платити орендну плату
щомісячно, так як відповідач
спекулювала своїми сімейними
обставинами та обіцянками зменшити
орендну плату на наступний рік. Крім
того, він додатково був змушений
оплатити інші борги відповідача за
отримані нею комунальні послуги до
передачі йому квартири в оренду, та за
приведення у належний стан різних
дрібниць у квартирі, а саме: 4 014,27 грн. -
за комунальні послуги, 40,14 грн. - за
послуги банку, 539,51 грн. - за
електроенергію, 194,74 грн. - за
телебачення «Воля», 1 714,00 грн. - за
дрібний ремонт у квартирі, а всього 6
502,66 грн. Всі свої зобов'язання він
виконував добросовісно та сумлінно,
дотримуючись умов договору, тоді як
відповідач щоразу діяла порушуючи його
права та права його родини. 23.06.2011 року
він отримав листа від матері
відповідача (як представника) про
розірвання договору найму квартири в
односторонньою порядку з вимогою
звільнити квартиру до 30.07.2011 року. Після
закінчення дії договору - 15.07.2011 року, у
нього не виникло бажання продовжувати
йог дію, він звільнив квартиру. Коли він
запропонував відповідачу підписати
акт прийому-передачі квартири, та
повернути йому заставну суму в 1 000,00
Євро, зустрітися з ним відповідач
відмовилася. Оскільки відповідач не
бажала з ним зустрітися, він був
змушений підписати акт
прийому-передачі в односторонньому
порядку. На сьогоднішній день
відповідач залишилася винною йому
кошти в сумі 2 700,00 Євро, еквівалент 29 349,00
грн., які не повернуті йому у якості
завдатку та переплати; 495,00 доларів США,
еквівалент 3 955,05 грн. не компенсована
вимушена подобова оренда іншої
квартири; 6 502,66 грн., а всього 39 806,71 грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив їх задовольнити. Не
заперечував щодо заочного порядку
розгляд справи у разі неявки
відповідача в судове засідання по
матеріалам справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про день та час розгляду
справи сповіщалася належним чином,
заяв про відкладення розгляду справи
або про розгляд справи за її
відсутності до суду не подавала, що дає
підстави прийняти рішення по суті
спору без присутності відповідача по
доказам, наданим стороною позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково.

В суді встановлено, що 15.07.2010 року між
позивачем та відповідачем було
укладено договір (без номеру) найму
(оренди) нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1. Згідно п. 3.2.1 договору після
підписання договору позивач передав
відповідачу 2 700 Євро в якості орендної
плати за шість місяців. В п. 4.1 договору
вони встановили, що строк дії цього
договору повинен починатися з 01.08.2010
року. Тобто, 01 серпня вони повинні були
підписати акт прийому-передачі, та
позивач з родиною мав заїхати до
квартири. Передача квартири мала
відбутися на протязі 16 днів з моменту
підписання договору. З вини
відповідача він так і не заселився до
орендованої квартири, сплачені ним
кошти в розмірі 2 700,00 Євро за договором
від 15.07.2010 року відповідачем позивачу
не поверталися.

У зв'язку з неможливістю заселення до
квартири АДРЕСА_1, позивач був змушений
укласти договір оренди (подобового
найму) від 04.08.2010 року на строк з 04.08.2010
року по 15.08.2010 року за адресою - АДРЕСА_2.
Вартість оренди за добу становила 45
доларів США (еквівалент 3 955,05 грн.). Дану
суму позивач просить стягнути з
відповідача. Оскільки, позивачем не
надано доказів на підтвердження
сплати, в цій частині позов не підлягає
задоволенню. Крім того, дана сума була
обумовлена при підписанні договору
оренди від 13.08.2010 року, а саме, сторони
домовилися, що орендна плата буде
нараховуватися з 01.09.2010 року в рахунок
понесення позивачем коштів за оренду
квартири щодобово.

13.08.2010 року між позивачем та
відповідачем було підписано новий
договір оренди квартири, та одночасно
підписано акт приймання-передачі
об'єкту найму, що дало право позивачу
впродовж трьох днів вселитися до
квартири. Відповідно до п. 3.1 місячна
плата за користування квартирою
складає 5 200,00 грн. чи в еквіваленті 500
Євро. Таким чином, починаючи з 01.09.2010
року він мав сплачувати щомісячно по 5
200,00 грн. Згідно до п. 3.2.1 договору він
оплатив відповідачу плату за шість
місяців проживання в розмірі 2 700,00 Євро,
в тому числі залишкові 300 Євро були
сплачені ним по рахункам, що надала
йому відповідач за комунальні послуги,
які вона заборговувала комунальним
службам за період до 13.08.2010 року, хоча
сплата була обумовлена за вересень
місяць. Як виявилося, борг відповідача
складав 3 770,15 грн., що на 740,00 грн.
перевищує ту суму, яку він мав оплатити
за договором. Вони з відповідачем
домовилися, що 2 700,00 Євро, які він
сплатив за договором оренди від 15.07.2010
року, будуть використані наступним
чином: 1 000,00 Євро повинні утримуватися в
якості заставної суми, а 1 700,00 Євро
будуть включені у вартість орендної
плати за наступні місяці. Однак, як
виявилося з часом, він все одно був
змушений платити орендну плату
щомісячно, так як відповідач
спекулювала своїми сімейними
обставинами та обіцянками зменшити
орендну плату на наступний рік.

Всі свої зобов'язання позивач
виконував добросовісно та сумлінно,
дотримуючись умов договору, тоді як
відповідач щоразу діяла порушуючи його
права та права його родини. 23.06.2011 року
він отримав листа від матері
відповідача (як представника) про
розірвання договору найму квартири в
односторонньою порядку з вимогою
звільнити квартиру до 30.07.2011 року. Після
закінчення дії договору - 15.07.2011 року,
він звільнив квартиру. Коли він
запропонував відповідачу підписати
акт прийому-передачі квартири, та
повернути йому заставну суму в 1 000,00
Євро, зустрітися з ним відповідач
відмовилася. Оскільки відповідач не
бажала з ним зустрітися, він був
змушений підписати акт
прийому-передачі в односторонньому
порядку. На сьогоднішній день
відповідач залишилася винною йому
кошти в сумі 2 700,00 Євро, еквівалент 29 349,00
грн., які не повернуті йому у якості
завдатку та переплати.

Оскільки 1 000,00 Євро, яка є залоговою
сумою, відповідачем не повернута, вона
має бути стягнута з відповідача на
користь позивача. В стягненні з
відповідача решти суми - 1 700,00 Євро, суд
відмовляє, так як дана сума була
зарахована в оплату за оренду, про що
сам позивач посилається у позовній
заяві.

Підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача і сума в розмірі 4 014,27
грн., включаючи і 40,14 грн. за послуги
банку, що були сплачені позивачем за
комунальні послуги, які заборгувала
відповідач комунальним службам,
оскільки борг виник до заселення
позивача, та не був обумовлений
договором.

Кошти в сумі 539,51 грн. - за
електроенергію, 194,74 грн. - за
телебачення «Воля», 1 714,00 грн. - за
дрібний ремонт у квартирі не
підлягають стягненню з відповідача,
оскільки дані кошти були сплачені
позивачем за умовами договору оренди.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та у встановлені договором
строки. Одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони всі
судові витрати. По даній справі
позивачем було сплачено судовий збір -
398,06 грн., оскільки позов задоволено
частково, то з відповідача має бути
стягнуто судовий збір в розмірі 43,60 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 810, 812, 819, 820, 821
ЦК України, ст. ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-228,
233, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
кошти в розмірі 14 924 грн. 41 коп., та
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача,
яка подається протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано.

Суддя: