Справа № 209/844/14-ц
Провадження № 2/209/777/14
11 квітня 2014 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи - ТОВ «Абонент ХХІ»,
Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську
ГУ ДМС України в Дніпропетровській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
Відповідач в судове засідання не
з'явилася, до судового розгляду справи
заперечення проти позову або заяви
про розгляд справи за її відсутності
суду не надала.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому просять суд
визнати відповідача такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням в квартирі, розташованій
за адресою: АДРЕСА_1, що стане підставою
для зняття відповідача з
реєстраційного обліку по зазначеній
квартирі та внесення змін в особовий
рахунок на квартиру. В обґрунтування
позову посилаються на те, що вони
зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1,
яка складається із трьох житлових
кімнат, житловою площею 41,6 кв.м.,
загальною площею 70,2 кв.м., і яка не є
приватизованою. Крім них, в спірній
квартирі значиться зареєстрованою
колишня дружина ОСОБА_1 - відповідач
ОСОБА_3, яка доводиться позивачу ОСОБА_2
матірью. В 2002 році відповідач
добровільно залишила сім'ю та своє
зареєстроване місце проживання і
стала підтримувати фактичні шлюбні
відносини з іншим чоловіком. Рішенням
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23 вересня 2013
року, за його, позивача ОСОБА_1,
позовною заявою шлюб між ними було
розірвано, і цим же рішенням
встановлений факт припинення між
ним, ОСОБА_1, та відповідачем
сімейно-шлюбних відносин в 2002 році. З 2002
року відповідач ніколи не поверталася
до квартири і в ній не проживала.. Таким
чином, в квартирі залишилися
проживати тільки вони, позивачі. Але
відповідач до теперішнього часу не
знялася з реєстраційного обліку по
спірній квартирі, хоча вони
неодноразово пропонували їй вирішити
це питання добровільно. Отже з 2002 року
відповідач в спірній квартирі не
проживає, інтересу до неї не проявляє,
квартирну плату та комунальні послуги
не сплачує, в квартирі відсутні
особисті документи та речі
відповідача. Вони, позивачі, ніколи не
перешкоджали відповідачу проживати в
спірній квартирі, і вона у свою чергу із
заявами про перешкоди в проживанні
нікуди не зверталася. На них, позивачів,
покладаються обов'язки по сплаті
комунальних платежів, утримання
квартири в належному житловому стані.
Факт непроживання відповідача в
квартирі АДРЕСА_1 підтверджується
актом ТОВ «Крона». Вважають, що ОСОБА_3
втратила право користування житловим
приміщенням у спірній квартирі
внаслідок відсутності її в квартирі
без поважних причин понад шість
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилися, до
судового розгляду справи надали заяви
з клопотанням про розгляд справи за їх
відсутності, позов підтримали в
повному обсязі, і у випадку неявки
відповідача - згодні на розгляд справи
за її відсутності та ухвалення
заочного рішення, їм роз'яснений
порядок перегляду заочного рішення
за заявою відповідача.
Представники третіх осіб - ТОВ
«Абонент ХХІ», Дніпровського РВ м.
Дніпродзержинська ГУ ДВС України
Дніпропетровській області в судове
засідання не з'явилися, повідомлені про
час та місце розгляду справи належним
чином згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України,
надали суду заяви з клопотанням про
розгляд справи за відсутності їх
Суд вважає можливим розглянути
справу за відсутності позивачів та
третіх осіб відповідно до вимог
частини 2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої
особа, що бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове
засідання не з'явилася, про час та
місце розгляду справи повідомлена
належним чином згідно вимог ст. ст. 74, 76
ЦПК України судовими повістками, які
направлялися відповідачу поштовими
відправленнями з рекомендованими
повідомленнями за її зареєстрованим
місцем проживання та смс-
повідомленням, яке доставлено 18
березня 2014 року, про причини своєї
неявки відповідач суд не повідомила,
заяви про розгляд справи за її
відсутності суду не надала. В зв'язку з
тим, що суд не має відомостей про
причину неявки відповідача, яка була
повідомлена належним чином, і яка про
причини своєї неявки суд не
повідомила, заяву про розгляд справи
за її відсутності суду не надала, суд
відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення), так як вважає, що є
достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, і потреба дачі
особистих пояснень відповідачем
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
В зв'язку з тим, що позивачі не
заперечують проти розгляду справи по
суті за відсутності відповідача, суд,
з їх згоди, ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Судом досліджені письмові докази по
справі:
- копія паспорту позивача ОСОБА_1
(а.с. 7-8), якою підтверджується його
особа громадянина України;
- копія паспорту позивача ОСОБА_2
(а..с. 10), якою підтверджується її особа
громадянина України;
- свідоцтво про укладення шлюбу
(а.с. 12), яким підтверджується факт
реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
04 вересня 1982 року;
- свідоцтво про народження (а.с. 13),
свідоцтво про шлюб (а.с. 14), якими
підтверджуються родинні відносини між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3, як між
донькою та батьками;
- заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 23 вересня 2013 року ( а.с. 15), яким
підтверджується факт розірвання шлюбу
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та факт
припинення між ними шлюбних відносин в
- копія особового рахунку на
квартиру (а.с. 16), якою підтверджується
факт реєстрації позивачів та
відповідача в квартирі, розташованій
за адресою: АДРЕСА_1, та факт відкриття
особового рахунку на ім'я ОСОБА_1;
- повідомлення ТОВ «Крона» від 23
січня 2014 року (а..с. 17), яким
підтверджується, що відповідач до
зазначеної установи із заявами про
перешкоди в проживанні в АДРЕСА_1 не
- акт про непроживання, складений
ТОВ «Крона» 23 січня 2014 року на підставі
свідчень сусідів позивачів (а.с. 18),
яким підтверджується факт
непроживання ОСОБА_3 в квартирі по
АДРЕСА_1 з 2002 року.
- повідомлення Дніпровського РВ м.
Дніпродзержинська від 11 лютого 2014 року
(а.с. 19), яким підтверджується, що згідно
бази даних Управління
інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_3 із
з заявами про перешкоди в проживанні в
АДРЕСА_1 не зверталася;
- повідомлення КП «Ордер» від 31
січня 2014 року (а.с. 20), яким
підтверджується факт, що ОСОБА_3 з
приводу обміну квартири АДРЕСА_1 до
підприємства не зверталася, обмін
житла за зазначеною адресою через
рішення міськвиконкому не оформлювала.

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
з наступних підстав.

У судовому засіданні судом
встановлені наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що в квартирі,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровані позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
та відповідач ОСОБА_3, відповідальним
наймачем квартири є позивач ОСОБА_1, що
підтверджується копією особового
рахунку на квартиру ( а.с. 16).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_3 , які перебували у
зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1982
року до 23 вересня 2013 року, є батьками
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем (а.с. 12),
свідоцтвом про народження позивача
ОСОБА_2 (а.с.13), свідоцтвом про
реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7
(а.с. 14). Рішенням Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 23 вересня 2013 року за заявою ОСОБА_1
шлюб між ним та відповідачем було
розірвано, і цим же рішенням
встановлений факт припинення між
подружжям сімейно-шлюбних відносин з
2002 року (а.с. 15).

Як встановлено судом, на підставі
акту про непроживання, який складений
ТОВ «Крона» 23 січня 2014 року (а.с. 18),
внаслідок опиту сусідів позивачів -
мешканців квартир АДРЕСА_2 (ОСОБА_8) та
АДРЕСА_3 (ОСОБА_9), відповідач ОСОБА_3 не
проживає в АДРЕСА_1 з 2002 року, і з
будь-якими заявами про перешкоди в
проживанні в зазначеній квартирі
відповідач до ТОВ «Крона» та до
Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська
не зверталася, що підтверджується
повідомленнями ТОВ «Крона» (а.с. 17) та
повідомленням Дніпровського РВ м.
Дніпродзержинська (а.с. 19).

Не зверталася відповідач і до
Комунального підприємства «Ордер» з
приводу обміну квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується повідомленням цього
підприємства ( а.с. 20).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
відповідач ОСОБА_3 дійсно відсутня в
спірній квартирі понад шість місяців
без поважних причин. Відсутність у
відповідача інтересу до спірної
квартири, як до приміщення, що потрібне
їй для проживання, відсутність фактів
створення відповідачу з боку
позивачів перешкод у проживанні в цій
квартирі, достовірно встановлені
судом у судовому засіданні.

Ці обставини не спростовані у судовому
засіданні та підтверджені наданими
суду позивачами і дослідженими судом
доказами.

Суд вважає встановленим
наявність фактів, якими
обґрунтовуються вимоги позивачів, з
таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК
України місцем проживання фізичної
особи є житловий будинок, квартира або
інше приміщення, придатне для
проживання в ньому, у відповідному
населеному пункті, в якому фізична
особа проживає постійно, переважно або
тимчасово.

Згідно статті 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» місцем
перебування є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік, місцем проживання є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік, реєстрацією є внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації.

Відповідно до статті 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу
України визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Приймаючи до уваги вищезазначене, та
враховуючи той факт, що немає підстав
не довіряти наданим доказам, суд
вважає, що позов про визнання ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», ст. 29
ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України
керуючись ст. ст. 10, 57, 59, 60, 208, 209, 212 -218,
224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи - ТОВ «Абонент ХХІ»,
Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську
ГУ ДМС України в Дніпропетровській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженку с. Курилівка Петриківського
району Дніпропетровської області,
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку по зазначеній
квартирі та виключення відомостей про
неї із особового рахунку на квартиру. .

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою згодою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова