Головуючий у І інстанції Борець
Є.О.Провадження № 22-ц/780/2100/14
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів
Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 січня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» є правонаступником
ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит».

12 липня 2007 року між
позивачем та відповідачем було
укладений Кредитний договір № 03-608/07-А,
предметом якого є надання Банком
Позичальнику в тимчасове користування
на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
Кредитні ресурси в сумі 58075 (п’ятдесят
вісім тисяч сімдесят п’ять) доларів
США з терміном погашення до 11 липня 2014
року.

Для забезпечення виконання
умов Кредитного договору між сторонами
по справі, 12 липня 2007 року було укладено
договір застави транспортного засобу.
Предметом цього договору є
транспортний засіб марки TOYOTA, модель
LAND CRUISER 3.0, 2007 року випуску, шасі (кузов,
рама, коляска) № JTEBZ29J500137260,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований УДАЇ ГУ МВС України в
місті Києві 11 липня 2007 року.

Позивач повністю виконав
взяті на себе зобов’язання
передбачені кредитним договором,
надавши відповідачу кредит у розмірі
58075 (п’ятдесят вісім тисяч сімдесят
п’ять) доларів США.

Але відповідач порушив
взяті на себе зобов’язання за
кредитним договором, у зв’язку з чим
виникла заборгованість.

Станом на 25 жовтня 2013 року
загальна сума заборгованості
відповідача за кредитним договором
складає 405241 (чотириста п’ять тисяч
двісті сорок одна) грн.. 28 коп. і включає
в себе:

-           20428 (двадцять тисяч
чотириста двадцять вісім) доларів США 13
центів (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США
– 163282 (сто шістдесят три тисячі двісті
вісімдесят дві) грн.. 04 коп.) – сума
строкової заборгованості по основному
боргу;

-           8079 (вісім тисяч сімдесят
дев’ять) доларів США 22 центи (за курсом
НБУ 7,993 грн./1 дол. США – 64577 (шістдесят
чотири тисячі п’ятсот сімдесят сім)
грн. 21 коп.) – сума простроченої
заборгованості по основному боргу;

-           285 (двісті вісімдесят
п’ять) доларів США 07 центів (за курсом
НБУ 7,993 грн./1 дол. США – 2278 (дві тисячі
двісті сімдесят вісім) грн. 56 коп.) –
сума строкової заборгованості по
відсоткам;

-           3611 (три тисячі шістсот
одинадцять) доларів США 93 центи (за
курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США – 28870
(двадцять вісім тисяч вісімсот
сімдесят) грн. 17 коп.) – сума
простроченої заборгованості по
відсоткам

-           146233 (сто сорок шість тисяч
двісті тридцять три) гривні 30 коп. –
пеня за несвоєчасне погашення кредиту,
відсотків, комісії за користування
кредитними коштами.

Враховуючи викладене,
позивач просив стягнути з відповідача
на користь позивача суму
заборгованості за кредитним договором
№ 03-608/07-А від 12 липня 2007 року у розмірі
405 241 (чотириста п’ять тисяч двісті
сорок одна гривня) 28 коп.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 січня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на
користь позивача борг за кредитним
договором у розмірі 405241 (чотириста
п’ять тисяч двісті сорок одна гривня) 28
коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що позивач, при розгляді судової справи
не довів, що він є належним кредитором
та має право на стягнення грошових
коштів за кредитним договором від 12
липня 2007 року. А надані позивачем
банківська ліцензія та дозвіл НБУ не
надають права на видачу та
обслуговування кредиту в іноземній
валюті, що унеможливлює виконання умов
укладеного кредитного договору.

Також позивачем не доведено факту
надання відповідачу кредитних коштів в
іноземній валюті, а тому у позивача
відсутнє право на стягнення
заборгованості.

Наданий розрахунок заборгованості за
кредитним договором підписаний не
встановленими особами, щодо
повноважень яких здійснювати
розрахунок заборгованості
відповідачу нічого не відомо, що
ставить під сумнів його належність як
доказу по справі.

Крім того, суми погашення
заборгованості по кредиту та сплати
відсотків за користування кредитними
коштами, наведені в розрахунку
заборгованості, не відповідають таким,
що регламентуються умовами Графіку
зниження розміру заборгованості
(додаток № 1 до Кредитного договору №
03-608/07-А від 12 липня 2007 року).

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є правонаступником ТОВ «Банк
«Фінанси та Кредит», що
підтверджується копією витягу статуту
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

12 липня 2007 року ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» уклав з відповідачем кредитний
договір, за яким ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» зобов’язався надати кредит у
розмірі 58075 (п’ятдесят вісім тисяч
сімдесят п’ять) доларів США. Позивач
зобов’язався щомісячно, до 11 липня 2014
року, повертати кредит по частинам та
сплачувати відсотки за користування
ним.

Відповідач зобов’язався виконувати ці
грошові зобов’язання шляхом сплати
ануїтет них платежів .

12 липня 2007 року Банк надав відповідачу
кредит в розмірі 58075 (п’ятдесят вісім
тисяч сімдесят п’ять) доларів США, що
підтверджується копією заяви на видачу
готівки № 1614-20 від 12 липня 2007 року.

16 листопада 2012 року сторони уклали
додаткову угоду до кредитного
договору, за якою відповідач
зобов’язався щомісячно до 11 липня 2015
року сплачувати ануїтетні платежі у
розмірі 1109 доларів США 65 центів.

Відповідач неналежним чином
виконує грошові зобов’язання, у
зв’язку з чим у позивача виникло право
вимагати дострокового припинення
кредиту у розмірі 227859 (двісті двадцять
сім тисяч вісімсот п’ятдесят дев’ять)
грн. 25 коп., сплати відсотків за
користування ним у розмірі 31148
(тридцять одна тисяча сто сорок вісім)
грн. 73 коп. та пені у розмірі 146233 (сто
сорок шість тисяч двісті тридцять три)
грн. 30 коп. Загальний розмір боргу
становить 405241 (чотириста п’ять тисяч
двісті сорок одна гривня) 28 коп., що
підтверджується розрахунками Банку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем порушено зобов’язання,
взяті ним за договором, докази які б
підтверджували протилежне відсутні, а
тому судом позов було задоволено.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем надано достатні докази, що
підтверджують його позовні вимоги,
натомість заперечення відповідача є
необґрунтованими, не спростовують
доводи позивача та не підтверджені
жодними належними та допустимими
доказами.

Докази та обставини, на які посилається
відповідач в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: