Єдиний унікальний номер 217/1565/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1318/2014
05 березня 2013 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:
Головуючої судді
суддів
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Авдіївці Донецької області на рішення
Авдіївського міського суду Донецької
області від 27 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Авдіївці
Донецької області про відшкодування
Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Авдіївка звернулось до апеляційного
суду із апеляційною скаргою на рішення
Авдіївського міського суду Донецької
області від 27 листопада 2013 року, яким
позовні вимоги ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Авдіївці
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди задоволені частково:
стягнуто з відповідача на користь
позивача у рахунок відшкодування
моральної шкоди 10 000 грн. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Авдіївка
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог у зв»язку з
тим, що судом не встановлено факту
заподіяння позивачу моральної шкоди,
наявність причинного зв»язку між
професійним захворюванням та
моральною шкодою, а також розмір
моральної шкоди. Вважає, що суд не
врахував, що обов»язок по
відшкодуванню моральної шкоди
покладено на підприємство, тому Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві є неналежним
Позивач заперечував проти
доводів апеляційної скарги, вважає
рішення суду законним та
обгрунтованим.

Представник відповідача доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 посилався на те, що позивач з 15
квітня 1977 року по 23 серпня 1978 року
перебував у трудових відносинах з
шахтою «Советська» Макіївського
виробничого об»єднання з видобутку
вугілля «Макіїввугілля», а з 24
листопада 1978 року по 15 квітня 2004 року - з
шахтою ім. О.Ф. Засядько Донецького
виробничого об»єднання з видобутку
вугілля.

Під час роботи він отримав професійне
захворювання, у зв»язку з чим 31 березня
2004 року було складено акт форми №5
розслідування хронічного професійного
захворювання.

15 квітня 2004 року Донецькою обласною
МСЕК №5 позивачу було вперше
встановлено 40% втрати професійної
працездатності та визнано інвалідом 3-ї
групи безстроково.

Наявність стійкої втрати професійної
працездатності негативно вплинула на
стан здров»я позивача, який не
покращується, він не може вести звичний
спосіб життя. Все це також впливає на
його психоемоційний стан, ОСОБА_2
вимушений проходити постійні курси
лікування.

Визначаючи розмір суми в рахунок
відшкодування моральної шкоди, суд
врахував ступінь перенесених
позивачем моральних та фізичних
страждань, з урахуванням розумності та
достатності, суд вважав за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування
спричиненої моральної шкоди 10 000 грн., в
решті позовних вимог про стягнення
моральної шкоди ОСОБА_2 відмовив.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарги не
підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач працював з 15 квітня 1977 року
по 23 серпня 1978 року на посаді машиніста
підземних установок 2 розряду з повним
робочим днем на шахті «Советська»
Макіївського виробничого об»єднання з
видобутку вугілля «Макіїввугілля», та
з 24 листопада 1978 року по 15 квітня 2004
року - підземним гірничоробочим по
ремонту гірничих виробіток 4 розряду з
повним робочим днем на шахті ім. О.Ф.
Засядько Донецького виробничого
об»єднання з видобутку вугілля.

Під час роботи він отримав професійне
захворювання, у зв»язку з чим 31 березня
2004 року комісією було складено акт
форми №5 розслідування хронічного
професійного захворювання.

Довідками №042061 та 004670 про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності МСЕК №5 від 15 квітня 2004
року ОСОБА_2 первинно встановлено 40%
втрати професійної працездатності та
встановлено третю групу інвалідності
безстроково.

На час виникнення у позивача
права на відшкодування моральної шкоди
- 2004 рік - діяли норми закону щодо
обов»язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України по відшкодуванню
застрахованим особам мральної шкоди за
наявності факту заподіяння йому цієї
шкоди.

В п.4.1 Рішення Конституційного
Суду України від 27.01.2004 р. №1-9/2004р.
зазначено, що ушкодження здоров»я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов»язків
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність наявності факту
заподіяння позивачу моральної шкоди
спростовується матеріалами справи.

Факт заподіяння шкоди здоров»ю
позивача підтверджений висновком МСЕК
про встановлення ступеня втрати
професійної працездатності,
поясненнями позивача, медичними
документами.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд урахував, що внаслідок
професійного захворювання він став
інвалідом і його здоров»я вже не
відновиться до нормального стану,
порушена нормальна життєдіяльність
позивача, так як він тривалий час
відчуває фізичний біль, страждання та
емоційні хвилювання, він повинен
додавати додаткових зусиль для
організації свого життя. З урахуванням
характеру душевних та моральних
фізичних страждань, виходячи з вимог
розумності та справедливості при
визначенні розміру відшкодування, суд
визначив стягнути у відшкодування
моральної шкоди позивачу 10 000 грн.
Визначена судом сума відповідає
характеру та ступеню моральних
страждань позивача, конкретним
обставинам справи, підстав для її
зменшення не вбачається.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку, що
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального
закону призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції повно та
всебічно з»ясовані усі обставини по
справі, зібрані докази, дана належна
правова оцінка і суд обгрунтовано
задовольнив позов, врахувавши
наявність встановлення позивачу
втрати професійної працездатності у
розмірі 40% згідно висновкам МСЕК.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу в залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Авдіївка
Донецької області відхилити.

Рішення Авдіївського міського суду
Донецької області від 27 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: