АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3669/14
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року

м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді – Петренко І.О.

суддів
– Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
– Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: Четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_3
про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності в
порядку спадкування за законом,-

В С Т
А Н О В И Л А :

Позивачка звернулася до суду з позовом
та просила ухвалити рішення, яким
встановити факт прийняття спадщини та
визнати право власності на ? частину
домоволодіння №30 по вул.
Желваківського в м. Дніпропетровську в
порядку спадкування після смерті
матері, ОСОБА_4

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилалася на те, що на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 16 лютого 1982
року її матері -ОСОБА_4, належала 1/2
частина домоволодіння № 30 по вул.
Желваківського у місті
Дніпропетровську. Інша 1/2 частина
домоволодіння належить ОСОБА_3.
Фактично їх домоволодіння має два
окремі входи та повністю поділено в
натурі на дві окремі частки з окремими
входами в будинок літ. А-1, який
складається з квартири № 2, що належала
її матері, та квартири № 1, що належить
ОСОБА_3 25 листопада 1998 року померла
ОСОБА_4. Позивач фактично проживала та
проживає у спірному домоволодінні, але
зареєстрована на час смерті матері там
не була. Позивач за власний рахунок
здійснила поховання та поставила
пам'ятник матері . Вважає себе такою, що
фактично прийняла спадщину як єдиний
спадкоємець, оскільки на момент смерті
матері фактично проживала у спадковому
домоволодінні. 26 листопада 2013 року
позивач звернулась до нотаріуса за
свідоцтвом про право на спадщину за
законом. Але їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що нею не було надано
доказів про прийняття спадщини, а також
тому , що наданий нею документ, а саме:
свідоцтво її матері про право на
спадщину за заповітом, був частково
пошкоджений, а тому на його підставі їй
не може бути видано свідоцтво про право
на спадщину.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені. Встановлено факт прийняття
спадщини за законом ОСОБА_2 після
смерті ОСОБА_4, померлої 25 листопада 19998
року. Визнано за ОСОБА_2 право власності
на 1/2 частину домоволодіння №30 по
вулиці Желваківського у м.
Дніпропетровську в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлої 25 листопада 1998 року,
яке складається з житлового будинку
літ. А-1, загальною площею 93,6 кв.м. та
житловою площею 49,5 кв.м., який
складається з: приміщення 1.1 - кухні
площею 6,5 кв.м., приміщення 1.2 - кладовки
площею 1,5 кв.м.. приміщення 1.3 - коридору
площею 4,0 кв.м., приміщення 1.4 - житлової
кімнати площею 4,0 кв.м., приміщення 1.5 -
житлової кімнати площею 7,6 кв.м.,
приміщення 1.6 - житлової кімнати площею
11,5 кв.м., приміщення 1.7 - житлової
кімнати площею 5,0 кв.м., приміщення 2.1 -
кухні площею 4,3 кв.м., приміщення 2.2 -
санвузлу площею 4,6 кв.м., приміщення 2.3 -
коридору площею 7,2 кв.м., приміщення 2.4 -
житлової кімнати площею 4,7 кв.м.,
приміщення 2.5 - житлової кімнати площею
5,6 кв.м., приміщення 2.6- житлової кімнати
площею 11,1 кв.м., приміщення 2.7- коридору
площею 5,4 кв.м.. приміщення 2.8 - коридору
площею 6,0 кв.м., приміщення 2.9 - кладовки
площею 4,6 кв.м., а також з наступних
господарський будівель та споруд:
прибудова літ. а-1 площею 10,3 кв.м.,
прибудова літ. а1-1 площею 7,3 кв.м.,
прибудова літ. а2 -1 площею 13,2 кв.м,, навіс
літ. а площею 6,2 кв.м, сарай літ. Б площею
17,2 кв.м., погріб під літ. Б площею 10,0
кв.м., сарай літ. В площею 25,9 кв.м., сарай
літ. в 7.0 кв.м, ґанок з козирком літ. в1
площею 3,4 кв.м., сарай літ. Д площею 3,9
кв.м.,убиральня літ. З площею 1,7 кв.м.,
сарай літ. И площею 15,4 кв.м.. сарай літ. П
площею 8,9 гараж літ. Р площею 24,8 кв.м.,
сарай літ Т площею 9,2 кв.м., убиральня
літ. У 1.7 кв.м., сарай літ. Ф площею 13,5
кв.м., літня кухня літ. X площею 12,4 кв.м.,
під літ. X площею 12,5 кв.м., душ літ. Ц
площею 1,7 кв.м., споруди № 1-9, І: огорожі,
хвіртка, колонка, замощення.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська
міська рада просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з’ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК
України (в редакції 1963 року) для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв, прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Судом встановлено, що матері позивача
ОСОБА_4, померлій 25 листопада 1998 року,
належала ? частина домоволодіння №30 по
вул.. Желваківського у м.
Дніпропетровську на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 16 лютого 1982 року
четвертою Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою за реєстровим
№1-411 та зареєстроване в КП «ДМБТІ» 19
лютого 1982 року в реєстровій книзі за
№262-82.

Позивач є єдиною спадкоємицею після
смерті матері та проживала без
реєстрації з матір'ю на день її смерті,
таким чином фактично вступила в
володіння спадковим майном, а тому
відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції
1963 року) вона спадщину прийняла. Дані
обставини підтверджуються довідкою №
113017 голови квартального комітету № 20
від 22 листопада 2013 року, а також
поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів справи, при
зверненні позивача до нотаріальної
контори, державним нотаріусом було
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальних дій, однією з
причин якої є те, що правовстановлюючий
документ на спадкове домоволодіння є
зіпсований, а тому видати свідоцтво про
право власності є неможливим.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що позивачка проживала у
спірному домоволодінні, але
зареєстрована на час смерті матері на
була, не можуть бути прийняті до уваги.
Так доказом вступу в управління чи
володіння спадковим майном можуть
бути: довідка житлово-експлуатаційної
організації, правління
житлово-будівельного кооперативу,
виконавчого комітету місцевої ОСОБА_4
народних депутатів чи відповідної
місцевої державної адміністрації про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним.

На аркуші справи 12 знаходиться довідка
від 22 листопада 2013 року №113017 видана
квартальним комітетом
Амур-Нижньодніпровської районної ради,
в якій зазначено, що ОСОБА_2 на день
смерті ОСОБА_4, яка померла 25 листопада
1998 року, проживала разом з нею за
адресою по вул.. Желваковського, 30/2 в м.
Дніпропетровську , що було
підтверджено і свідками , допитаними
судом.

Окрім того , доказом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном може бути наявність у
спадкоємців ощадної книжки, іменних
цінних паперів, квитанцій про здані в
ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію
(технічного паспорта, реєстраційного
талону) на автотранспортний засіб чи
іншу самохідну машину або механізм,
державного акта на право приватної
власності на землю та інших документів,
виданих відповідними органами на ім'я
спадкодавця на майно, користування
яким можливе лише після належного
оформлення прав на нього. На аркуші
справи 82 знаходиться ощадна книжка на
ім.»я ОСОБА_7 , яка була надана суду
позивачкою.

Посилання в апеляційній скарзі на ту
обставину , що нотаріусом не було
видано позивачці при її зверненні
свідоцтво про право на спадщину , само
по собі суттєвого значення не має і
спростовує позицію апелянта про те , що
у справі відсутній спір.

Таким чином, рішення суду відповідає
нормам матеріального та
процесуального права. Підстав для його
зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
однак може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді