У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Мале приватне
підприємство «Берізка», Приватне
акціонерне товариство «Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Прикордонник»,
Публічне акціонерне товариство
«Кредитпромбанк», Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк», про поділ
спільного майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 01 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 16 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що
вони з ОСОБА_5 з 09 серпня 1974 року по 11
лютого 2011 року перебували у шлюбі.

Просив провести поділ спільно нажитого
у шлюбі майна, виділивши йому: магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 загальною
площею 213,1 кв. м, що зареєстрований
22 грудня 2009 року за ОСОБА_5 вартістю
1 200 000 грн, та земельну ділянку, на якій
розташована будівля для його
обслуговування з метою зміни цільового
призначення приміщення магазину на
житловий будинок, а також автомобіль
марки Мітсубісі Пажеро Спорт,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований у Нововолинському МРЕВ
ДАІ УМВСУ у Волинській області на ім'я
ОСОБА_4 11 вересня 2006 року вартістю
143 033 грн 53 коп.

Відповідачці просив виділити наступне
майно: мале приватне підприємство
«Берізка» (далі - МПП «Берізка») з
рухомим і нерухомим майном, що входить
до нього вартістю 2 млн. грн;
транспортний засіб марки Мерседес Бенц
Спрінт 1995 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я
ОСОБА_4 30 листопада 2004 року вартістю
61 560 грн 53 коп.; транспортний засіб
марки Мерседес Бенц 208, реєстраційний
номер НОМЕР_3, зареєстрований за ОСОБА_4
30 березня 2007 року вартістю 32 750 грн 40
коп., цінні папери у бездокументарній
формі у вигляді акцій Приватного
акціонерного товариства «Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство»
(далі - ПАТ «Любомльське РТП») у
кількості 3549 штук, виходячи із
номінальної вартості однієї акції 0,25
грн. на загальну суму 887 грн 25 коп.,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лобомль Сервіс»
(далі - ТОВ «Лобомль Сервіс»), що
знаходиться по вул. Дружби, 93 у
м. Любомлі Волинської області та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма Прикордонник»
(далі −? ТОВ «Фірма Прикордонник»), що
знаходиться у м. Любомлі Волинської
області.

Просив провести у рівних частинах по Ѕ
частини за кожним, поділ кредитних
коштів за договором кредиту № 0
від 11 вересня 2006 року, що брались на
споживчі цілі ОСОБА_4 за згодою дружини
у розмірі 152 071 грн 93 коп. та стягнуті
судом в солідарному порядку зі сторін
рішенням Нововолинського міського
суду від 29 квітня 2010 року.

Просив провести поділ у рівних
частинах кредитних зобов'язань за
договором кредиту, укладеним ним у
грудні 2006 року з ПАТ «Укрсиббанк» на
суму 692 687 грн 67 коп., та поділити
кредитні кошти за договором кредиту
від 30 липня 2007 року, укладеним ним з ПАТ
«Кредитпромбанк» на суму 142 089 грн 95
коп., зазначаючи, що вказані грошові
кошти використані на споживчі цілі
подружжя.

Просить провести поділ товару в
обороті, залишивши за ОСОБА_5 товар в
обороті на суму 2 млн. грн та стягнути з
відповідачки на користь позивача
грошову компенсацію за товар в обороті
у розмірі 600 тис. грн.

Також просив виділити йому у власність
приміщення промислового магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що зареєстрований за
відповідачем ОСОБА_5 та розташований по
АДРЕСА_1 та земельну ділянку за
вказаною адресою, з метою зміни
цільового призначення приміщення
магазину на житловий будинок. Таку
вимогу обґрунтовував відсутністю у
нього житла, яке вкрай необхідне для
проживання з малолітнім сином.

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області

від 01 червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 16 грудня 2013 року, у позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5
09 серпня 1974 року по 11 лютого 2011 року
перебували у шлюбі (а.с. 3, т. 1).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто. У ч. 6 ст. 57 СК України
зазначено, що суд може визнати
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка майно, набуте нею, ним за час
їхнього окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин,

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної ї власності
незалежно від того, що один із них не
мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частина 1 ст. 70 СК України встановлює, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно допускається лише
за його згодою.

Сторони як сім'я не проживали з 2008 року.
Право власності на приміщення
промислового магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
що знаходиться по АДРЕСА_1,
зареєстровано відповідачем у 2009 році, є
особистим майном ОСОБА_5, а тому воно не
підлягає включенню до переліку
об'єктів поділу між подружжям (а. с. 83, 84,
т. 2).

Також встановлено, що за договором
кредиту, укладеного ОСОБА_4 11 вересня 2006
року з Публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») на суму 152 071 грн 93 коп., та
кредитним договором від 30 листопада 2007
року, укладеним ним з Публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» (далі - ПАТ
«Кредитпромбанк»), на суму 142 089 грн 95
коп., ОСОБА_5, виступає поручителем, а
відтак несе солідарну
відповідальність за кредитними
зобов'язаннями основного боржника (т. 2
а. с. 140−?142, 143, 153−?157, 156−?157). Щодо
кредитного зобов'язання за договором
кредиту укладеним ОСОБА_4 з ПАТ
«УкрСиббанк» 22 грудня 2006 року на суму 692
687 грн 67 коп., то він підлягає розподілу
у разі доведення позивачем
використання коштів в інтересах сім'ї.
Майно, яке включено позивачем у перелік
спільного майна подружжя, що підлягає
поділу, перебуває в обтяженні у зв'язку
з невиконання позивачем кредитних
зобов'язань та наявністю невиконаних
рішень суду за стягнення
заборгованості за кредитами в
примусовому порядку, що підтверджено
повідомленнями ПАТ «Кредитпромбанк»
та ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області

від 29 квітня 2010 року задоволено позов
ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, МПП
«Берізка» про стягнення боргу за
договорами кредиту (т. 1 а. с. 251−?253) та
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 квітня 2011 року
задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк»
до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
(т. 1 а. с. 254−?255).

Транспортний засіб марки Міцубісі
Пажеро Спорт, реєстраційний номер
НОМЕР_1, вилучено державною виконавчою
службою в забезпечення виконання
рішення суду про стягнення
заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок» акція є
іменним цінним папером, який посвідчує
майнові права його власника (акціонера)
щодо акціонерного товариства, а також
немайнові права, передбачені
законодавчими актами, що регулюють
питання створення, діяльності та
припинення акціонерних товариств.
Акції можуть бути об'єктом права
спільної сумісної власності і
предметом поділу між подружжям, якщо
вони придбані за їх спільні кошти.

Відповідно до ст. 177 ЦК України
об'єктами цивільних прав є речі, у тому
числі гроші та цінні папери.

Статтею 12 Закону України «Про
господарські товариства» встановлено,
що власником майна, переданого йому
засновниками і учасниками є саме
товариство. Вклад до статутного фонду
господарського товариства не є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Виходячи з змісту
ч. ч. 2, 3 ст. 61 СК України, якщо вклад до
статутного фонду господарського
товариства зроблено за рахунок
спільного майна подружжя, в інтересах
сім'ї, той із подружжя, хто не є
учасником товариства, має право на
поділ одержаних доходів.

Отже, МПП «Берізка» засновником якого є
позивач ОСОБА_4 є об'єктом спільного
майна, що підлягає поділу, однак
провести такий поділ неможливо за
відсутності домовленості між
сторонами щодо вартості вказаного
підприємства та недоведеністю
належним доказами позивачем
визначеної ним на власний розсуд
вартості цього майна (т. 2 а. с. 95−?100).
Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з яким погодився і
апеляційний суд, правильно дійшов
висновку про неможливість поділу
даного майна між сторонами, оскільки
позивач вказав лише загальні
найменування об'єктів, включив до
поділу товар в обороті, рухоме та
нерухоме майно без визначення його
ідентифікаційних ознак, періоду
придбання, та не навів суду жодних
доказів на підтвердження того, що таке
майно придбавалось у період шлюбу і
було в наявності на час припинення
сімейних відносин.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області

від 01 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області

від 16 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А.,
Євграфова Є.П.