Номер провадження: 22-ц/785/4755/14
Головуючий у першій інстанції Вінська
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт» (далі ПрАТ «СК «Український
страховий стандарт») до ОСОБА_3 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 19
лютого 2014 року,

встановила:

30 травня 2012 року ПрАТ «СК «Український
страховий стандарт», яке є
правонаступником ЗАТ «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт», звернулось до суду з
позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу у розмірі 181890,65 грн. та
судового збору в розмірі 1820 грн.

В обґрунтування позову ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт»
послалось на те, що 14 червня 2011 року між
ЗАТ «Страхова компанія «Український
страховий стандарт» та ОСОБА_4 було
укладено договір № 0112-1501-0368
добровільного страхування
транспортного засобу Audi Q5,
реєстраційний номер НОМЕР_1. 15 червня 2011
року на 13 км+750 м. автодороги Одеса-Рені
сталась ДТП за участю автомобілю Audi Q5,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_4 та автомобілем Renault,
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3. 16 серпня 2011 року
Комінтернівським районний судом
Одеської області ОСОБА_3 визнано винним
у скоєнні ДТП. Страховою компанією
відповідно до оцінки матеріального
збитку завданого внаслідок ДТП ОСОБА_4
було здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 124128,39 грн. та
82752,26 грн. (206880,65 гривень). 16 травня 2012
року позивачем за вимогою отримано
страхове відшкодування в порядку
регресу від ПрАТ «СГ «TAC» у розмірі 24990
грн., таким чином борг відповідача
перед позивачем складає 181890,65 грн. в
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з даним позовом.

В судовому засіданні:

- представник позивача не з'явився,
надав до суду заяву про розгляд справи
без його участі в якій зазначив, що
позов підтримує в повному обсязі;

- відповідач та його представник
позовні вимоги не визнали,
заперечували проти їх задоволення,
посилаючись на те, що на момент ДТП між
позивачем та потерпілим був відсутній
договір страхування транспортного
засобу, в зв'язку з чим вважали договір
страхування сфальсифікованим, крім
того вказували на те, що у постанові
суду про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності
неправильно вказано номер автомобіля
потерпілого, в зв'язку з чим це не може
бути доказом його вини у вчиненні ДТП.

Рішенням Комінтернівського
районного суду Одеської області від 19
лютого 2014 року позовні вимоги ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт»
задоволено повністю.

Суд першої інстанції вирішив:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт»
грошові кошти в розмірі 181890 грн. 65 коп.;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт»
судові витрати в розмірі 1820 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову ПрАТ
«СК «Український страховий стандарт» у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи вищевказаний позов суд
першої інстанції виходив з наступного.

14 червня 2011 року між позивачем та
ОСОБА_4 було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу № 0112.1501.0368, яким
було застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме автомобілю Audi Q5, 2011 року
випуску, НОМЕР_3, реєстраційний номер -
НОМЕР_1 (т. 01, а.с. 50-58).

15 червня 2011 року на 13 км. + 750 м. а/д
Одеса-Рені сталася дорожньо-
транспортна пригода за участю
автомобілів Audi Q5, реєстраційний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, та
автомобілем Renault, реєстраційний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 в
результаті якої автомобілі отримали
механічні пошкодження ( т. 01, а.с. 36).

16 серпня 2011 року Комінтернівським
районним судом Одеської області ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні ДТП ( т. 01, а.с.
37).

В результаті ДТП згідно звіту № 06-062
оцінки матеріального збитку,
спричиненого власнику легкового
автомобілю Audi Q5, державний
реєстраційний номер - НОМЕР_1 від 01
липня 2011 року розмір завданих ОСОБА_4
збитків склав 206880 грн. 65 коп. ( т. 01, а.с.
59-64).

Згідно умов договору страхування
позивачем була виплачена ОСОБА_4 сума
страхового відшкодування в розмірі
124128,39 грн. та 82752,26 грн. (т. 01, а.с. 123-124).

24 січня 2012 позивач звернувся до ПАТ
«Страхова група TAC» (страховик
цивільно-правової відповідальності
пов'язаної з експлуатацією автомобілю
Renault, реєстраційний номер НОМЕР_2) з
вимогою про відшкодування шкоди
завданої внаслідок ДТП в порядку
регресу (т. 01, а.с. 125-126).

16 травня 2012 року приватним акціонерним
товариством «Страхова група TAC» було
відшкодовано позивачеві грошові кошти
в розмірі 24990 грн. (а.с. 128).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана одній особі з вини іншої
особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Суд першої інстанції вірно не прийняв
до уваги заперечення відповідача та
його представника відносно того, що в
постанові суду допущено помилку та
неправильно вказано номер автомобіля
потерпілого, що є доказом
невинуватості відповідача у вчиненні
ДТП, оскільки постанова відповідачем
не була оскаржена у встановлений
законом термін, відповідач сплатив
штраф.

При цьому, судова зазначає, що згідно з
ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК
України.

Судова колегія вважає, що відповідач не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх
заперечень вимог щодо вищевказаного
позову, що є обов'язком сторін згідно з
засадами змагальності процесу за ст. 10
ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 19 лютого 2014
року по цивільній справі за позовною
заявою приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Український страховий стандарт» до
ОСОБА_3 про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

С.М. Сегеда