АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2061/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновськой Г. В. Доповідач -
Єлізаренко І.А.Категорія 42
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Калиновського А.Б.,
Свистунової О.В.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 09 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6,
Жовтневий районний відділ у м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби про
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 , ОСОБА_5,
треті особи ОСОБА_6, Жовтневий районний
відділ у м. Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби про усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення
та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилалася на те, що на
підставі договору купівлі-продажу 3/4
частин домоволодіння від 27 липня 2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
та договору купівлі-продажу 1/4 частини
домоволодіння від 30 липня 2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, вона є
власником домоволодіння АДРЕСА_1.
Вказані договори купівлі-продажу
часток домоволодіння були укладені між
нею (покупцем) та ОСОБА_8, що діяв від
імені ОСОБА_6 (продавця та власника
домоволодіння) на підставі відповідної
нотаріально посвідченої довіреності.
На даний час в зазначеному
домоволодінні зареєстровані та
проживають відповідачі, а саме: син
ОСОБА_6 - ОСОБА_2, його дружина - ОСОБА_4,
та їх син - ОСОБА_5, які в добровільному
порядку не погоджуються знятись з
реєстраційного обліку за адресою
домоволодіння АДРЕСА_1 та виселетися із
займаного будинку. Тому просила суд
усунути перешкоди у здійсненні нею
прав власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, та належить їй на праві
приватної власності, шляхом виселення
та зняття з реєстраційного обліку в
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.
Усунено перешкоди у здійсненні ОСОБА_3
прав власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, та належить їй на праві
приватної власності, шляхом виселення
та зняття з реєстраційного обліку в
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
03 лютого 2014 року вирішено питання щодо
судових витрат та стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів
справи ОСОБА_3 на праві приватної
власності на підставі договорів
купівлі-продажу 3/4 частин
домоволодіння від 27 липня 2013 року та
купівлі-продажу 1/4 частини
домоволодіння від 30 липня 2013 року,
посвідчених приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, належить
домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 16-17, 19-20).

Зазначені договори
купівлі-продажу часток домоволодіння
були укладені між позивачем ОСОБА_3
(покупцем) та ОСОБА_8, що діяв від імені
ОСОБА_6 (продавця та власника
домоволодіння) на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
(а. с. 8).

Згідно довідки квартального
комітету Жовтневого райвиконкому
м.Дніпропетровська від 13 серпня 2013 року
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_2 (а. с. 9).

З матеріалів справи вбачається,
позивач ОСОБА_3 у письмовій формі
зверталася до відповідачів з проханням
та вимогами знятись з реєстраційного
обліку та виселитися з належного їй
домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 15, 18).

ОСОБА_2 звертався до Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська з
позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_8,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, треті
особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу 1/4
частин домоволодіння АДРЕСА_1
недійсним, в обґрунтування якого
посилався на те, що цей договір був
укладений шляхом введення в оману
ОСОБА_6 представником її інтересів -
адвокатом ОСОБА_8, оскільки ОСОБА_6 не
мала наміру продавати належний їй
будинок, де мешкають вона та члени її
родини. Рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
16 жовтня 2013 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вказане
судове рішення було залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 грудня
2013 року (а.с.129-134).

З матеріалів справи вбачається,
відповідачі взагалі не є власниками
зазначеного вище домоволодіння.

Судом встановлено, що інших будь-яких
договірних правовідносин між
відповідачами і позивачем, які б давали
підстави для обмеження прав позивача,
як нового власника будинку, не
існувало, як не існує і передбачених
законом підстав продовження
користування будинком відповідачами
за встановленими обставинами.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд правильно у
відповідності до ст.ст.317, 319 ЦК України,
ст.ст.116, 150 ЖК України задовольнив
позовні вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги стосовно
незаконності рішення суду є
безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено, тому
рішення суду від 09 січня 2014 року
підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, при вирішенні додатковим
рішенням суду від 03 лютого 2014 року
питання розподілу судових витрат суд
першої інстанції допустився помилки
щодо солідарного стягнення з
відповідачів на користь позивача
судового збору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Вирішуючи питання про розподіл
судових витрат, суд першої інстанції не
врахував, що ст.88 ЦПК України
передбачено розподіл судових витрат з
кожного із відповідачів в частині
задоволенні позовних вимог, та
помилково ухвалив рішення про їх
стягнення в солідарному порядку.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає за необхідне додаткове
рішення суду від 03 лютого 2014 року
скасувати в частині солідарного
стягнення з відповідачів судових
витрат у розмірі 114 грн. 70 коп. та
ухвалити в цій частині нове рішення про
пропорційне присудження судових
витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Додаткове рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
03 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи ОСОБА_6, Жовтневий районний
відділ у м. Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби про усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення
та зняття з реєстраційного обліку
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 судовий збір по 38 грн. 23
коп. з кожного.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 09 січня 2014 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді