Справа № 415/5709/13-ц
Провадження № 22ц/782/4/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Заіки В.В.

суддів:
Дмитрієвої Л.Д., Медведєва А.М.

при секретарі : Вербицькому
І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «МТС Україна»
на рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 02 грудня 2013 року
у цивільній справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«МТС Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

16 вересня 2013 року ПрАТ «МТС Україна»
звернулася з даним позовом до ОСОБА_1
посилаючись на те, що між відповідачем
та ЗАТ «Український мобільний зв'язок»
був укладений Договір про надання
послуг мобільного зв'язку № 4909367/1.12148128
від 11 грудня 2009 року, та в період з 11
грудня 2009 року по 25 грудня 2011 року в
рамках Договору відповідачу були
надані послуги мобільного зв'язку на
загальну суму 3832, 43 грн., однак 25 грудня
2011 року договір з відповідачем був
припинений через заборгованість, яка
станом на дату подання позовної заяви
склала 231, 23 грн. Крім того, між
сторонами укладена додаткова угода
№4570762 до Договору про надання
бездротового доступу до мережі
Інтернет № 4909367/1.12148128 від 11 грудня 2009
року, відповідно до якого відповідачка
прийняла на себе зобов'язання
користуватися послугами зв'язку
протягом 730 календарних днів. У зв'язку
з порушенням умов вказаного Договору
боржнику була нарахована договірна
санкція в розмірі 575,40 грн. У зв'язку з
вказаним просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість за надані послуги в
розмірі 575,40грн. та витрати по сплаті
судового збору.

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 02 грудня 2013 року
у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення суду ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія приходить до
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ «МТС», суд виходив з положень
ч. 1 ст. 509, ст. 546 ЦПК України, а також з
того, що встановлена додатковою угодою
договірна санкція за дострокове
розірвання договору, після фактичного
розірвання договору та припинення
зобов'язання, не може бути видом
забезпечення зобов'язання,
передбаченого ст. ст. 546, 549 ЦК України
та стягуватись на підставі статей 610, 611
ЦК України, тобто не може бути
нарахована на майбутнє у зв'язку з
розірванням договору з ініціативи
кредитора за несплату абонентом
заборгованості за надані послуги та
припиненням надання послуг.

Колегія суддів погоджується з
зазначеним висновком суду, оскільки
вони відповідають встановленим
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
договір про надання послуг мобільного
зв'язку №4909374/1.12148128 та договір про
надання безпровідного доступу до
мережі інтернет №4909367/1.12148128 між ОСОБА_1
та Закритим акціонерним товариством
«Український мобільний зв'язок» були
укладені 11 грудня 2009 року (а.с. 5). Зміна
найменування позивача підтверджена
копією Свідоцтвом про державну
реєстрацію юридичної особи серія А01 №
649614 (а.с. 21).

Крім того, між сторонами укладена
додаткова угода №4570762 до Договору про
надання бездротового доступу до мережі
Інтернет № 4909367/1.12148128 від 11 грудня 2009
року, відповідно до якого відповідачка
прийняла на себе зобов'язання
користуватися послугами зв'язку
протягом 730 календарних днів. У випадку
тимчасового обмеження (призупинення)
надання послуг (через повне
використання внесеного авансу,
несплату рахунків або за заявою
абонента) в період встановленого
строку, вказаний строк продовжується
на весь період, протягом якого надання
послуг було призупинено.

За період з 11 грудня 2009 року по 25 грудня
2011 року в рамках Договору відповідачу
були надані послуги мобільного зв'язку
на загальну суму 3832, 43 грн., однак
відповідачка сплатила рахунки за
надані послуги не в повному обсязі, на
суму 3601,20грн.

Надання послуг відповідачеві у зв'язку
з наявністю непогашеної
заборгованості було припинено 25 грудня
2011 року.

Як вбачається з п. 1.1, 1.5 Додаткової
угоди до договору про надання послуг
мобільного зв'язку від 11 грудня 2009 року,
протягом 730 календарних днів з дня її
підписання абонент не має права
відмовитись від Основного договору і
цієї додаткової угоди. У разі відмови
від послуги протягом цього строку, або
коли дія договору достроково
припиняється в зв'язку з несплатою
абонентом наданих йому послуг, абонент
несе відповідальність у вигляді
сплати на користь ПрАТ «МТС Україна»
договірної санкції у розмірі 2,10 грн. за
кожен день, що залишився до закінчення
строку дії додаткової угоди з дня
відмови або припинення дії.

Окрім того п. 1.5 Додаткової угоди
застосування встановленої ним
договірної санкції передбачається у
разі «… коли дія договору достроково
припиняється на підставі п.8.3 Договору
з несплатою абонентом наданий йому
послуг…»

Відповідно до звіту про баланс
особового рахунку абонента ОСОБА_1 за
період з 11 грудня 2009 року по 25 грудня 2011
року, санкція за невиконання вимоги
договору складає 575,40 грн. (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно до ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Отже, забезпечення виконання
зобов'язання у вигляді неустойки
(штрафу або пені) або іншого виду
забезпечення, якщо таке забезпечення
полягає в зобов'язанні боржника
передати кредиторові грошову суму або
інше майно у разі порушення
боржником зобов'язання, - це санкції,
спрямовані на виконання чинних
зобов'язань, дія яких не є припиненою. У
разі розірвання договору така санкція
не може нараховуватися на майбутнє,
оскільки надання послуг та
зобов'язання припинилося.

Таким чином, передбачена п. 1.5
Додаткової угоди договірна санкція за
дострокове розірвання договору,
спрямована на стягнення штрафу за
період після фактичного розірвання
договору та припинення зобов'язання, не
може бути видом забезпечення
зобов'язання, передбаченого ст. 546 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст.ст. 303, 307, 308, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «МТС Україна»
відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 02 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :