Справа № 314/1401/14-ц
Провадження № 2/314/708/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне рішення)

08 квітня 2014 року
м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької
області в складі:

головуючого судді Беспалько Т.Д.,

при секретарі Печонкіної В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вільнянську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про захист права власності в
якому посилається на наступне у
березні 2003 року відповідно до
рекомендацій щодо використання майна,
яке перебуває у спільній частковій
власності, затверджених наказом
Мінагрополітики від 09.04.2001 року №97 ,
якими передбачено можливість викупу
майнових паїв або часток у майні , що
знаходиться у спільній частковій
власності позивач уклав відповідні три
договори дарування (що також є
правочинами якими було відчужене майно
згідно ст.ст.202,204 та 209 Цивільного
кодексу України) частин майна,
виділеного в натурі із загального
майна Колективного
сільськогосподарського підприємства
«Уральське».

Вищевказані договори дарування
частини майна були укладені з кожним
власником цих паїв (всього 18 чоловік) і
нотаріально посвідченні та
зареєстровані в реєстрі.

На підставі дарування частини майна,
виділеного в натурі із загального
майна колективного
сільськогосподарського підприємства
«Уральське» від 20.03.2003 року, 24.03.2003 року
та 31.03.2003 року, посвідчених приватним
нотаріусом Вільнянського
нотаріального округу ОСОБА_3, позивач
являється власником частини майна на
загальну суму 167 475 гривень 00 копійок.

Таким чином , позивачем було набуто
право власності на зазначене нерухоме
майно правомірно , але в повній мірі
скористатися своїм правом не може ,
оскільки дані об»єкти нерухомості були
йому передані без технічного паспорту
на будівлю, а без його наявності на
теперішній час здійснити реєстрацію в
реєстраційній службі неможливо.

Крім того після укладення договорів
дарування, до певного часу позивач в
усній формі , дозволяв відповідачу
ОСОБА_2 користуватися складом, але на
теперішній час виникла необхідність по
їх оформленню та самостійному
користуванню, про ці обставини позивач
повідомив відповідачу. Відповідач не
заперечував проти такого рішення. Але
до теперішнього часу продовжує
незаконно, всупереч волі позивача
використовувати приміщення складу.

Відповідно до положень ст.31 ЦПК України
до суду позивач надав заяву про
уточнення позовних вимог, згідно якої
уточнив об»єкти нерухомого майна у
відповідності до технічного паспорту.

Позивач просить суд: визнати за ним
право власності на наступні об»єкти
нерухомого майна: будівля складу
літера-А, будівля складу літера-Б,
будівля кладу літера-В, вбиральня
літера-Г, будівля складу літера Д,
будівля складу літера-Е, паркан №1,
резервуар № 2, резервуар № 3, замощення-
«І», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов»язати відповідача ОСОБА_2
усунути перешкоди у користуванні
належним позивачу на праві приватної
власності приміщення, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
зобов»язання ОСОБА_2 звільнити
приміщення складів і їх навколишню
територію.

В судовому засіданні представник
позивача наполягає на своїх позовних
вимогах.

Відповідач у судове засідання не
з»явився про дату та час слухання
справи був повідомлений судом належним
чином, своїх заперечень не надав.

Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд
розглядає дану цивільну справу за
наявністю у справі доказів, ухвалює
заочне рішення, представник позивача
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
з наступних підстав: у березні 2003 року
відповідно до рекомендацій щодо
використання майна, яке перебуває у
спільній частковій власності,
затверджених наказом Мінагрополітики
від 09.04.2001 року №97 , якими передбачено
можливість викупу майнових паїв або
часток у майні , що знаходиться у
спільній частковій власності позивач
уклав відповідні три договори
дарування (що також є правочинами
якими було відчужене майно згідно
ст.ст.202,204 та 209 Цивільного кодексу
України) частин майна, виділеного в
натурі із загального майна
Колективного сільськогосподарського
підприємства «Уральське».

Вищевказані договори дарування
частини майна були укладені з кожним
власником цих паїв (всього 18 чоловік) і
нотаріально посвідченні та
зареєстровані в реєстрі.

На підставі дарування частини майна,
виділеного в натурі із загального
майна колективного
сільськогосподарського підприємства
«Уральське» від 20.03.2003 року, 24.03.2003 року
та 31.03.2003 року, посвідчених приватним
нотаріусом Вільнянського
нотаріального округу ОСОБА_3, позивач
являється власником частини майна на
загальну суму 167 475 гривень 00 копійок.

Використовуючи згідно абзацу 4 статті 2
Указу Президента України від 27 серпня
2002 року №774 «Про додаткові заходи щодо
підвищення рівня захисту майнових прав
сільського населення» , своє право щодо
реалізації власниками майнових паїв
права на одержання цього майна у
натурі, на підставі укладених
правочинів позивач отримав у приватну
власність два приміщення складу, що
знаходяться на земельній ділянці
загальною площею 0,89 га за адресою
АДРЕСА_1

Таким чином, позивачем було набуто
право власності на зазначене нерухоме
майно правомірно, але в повній мірі
скористатися своїм правом не може,
оскільки дані об»єкти нерухомості були
йому передані без технічного паспорту
на будівлю, а без його наявності на
теперішній час здійснити реєстрацію в
реєстраційній службі неможливо.

Крім того після укладення договорів
дарування, до певного часу позивач в
усній формі, дозволяв відповідачу
ОСОБА_2 користуватися складом, але на
теперішній час виникла необхідність по
їх оформленню та самостійному
користуванню, про ці обставини позивач
повідомив відповідачу. Відповідач не
заперечував проти такого рішення. Але
до теперішнього часу продовжує
незаконно, всупереч волі позивача
використовувати приміщення складу.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається з моменту передання майна,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст.334 Цивільного кодексу
України право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту
передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України
передбачено право власника майна при
наявності дій осіб, спрямованих на
перешкоджання вільного користування
та розпорядження власником своїм
майном, вимагати усунення таких
перешкод.

У відповідності до ст.16 Цивільного
кодексу України вказано, що кожна особа
має право звернутися до суду до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 212-215, 224 ЦПК України,ст.ст.16,
328,334,391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будівлю складу літера-А, будівлю складу
літера-Б, будівлю складу літера-В,
вбиральню літера-Г, будівлю складу
літера - Д, будівля складу літера -Е,
паркан №1, резервуар №2, резервуар №3,
замощення - «І», розташовані за адресою:
АДРЕСА_1

Зобов»язати відповідача ОСОБА_2
усунути перешкоди у користуванні
належним ОСОБА_1 на праві приватної
власності приміщення, що розташовані
за адресою: Запорізька область,
Вільнянський район, с. Уральске, вул.
Польова шляхом забов»язання ОСОБА_2
звільнити приміщення складів ш їх
навколишню територію.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Т.Д. Беспалько

08.04.2014 року

Суддя : Т. Д.
Беспалько

08.04.2014