Справа № 752/596/13- ц
Провадження №: 2/752/1317/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

при секретарі - Тасенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
вселення та визначення порядку
володіння і користування квартирою, -

в с т а н о в и в:

у січні 2013 року позивач звернулась до
Голосіївського районного суду м. Києва
з вказаним позовом.

Мотивувала останній тим, що їй та
відповідачу в справі на праві спільної
часткової власності, виходячи з
розмірів часток 1/3 та 2/3 відповідно,
належить квартира АДРЕСА_1.

На даний час з відповідачем
добровільної згоди щодо порядку
володіння та користування спільною
квартирою відповідно до часток у
квартирі вона дійти не може,
відповідачем чиняться їй перешкоди з
даного приводу, що позбавляє її
можливості реалізувати надані законом
права, через що змушена звернутись до
суду з вказаним позовом.

Просила суд встановити порядок
володіння та користування квартирою
АДРЕСА_1, виділити у її володіння та
користування приміщення 2 площею 18,6 кв.
м, а у володіння та користування ОСОБА_2
- приміщення 7 площею 18,3 кв. м, балкон
площею 0,9 кв. м, приміщення 8 площею 13,7
кв. м, залишивши кухню 3 площею 8,6 кв. м,
ванну кімнату 6 площею 4,3 кв. м, туалет 5
площею 1,5 кв. м, коридор 4 площею 3,0 кв. м,
коридор 1 площею 6,9 кв. м у спільному
користуванні; вселити її у спірне
приміщення, а також зобов'язати ОСОБА_2
усунути їй перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом передачі
дублікатів ключів від квартири.

02 жовтня 2013 року по справі ухвалено
заочне рішення, яким задоволено
позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с. 60-63, 65).

Ухвалою суду від 12 листопада 2013 року
зазначене заочне рішення скасовано за
заявою представника відповідача та
призначено розгляд справи в загальному
порядку (а.с. 87-89).

Представник позивача підтримав вимоги
і обґрунтування позову в повному
обсязі та просив суд їх задовольнити,
виходячи з обставин, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення пред'явленого до
його довірителя позову, посилаючись на
його безпідставність та
необґрунтованість. Зазначав про те, що
з боку відповідача позивачеві жодних
перешкод не чинилось, остання не
виявляла жодних бажань щодо спірної
квартири, а її звернення до суду носить
суто формальний характер. Крім того,
зазначав про те, що оскільки згоди між
сторонами з приводу користування
спірним майном не досягнуто, а виділити
в натурі частину позивача, на думку
відповідача, не виявляється за можливе,
то позивач має лише на компенсацію
вартості цієї частки у розмірі 9 373,17
грн. (а.с. 123-125).

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 29
січня 2008 року № 2-209, виданого
Ірпінською державною нотаріальною
конторою, ОСОБА_1 є власницею 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7-10).

Відповідач ОСОБА_2 є власницею 2/3 частин
квартири АДРЕСА_1.

Отже, судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю
сторін у справі.

Спірна квартира складається з трьох
кімнат: ізольована кімната площею 18,6
кв. м (приміщення 2) і суміжні - площами
18,3 кв.м (приміщення 7) та 13,7 кв. м
(приміщення 8), та приміщень загального
користування (а.с. 13-15).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна у натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної власності.

Тобто, закон надає право кожному із
співвласників володіти та
користуватися тією частиною спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, а також, виходячи з положень
ст. 361 ЦК України, самостійно
розпоряджатися своєю часткою.

Зі встановлено судом в ході розгляду
справи вбачається, що з часток сторін у
спільній частковій власності в
квартирі АДРЕСА_1 та її житлової площі,
частка позивача ОСОБА_1 складає 16,87 кв.
м, що фактично відповідає розміру
житлової площі ізольованої кімнати -
приміщення 2 площею 18,6 кв. м. (різниця
становить 1,73 кв. м), частка ОСОБА_2 -
складає 33,73 кв. м, що фактично
відповідає розміру житлових суміжних
кімнат (приміщень 7, 8) площами 18,6 кв. м і
13,7 кв. м та балкону площею 0,9 кв. м
(різниця становить 0,53 кв. м).

Тому, суд, приймаючи до уваги положення
ст. ст. 321, 358, 391 ЦК України, приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо встановлення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1 та
виділення їй у володіння та
користування приміщення 2 - ізольованої
кімнати площею 18,6 кв. м, а у володіння та
користування відповідача - суміжних
кімнат (приміщень 7, 8) площами 18,6 кв. м і
13,7 кв. м та балкону площею 0,9 кв. м із
залишенням у спільному користуванні
кухні 3 площею 8,6 кв. м, ванної кімнати 6
площею 4,3 кв. м, туалету 5 площею 1,5 кв. м,
коридору 4 площею 3,0 кв. м, коридору 1
площею 6,9 кв. м, є обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, на думку суду, задоволення
вимог позивача та встановлення
вказаного порядку користування
квартирою АДРЕСА_1 не порушує житлових
прав іншого співвласника спірної
квартири - відповідача ОСОБА_2 та не
позбавляє й не припиняє її права
власності на належну їй частину
вказаної квартири, оскільки частини
квартири, належні сторонам, не
перетворюються в об'єкти самостійної
власності кожного з них.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
усунення з боку відповідача їй
перешкод у користуванні спільною
квартирою шляхом передачі їй
дублікатів ключів від квартири та
вселення в останню, суд також приходить
до висновку про необхідність їх
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен
має право на житло. Держава створює
умови, за яких кожний громадянин матиме
змогу побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону. Ніхто не
може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Згідно статті 150 ЖК України громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатись
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Нормами ст. 319 ЦК України передбачено,
що власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Частина 1 ст. 321 ЦК України зазначає про
те, що право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

З матеріалів справи вбачається. що
відповідач чинить позивачу перешкоди в
користуванні належною їй часткою
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 20-21).

Тому, суд приходить до висновку про те,
що оскільки позивач та відповідач є
співвласниками спірної квартири, а з
боку відповідача створені умови, які
унеможливлюють як користування, так і
проживання позивача в зазначеній
квартирі, вимога ОСОБА_1 про
зобов'язання ОСОБА_2 не чинити їй як
співвласнику перешкод в користуванні
квартирою АДРЕСА_1, є обґрунтованою.

При цьому суд вважає за можливе
зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1
примірник ключів від вхідних дверей
квартири АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 в
дану квартиру для можливості
реалізації останньою своїх прав
співвласника.

Разом з тим, суд не приймає до уваги
твердження представника відповідача
про те, що з боку відповідача
позивачеві жодних перешкод не
чинилось, остання не виявляла жодних
бажань щодо спірної квартири, а її
звернення до суду носить суто
формальний характер, оскільки останні
не є доведеними з точки зору вимог ст.
ст. 57-60 ЦПК України. Крім того, в ході
розгляду справи сторона відповідача не
скористалась жодним із наданих їй як
особі, яка бере участь у справі,
цивільно-процесуальним законодавством
правом, визначеним у ст. 27 ЦПК України, а
також порядком витребування доказів,
який передбачений правилами ст.ст. 133-137
ЦПК України, та не витребував у
встановленому законом порядку доказів,
необхідних йому для обґрунтування
своєї позиції.

Подані представником відповідача в
судовому засіданні клопотання про
надання часу на вирішення питання
мирним шляхом та призначення по справі
будівельно-технічної експертизи, на
думку суду, спрямовані на затягування
розгляду справи, оскільки відповідач,
враховуючи понад річний строк
перебування справи у провадженні суду,
мала можливість врегулювати спір, а
питання, заявлені представником
відповідача в клопотанні про
призначення експертизи не стосуються
предмету даного позову.

На підставі викладеного, ст. 47
Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 358,
361, 391 ЦК України, ст. ст. 9, 150 ЖК України,
керуючись 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
вселення та визначення порядку
володіння і користування квартирою -
задовольнити.

Встановити порядок володіння та
користування квартирою АДРЕСА_1.

Виділити у володіння та користування
ОСОБА_1 приміщення 2 площею 18,6 кв. м.

Виділити у володіння та користування
ОСОБА_2 - приміщення 7 площею 18,3 кв. м,
балкон площею 0,9 кв. м, приміщення 8
площею 13,7 кв. м.

Кухню 3 площею 8,6 кв. м, ванну кімнату 6
площею 4,3 кв. м, туалет 5 площею 1,5 кв. м,
коридор 4 площею 3,0 кв. м, коридор 1
площею 6,9 кв. м - залишити у спільному
користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
ОСОБА_1 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом передачі дублікатів
ключів від квартири.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м. Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_5, НОМЕР_2, виданий Печерським РУ
ГУ МВС України в м. Києві 11 вересня 1998
року) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_4)
судовий збір в розмірі 107 (сто сім) грн. 30
коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Голосіївський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.С. Пасинок