Справа № 150/48/14-ц Провадження №
22-ц/772/1179/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Суперсон С.П.Категорія:
57Доповідач: Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2014 р. м. Вінниця 5 травня 2014
року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області цивільну справу за апеляційною
скаргою представника Державної
виконавчої служби України Комасюка
Руслана Михайловича на ухвалу
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 18 лютого 2014
року по справі за скаргою ОСОБА_3 на
постанови ВП №41036239 та ВП №41036106
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України -
Борейка М.В. про відмову у відкритті
виконавчих проваджень, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся у Чернівецький
районний суд Вінницької області зі
скаргами на постанови державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України - Борейка М.В. про
відмову у відкритті виконавчих
проваджень ВП №41036239 та ВП №41036106 від
04.12.2013 року, посилаючись на наступне.

Вказаними постановами державний
виконавець Борейко М.В. відмовив у
відкритті виконавчих проваджень з
примусового виконання виконавчих
листів № 150/127-13-ц виданих 21.11.2013 року
Чернівецьким районним судом
Вінницької області про стягнення з
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_3 інфляційних
відсотків за період невиконання
рішення Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 24.05.2004 року у розмірі 33 625
грн. 54 коп. та 3% річних від простроченої
суми - 6 217 грн., а всього 39 870 грн., шляхом
перерахування цих коштів на
розрахунковий рахунок відділу
Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області №4850,
код 34886588 УДК у Вінницькій області МФО
802015; стягнення з відділу Державної
виконавчої служби Чернівецького
районного управління юстиції з
розрахункового рахунку №4850, код
34886588 УДК у Вінницькій області МФО 802015
на користь ОСОБА_3 39870 грн.; стягнення із
Державної Казначейської служби
України на користь ОСОБА_3 судового
збору за подання позовної заяви у
розмірі 400 грн., шляхом перерахування
цих коштів на розрахунковий рахунок
відділу Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області №4850,
код 34886588 УДК у Вінницькій області МФО
802015; стягнення з відділу Державної
виконавчої служби Чернівецького
районного управління юстиції
Вінницької області з розрахункового
рахунку №4850, код 34886588 УДК у
Вінницькій області МФО 802015 на користь
ОСОБА_3 400 грн.

Підставами для відмови у
відкритті виконавчих проваджень
вказано те, що виконавчі листи
пред`явлено не за підвідомчістю
виконання рішення, виходячи з норми
ст.21 Закону України «Про виконавче
провадження»; що в порушення норми ч.2
ст.18 цього ж Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчих
документах не зазначено в якій частині
виконати рішення, оскільки у рішенні
зазначено кілька боржників.

ОСОБА_3 у своїй скарзі зазначив, що
вказані постанови незаконні тому, що в
них відмовлено у відкритті виконавчого
провадження без достатніх правових
підстав, просив суд визнати постанови
державного виконавця незаконними та
скасувати їх і зобов`язати державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України та начальника цього
відділу відкрити виконавчі
провадження з примусового виконання
рішення Чернівецького районного суду
Вінницької області про стягнення з
Державної казначейської служби
України 39870 тис. грн.. шляхом
перерахування цих коштів на
розрахунковий рахунок відділу
Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області з наступним
стягненням цих коштів з названого вище
органу державної виконавчої служби на
користь ОСОБА_3 на підставі виконавчих
листів, виданих Чернівецьким районним
судом Вінницької області 21.11.2013 року №
150/127/13-ц.

Чернівецький районний суд
Вінницької області своєю ухвалою від 18
лютого 2014 року скаргу ОСОБА_3
задовольнив. Ухвалив: визнати
незаконними та скасувати постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка М.В. про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 04.12.2013 року
на підставі виконавчого листа,
виданого Чернівецьким районним судом
Вінницької області 21.11.2013 року,
боржником за яким є Державна
Казначейська служба України ( ВП №41036239)
і постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка М.В. про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 04.12.2013 року
на підставі виконавчого листа,
виданого Чернівецьким районним судом
Вінницької області 21.11.2013 року,
боржником за яким є відділ виконавчої
служби Чернівецького районного
управління юстиції (ВП 41036106);
зобов`язати державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України та
начальника цього відділу відкрити
виконавчі провадження з примусового
виконання рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області про
стягнення з Державної казначейської
служби України 39870 тис. грн.. шляхом
перерахування цих коштів на
розрахунковий рахунок відділу
Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області з наступним
стягненням цих коштів з названого вище
органу державної виконавчої служби на
користь ОСОБА_3 на підставі виконавчих
листів, виданих Чернівецьким районним
судом Вінницької області 21.11.2013 року №
150/127/13-ц.

Зазначену ухвалу суду
представник Державної виконавчої
служби України Комасюк Р. М. оскаржив в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області, оскільки
висновки, викладені в ухвалі, не
відповідають обставинам справи; ухвалу
суду постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до прийняття неправильного
рішення. Просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та постановити нову,
якою відмовити у задоволенні скарги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, судом при
постановленні оскаржуваної ухвали
було дотримано зазначених вимог
закону.

Так, задовольняючи скаргу, суд виходив
з обставин, що 21.07.2013 року Чернівецьким
районним судом Вінницької області було
ухвалене рішення по цивільній справі
за №150/127/13-ц, згідно якого вирішено:
«Стягнути з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_3
інфляційні відсотки за період
невиконання рішення
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 24.05.2004 року
в розмірі 33625 гривень 54 коп. та 3% річних
від простроченої суми - 6217 гривень, а
всього 39870 гривень шляхом
перерахування цих коштів на
розрахунковий рахунок відділу
Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області №4850,
код 34886588 УДК у Вінницькій області, МФО
802015. Стягнути з відділу Державної
виконавчої служби Чернівецького
районного управління юстиції з
розрахункового рахунку №4850, код
34886588 УДК у Вінницькій області, МФО 802015
на користь ОСОБА_3 39870 гривень. Стягнути
з відділу Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції з розрахункового рахунку
№4850, код 34886588 УДК у Вінницькій
області, МФО 8020І5 на користь ОСОБА_3 400
гривень». На підставі вказаного
рішення Чернівецьким районним судом і
було видано виконавчі листи від 21.11.2013
року за №150/127/ 13-ц.

Зазначені обставини є повними та
всебічно з`ясованими.

Те, що є зазначене рішення
Чернівецького районного суду
Вінницької області та на його підставі
видані вказані виконавчі листи,
підтверджується самими виконавчими
листами на а/с11,14 та оскаржуваними
постановами державного виконавця на
а/с9,13. Цих обставин не оспорює і сам
апеллянт.

Враховуючи вказані обставини, на думку
колегії суддів, суд першої інстанції
правомірно зіслався на ч.5 ст.124
Конституції України та ч.ч.1,2 ст. 14 ЦПК
України і зазначив, що судове рішення,
яке набрало законної сили, є
обов`язковим до виконання на всій
території України.

Далі суд правомірно керувався нормою
ст.2 Закону України «Про виконавче
провадження», у якій зазначено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

ОСОБА_3 звернувся зі своєю заявою саме
про примусове виконання рішення
Чернівецького районного суду і саме до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
про що свідчить його заява на а/с29,
надана суду начальником відділу
примусового виконання рішень ДВС
України (а/с26).

У оскаржуваних постановах державного
виконавця ВП №41036106 від 04.12.2013 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження про примусове виконання
виконавчого листа №150/127/13-ц, виданого
21.11.2013 року Чернівецьким районним судом
Вінницької області про стягнення з
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_3 інфляційних
відсотків за період невиконання
рішення Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 24.05.2004 року у розмірі 33 625
грн. 54 коп. та 3% річних від простроченої
суми - 6 217 грн., а всього 39 870 грн., шляхом
перерахування цих коштів на
розрахунковий рахунок відділу
Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області №4850,
код 34886588 УДК у Вінницькій області МФО
802015; стягнення з відділу Державної
виконавчої служби Чернівецького
районного управління юстиції з
розрахункового рахунку №4850, код
34886588 УДК у Вінницькій області МФО 802015
на користь ОСОБА_3 39870 грн.; стягнення із
Державної Казначейської служби
України на користь ОСОБА_3 судового
збору за подання позовної заяви у
розмірі 400 грн., шляхом перерахування
цих коштів на розрахунковий рахунок
відділу Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області №4850,
код 34886588 УДК у Вінницькій області МФО
802015; стягнення з відділу Державної
виконавчої служби Чернівецького
районного управління юстиції
Вінницької області з розрахункового
рахунку №4850, код 34886588 УДК у
Вінницькій області МФО 802015 на користь
ОСОБА_3 400 грн., зазначено, що виконавчий
документ пред`явлено не за
підвідомчістю виконання рішення,
оскільки статтею 21 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
підвідомчість виконавчих проваджень
відділам примусового виконання рішень.
Далі викладена ч.1 ст. 21 Закону України
«Про виконавче провадження», у п.1 якої
говориться про боржників, а у п.2 - про
суму зобов`язань (а/с9, 13).

Виходячи саме з п.1 ч.1 ст.21 Закону
України «Про виконавче провадження» та
норми п.1 ч.1 Положення «Про Державну
казначейську службу України», якою
керувався суд першої інстанції при
постановленні ухвали, Державна
казначейська служба України є
центральним органом виконавчої влади.
Отже, у даному випадку підвідомчість
виконання рішення суду не порушена.

Щодо посилання виконавця на п.2 ч.1 с. 21
Закону України «Про виконавче
провадження», то воно безпідставне,
тому, що не має відношення до виконання
зазначеного рішення суду. Державним
виконавцем, у даному випадку, не
правильно трактується норма ст.21
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки її пункти 1) та 2)
ч.1 є самостійними підставами
підвідомчості виконання рішень судів
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби України.

Далі у цих постановах державний
виконавець виклав норму ч.2 ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження» та
вказав, що у виконавчих документах не
зазначено у якій частині необхідно
виконати рішення суду.

Проте, норма закону застосовується до
правовідносин, а не просто
трансформується у нормативний
документ і вважається підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження, як це зроблено державним
виконавцем.

У виконавчому листі, від 25 липня 2013
року, на підставі якого потрібно було
вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження, вказаний один
боржник - Державна Казначейська служба
України та один стягувач - ОСОБА_3 ( а/с14).
У виконавчому листі від того ж 25 липня
2013 року за справою № 150/127/13-ц на а/с 11
теж вказаний один боржник - відділ
Державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції та один стягувач - той же ОСОБА_3

Що ж до того, що виконавцю не було
зрозуміло у якій частині потрібно було
виконувати рішення, то відповідно до
норми ч.1 ст. 34 Закону України «Про
виконавче провадження», у такому разі
він мав би звернутися до суду, який
видав виконавчі листи, із заявою про
роз`яснення відповідного рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
задоволення скарги ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що
під час судового засідання, яке
відбулося 18.02.2013 року, представником
Державної виконавчої служби України
було акцентовано увагу суду на ч.2 с.3
Закону України «Про виконавче
провадження», у якій визначено, що
рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку, не
спростовує ухвали суду, тому що суд у
вказаному судовому засіданні
вирішував скаргу на постанови
державного виконавця, у яких зазначені
інші підстави для відмови у відкритті
виконавчих проваджень.

Таким чином, ухвала суду постановлена
з додержанням вимог закону, тому її
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу - відхилити.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Державної виконавчої служби України
Комасюка Руслана Михайловича -
відхилити.

Ухвалу Чернівецького районного суду
Вінницької області від 18 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Вінницької
області набирає законної сили з
моменту її проголошення та з цього ж
моменту може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Судді: підписи

З оригіналом вірно

суддя:
В.С. Марчук