Єдиний унікальний номер 270/6431/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/732/2014
Єдиний унікальний номер 270/6431/13-ц
Головуючий 1 інстанції
09 січня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:
головуючого судді
суддів
Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою державного
підприємства «Макіїввугілля» на
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
05 грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Макіїввугілля» про
відшкодування моральної шкоди, у
зв'язку зі смертю, завданою фізичній
особі на виробництві,

в с т а н о в и в:

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 05 грудня 2013 року позов
ОСОБА_1 до державного підприємства
«Макіїввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, у зв'язку зі смертю,
завданою фізичній особі на
виробництві, задоволено частково. З ДП
«Макіїввугілля» на користь ОСОБА_1
стягнуто у відшкодування моральної
шкоди 30000 грн., на користь держави
судовий збір в сумі 229,40 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився
відповідач державне підприємство
«Макіїввугілля» та оскаржив його в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом не враховано,
що в результаті порушення з боку ОСОБА_2
ст. 18 Закону України «Про охорону
праці», ст. 41 «Гірничого закону
України» та Інструкції з охорони праці
стався нещасний випадок, в результаті
якого він загинув. Крім того, дружині та
дочці загиблого була виплачена
одноразова допомога в розмірі
п'ятирічного заробітку та річного
заробітку загиблого чоловіка та
батька, родині придбане житло.
Позивачкою не обґрунтовано розмір
моральної шкоди, не доведений факт вини
відповідача, у зв'язку з чим він повинен
відшкодувати моральну шкоду.

Представник відповідача ДП
«Макіїввугілля» ОСОБА_3, який діє на
підставі довіреності, в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного
суду не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про що свідчить телефонограма,
зареєстрована в журналі телефонограм
за № 1859 від 30 грудня 2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах
з ДВАТ шахта «Ясиновьска-Глибока» ДХК
«Макіїввугілля2».

27 червня 2000 року під час виконання
трудових обов'язків з ОСОБА_2 стався
нещасний випадок, внаслідок чого
ОСОБА_2 був смертельно травмований, що
підтверджується актом розслідування
нещасного випадку за формою Н-1 від 29
червня 2000 року (а.с.7-8).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_2
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною загиблого
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про одруження (а.с.23), від шлюбу мають
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.5).

З протоколу засідання комісії по
матеріальному забезпеченню сім'ї
померлого ОСОБА_2 внаслідок нещасного
випадку від 12 липня 2000 року вбачається,
що вирішено згідно із п. 8 Правил
відшкодування шкоди здійснювати
щомісячні виплати в рахунок
відшкодування шкоди в зв'язку з втратою
годувальника ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_5 у
розмірі 223,57 грн. з дня загибелі та до
досягнення дитиною повноліття, а у разі
навчання до 23 років; здійснити виплату
остаточного розрахунку та
заборгованості по заробітній платі
загиблого дружині ОСОБА_1 у загальній
сумі 1922,12 грн., а також провести виплату
одноразової допомоги сім'ї загиблого
ОСОБА_2 на сім'ю у розмірі п'ятирічного
заробітку - 26827,80 грн., на дочку щорічний
заробіток - 5365,56 грн., а всього виплатити
32198,36 грн. (а.с.9).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
у зв'язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
позивачці та діями відповідача, який не
забезпечив безпечні умови праці,
заподіяні моральні страждання,
пов'язані із втратою близької людини,
що вимагає від них додаткових зусиль
для організації свого життя та
негативно вплинуло на їх психічний
стан.

Зазначений висновок суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Розглядаючи справу, суд обґрунтовано
виходив з того, що правовідносини, які
виникли між сторонами в зв'язку з
відшкодуванням моральної шкоди,
регулюються ст. 440-1 ЦК України (в
редакції 1963 року), які передбачають
відповідальність за завдану моральну
шкоду за умови відсутності між
сторонами договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 44-1 ЦК України (в
редакції 1963 року), яка діяла на час
спірних правовідносин, моральна
(немайнова) шкода, заподіяна
громадянину або організації діяннями
іншої особи, яка порушила їх законні
права, відшкодовується особою, яка
заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що
моральна шкода заподіяна не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується в
грошовій або іншій матеріальній формі
за рішенням суду, незалежно від
відшкодування майнової шкоди. Розмір
відшкодування визначається судом з
урахуванням суті позовних вимог,
характеру діяння особи, яка заподіяла
шкоду, фізичних чи моральних страждань
потерпілого, а також інших негативних
наслідків, але не менше п'яти
мінімальних розмірів заробітної плати.

З матеріалів справи встановлено, що під
час виконання трудових обов'язків з
чоловіком позивачки на виробництві
стався нещасний випадок, внаслідок
якого він помер.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Вина підприємства в нещасному випадку,
який стався з ОСОБА_2, підтверджується
актом розслідування нещасного випадку
за формою Н-1 від 29 червня 2000 року.

Враховуючи зазначене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що внаслідок незабезпечення
відповідачем безпечних і нешкідливих
умов праці, недодержання вимог
законодавства про охорону праці
позивачка втратила свого чоловіка, і
втратою чоловіка їй завдана моральна
шкода, оскільки вона втратила дорогу їй
людину і ця втрата не може бути
відновлена. Все це призвело до
порушення її звичайного способу життя
та спонукає до пошуку додаткових
зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального права є
необґрунтованими.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції врахував характер,
глибину душевних страждань, яких
зазнала позивачка, ступінь вини
відповідача, який не забезпечив
безпечні умови праці загиблого.

Апеляційний суд вважає, що розмір
моральної шкоди, визначений судом
першої інстанції, є розумним та
справедливим, доводи апеляційної
скарги відповідача про невірну оцінку
моральних страждань є
необґрунтованими, оскільки втрата
близької людини є тяжкою втратою,
відновлення якого неможливо.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для
скасування рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги не має,
доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду, тому відповідно до
частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Макіїввугілля»
відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
05 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді