У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпат ської області у складі:

головуючої -
судді Кожух О.А.

суддів -
Леска В.В., Чужі Ю.Г.

при секретарі -
Свіда Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Свалявського районного суду від
24 березня 2014 року по справі за поданням
державного виконавця відділу ДВС
Свалявського районного управління
юстиції в Закарпатській області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду громадянина України
ОСОБА_1 за межі України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Свалявського районного суду
від 24 березня 2014 року подання
задоволено. Встановлено тимчасове
обмеження у праві виїзду громадянина
України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
індентифікаційний код НОМЕР_1, мешканця
АДРЕСА_1 за кордон до виконання
зобов"язань за рішенням.

На цю ухвалу подав апеляційну
скаргу ОСОБА_1 На думку апелянта,
державним виконавцем не було доведено
його ухилення від виконання
зобов'язань, покладених рішенням суду -
аліменти він сплачує по мірі
можливості, оскільки не працює. Просить
ухвалу скасувати та відмовити у
задоволенні подання державного
виконавця.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення апелянта,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та обґрунто
ваність ухвали суду, вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні відділу ДВС Свалявського
районного управління юстиції
перебуває виконавче провадження за
виконавчим листом №2-722/07р., виданим
Свалявським районним судом 13.12.2007р.,
згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто на
користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму
щомісячно на утримання дочки
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4). Виконавче
провадження з примусового виконання
зазначеного рішення суду було
відкритоь 22 квітня 2008 року (а.с.5)

Станом на 08.01.2014 згідно розрахунку по
сплаті аліментів заборгованість
становить 21 532,80грн. (а.с.6)

04.11.2008 державним виконавцем було
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження
(а.с.8).

Державним виконавцем перевірено
майновий стан боржника. Рухоме або
нерухоме майно, на яке можна звернути
стягнення в рахунок погашення
заборгованості по аліментах - відсутнє
(а.с.10-14, 16).

Інформація стосовно ОСОБА_1 щодо сум
доходу, нарахованого (сплаченого)
податковим агентом на користь
платників податку, та сум утриманого з
них податку у Державній податковій
службі України - відсутня (а.с.15).

Таким чином, державним виконавцем було
вжито необхідні заходи для виконання
рішення суду.

Судове рішення, що набрало законної
сили, є обов'язковим до виконання на
всій території України (ст. 124 ч. 5
Конституції України, ст. 14 ч.ч. 1, 2 ЦПК
України). Установлюючи для ОСОБА_1
обмеження у праві виїзду за кордон як
таке, суд першої інстанції правильно
застосував норми Законів України «Про
виконавче провадження» (ст. 11 ч. 1, ч. 3 п.
18), «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» (ст. 6
ч. 1 п. 5, ч. 2), ЦПК України (ст. 377-1),
відповідно до яких у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду, за
мотивованим поданням держвиконавця
суд негайно розглядає подання без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб і вправі
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду боржника - фізичної особи за
межі України до виконання зобов'язань.
Факти наявності у ОСОБА_1
вищезазначеного зобов'язання,
невиконання ним рішення суду
підтверджені в апеляційному суді
боржником.

Апелянтом були надані квитанції про
переказ коштів матері дитини в рахунок
оплати аліментів (а.с.29). Проте такі
перекази були здійснені 13.10.2012, 18.04.2013,
14.10.2013 по 1000 гривень, а всього - 3000
гривень. Виходячи з розрахунку
заборгованості по аліментах, наданого
державним виконавцем, зокрема, у 2013
році стягненню з ОСОБА_1 підлягало по
496,50 грн. щомісячно (а.с.6). Таким чином,
виходячи з суми необхідного місячного
платежу, строків і порядку виконання
ОСОБА_1 зобов'язань - ним сплачувалось
один раз на пів року по 1000 гривень,
існування значної заборгованості по
сплаті аліментів, судова колегія
вважає, що ОСОБА_1 ухиляється від
виконання покладених на нього
зобов'язань і судом першої інстанції
було правомірно обмежено його у праві
виїзду за межі України.

Водночас суд припустився помилки у
застосуванні норм процесуального
права, встановивши таке обмеження «до
виконання зобов'язань за рішенням» (а.с.
21). Таке формулювання резолютивної
частини ухвали не враховує специфіки
виконуваного рішення і може
тлумачитися як обмеження боржника у
праві виїзду за кордон на весь період
виконання зобов'язань із сплати
аліментів на утримання дитини, зокрема,
до її повноліття. За відсутності
заборгованості за виконуваним
рішенням суду таке обмеження вочевидь
порушує права боржника у виконавчому
провадженні (ст. 33 Конституції України,
ст. 313 ЦК України).

Відтак, апеляційну скаргу на підставі
ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України слід
задовольнити частково - ухвалу суду
першої інстанції - змінити, виключивши
з її резолютивної частини слова «до
виконання зобов'язань за рішенням» і
зазначивши замість цього - «на період
існування заборгованості». У решті
ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 3, ст. 312 ч. 1 п. 2,
ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково

Ухвалу Свалявського районного суду від
24 березня 2014 року - змінити, виключивши
з її резолютивної частини слова «до
виконання зобов'язань за рішенням» і
зазначивши замість цього - «на період
існування заборгованості».

В решті ухвалу суду першої інстанції -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і, відповідно до положень
ст. 324 ЦПК України, касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуюча

Судді