АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3872/14 Справа: №
641/1481/14-ц Категорія: «договірні
правовідносини» Головуючий 1
інстанції: Фанда О.А. Доповідач:
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Тичкової О.Ю.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 01 квітня
2014 року по справі за позовом моторного
транспортного страхового бюро України
до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку
регресу витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року моторне (транспортне)
страхове бюро звернулося до суду з
названим позовом, в обґрунтування
якого позивач зазначив, що 22 жовтня 2010
року на проспекті Московському, 266 у м.
Харкові сталася дорожньо-транспортна
пригода, за участю автомобіля «ВАЗ 2103»,
державний знак НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ 21099»,
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП
автомобіль «ВАЗ 21099», державний
номерний знак НОМЕР_1, був пошкоджений,
а власнику автомобіля завдано
матеріальних збитків, які згідно звіту
суб'єкта оціночної діяльності № НОМЕР_4
від 23 грудня 2010 року склали 18201,95 грн.
ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2,
цивільно-правова відповідальність
якого, на час вчинення пригоди
застрахована не була. 07 лютого 2011 року
позивачем за заявою ОСОБА_3 було
здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 15168,29 грн. У
зв'язку з викладеним позивач просив
стягнути з відповідача в порядку
регресу вказану суму та відшкодувати
судові витрати зі сплати судового
збору та витрат на правову допомогу.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року
позовні вимоги моторного
(транспортного) страхового бюро
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь позивача 15168 грн. 29 коп. на
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних зі сплатою
страхового відшкодування, а також
судові витрати зі сплати судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього
15411 грн. 89 коп. У стягненні витрат на
правову допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволення позовних вимог Моторному
(транспортному) страховому бюро
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судовим розглядом встановлено, що з
вини водія ОСОБА_2 22 жовтня 2010 року
сталося ДТП, внаслідок якої було
пошкоджено автомобіль водія ОСОБА_3
(«ВАЗ 21099», державний номерний знак
НОМЕР_1), про що 13 грудня 2010 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Харкова винесено постанову.

На час вчинення ДТП у відповідача не
було діючого полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

Основним завданням моторного
(транспортного) страхового бюро є
здійснення виплат централізованих
страхових резервних фондів
компенсацій та відшкодувань на умовах
передбачених цим Законом (ст.39.2.1 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

За правилами ст.41 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» моторне
(транспортне) страхове бюро за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених цим Законом в разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

В матеріалах справи міститься звіт
щодо визначення вартості відновленого
ремонту № НОМЕР_4 від 20 грудня 2010 року,
складеного суб'єктом оціночної
діяльності, наданого за заявою ОСОБА_3
та матеріальна шкода, завдана
власникові автомобіля 210994-20, державний
номерний знак НОМЕР_2, 2007 року випуску,
внаслідок його пошкодження після
дорожньо-транспортної пригоди склала
18201,95 грн. (а.с.7, 8).

07 лютого 2011 року за заявою ОСОБА_3
позивачем було здійснено виплату
відшкодування в розмірі 15168,29 грн. (за
врахуванням 20 % ПДВ).

Згідно ст.38.2 ЗУ Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» МТСБУ після
сплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
власника, водія транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, який застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього
Закону.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що законом визначено
право МТСБ України звернутися до суду з
регресним позовом до власника, водія
транспортного засобу, яки спричинив
майнову шкоду, тому строк позовної
давності починає обчислюватися з
моменту, коли страховик виплатив
страхове відшкодування. Більш того,
право на звернення до суду з таким
позовом у МТСБ України за законом
виникає лише після сплати страхового
відшкодування. А тому, звернувшись із
регресним позовом до ОСОБА_2 05 лютого 2014
року, позивач МТСБ України діяв в
межах строку позовної давності.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те, що відшкодування шкоди,
вчиненої внаслідок ДТП, що сталася з
його вини, не може здійснюватися в
порядку регресу, а повинно
здійснюватися в порядку суброгації,
відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування»
та ст.993 ЦК України не може бути
прийнято до уваги, виходячи з
наступного.

Регрес регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема статтею 1191 ЦК
України), а також ст.38 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Для суброгації ж, відповідно до ст.993 ЦК
України і т.27 ЗУ «Про страхування»
встановлено особливий правовий режим.

З положень ст.993 ЦК Україн випливає, що
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки,

Тобто у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятних
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається, що
висловлено у п.27 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки».

Оскільки в даному випадку не відбулося
заміни суб'єкта в зобов'язанні та не
відбулося переходу прав від одного
кредитора до іншого, а мала місце
заміна самого зобов'язання іншим, а
саме: МТСБ України мало перед ОСОБА_3
зобов'язання по сплаті страхового
відшкодування, після чого у МТСБ
України виникло інше зобов'язання - по
стягненню з винної у ДТП особи - ОСОБА_2
сплаченого страхового відшкодування
шляхом подачі регресного позову.

При суброгації перебіг строку позовної
давності починається обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку,
а при регресі - з того моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування. Розмір страхового
відшкодування визначається за
правилами, встановленими у договорі
страхування (п.27 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки»).

На підставі вищевикладеного судова
колегія вважає посилання відповідача
на пропуск строку позовної давності
необґрунтованим. Рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування
немає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді