Справа №467/554/14-ц 22.05.2014 22.05.2014 22.05.2014
Провадження №22-ц/784/1443/14
першій інстанції: Кірімова О.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання:
Рудніку Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, без участі осіб, цивільну
справу за апеляційною скаргою

відділу державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції ( далі - ВДВС Арбузинського РУЮ)

на ухвалу Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 9 квітня
2014 р. за скаргою

публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» ( далі - ПАТ «Укртелеком»)

на постанову державного виконавця
ВДВС Арбузинського РУЮ про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
постанову начальника відділу про
відмову у задоволенні скарги,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 р. ПАТ «Укртелеком»
звернулось зі скаргою на постанову
державного виконавця ВДВС
Арбузинського РУЮ про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
постанову начальника відділу про
відмову у задоволенні скарги.

В обґрунтування скарги заявник
зазначав, що 19 грудня 2011 року
Арбузинським районним судом
Миколаївської області було винесено
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Укртелеком» 606 грн. 59 коп.
заборгованості за телекомунікаційні
послуги. 6 листопада 2012 р. даний судовий
наказ та заява, для примусового
виконання були подані у відділ ДВС
Арбузинського РУЮ.

9 листопада 2012 р. державним виконавцем
ВДВС Арбузинського РУЮ винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження, а 7 березня 2014
р. постановою начальника ВДВС
Арбузинського РУЮ відмовлено у
задоволенні скарги заявника щодо
примусового виконання судового наказу
з підстав невідповідності виконавчого
документа вимогам п. 6 ч.1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме, при оформленні вказаного
судового наказу не зазначено
ідентифікаційний код боржника.

Посилаючись на те, що вказана постанова
є необґрунтованою та порушує права
стягувача, ПАТ «Укртелеком» просило
визнати вищезазначену постанову
незаконною та скасувати її, а також
визнати постанову державного
виконавця ВДВС Арбузинського РУЮ про
відмову у відкритті провадження від 9
листопада 2012 р. незаконною, скасувати
її та зобов'язати відділ ДВС прийняти
виконавчий лист, виданий за судовим
наказом до виконання.

Ухвалою Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 9 квітня 2014 р.
скаргу задоволено. Визнано незаконною
та скасовано постанову начальника
відділу державної виконавчої служби
Арбузинського РУЮ від 7 березня 2013 р.
про відмову у задоволенні скарги.
Визнано незаконною та скасовано
постанову державного виконавця ВДВС
Арбузинського РУЮ від 9 листопада 2012 р.
про відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа. Зобов'язано
відділ ДВС Арбузинського РУЮ прийняти
до виконання виконавчий документ,
виданий Арбузинським районний судом
Миколаївської області 21 серпня 2012 р. по
справі № 2-н-54/11 щодо стягнення зі
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укртелеком» 606
грн. 59 коп. заборгованості за
телекомунікаційні послуги та судовий
збір.

В апеляційній скарзі ВДВС
Арбузинського РУЮ, посилаючись на
невірне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права,
просив ухвалу суду скасувати та
відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню на
підставі наступного.

Так, судом встановлено, що постановою
державного виконавця ВДВС
Арбузинського РУЮ від 9 листопада 2012 р.
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-н-54/11,
виданого 19 грудня 2011 р. Арбузинським
районним судом Миколаївської області
про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Укртелеком» боргу у розмірі 700 грн. 69
коп. У постанові зазначалось, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки в
ньому відсутній індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
(чинній на час видачі судового наказу) у
виконавчому документі зазначаються:
повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну. Тобто у разі
незазначення індивідуального
ідентифікаційного номера
(реєстраційного номера облікової
картки платника податків) у рішенні
суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч.3
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
може самостійно звернутися до
відповідного державного органу
державної податкової служби із
запитом про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження, державний виконавець не
врахував, що стягувач самостійно
обмежений правами отримати
конфіденційну інформацію щодо
боржника. Отримання такої інформації
судом після завершення розгляду справи
і видачі виконавчого листа, законом не
передбачена. Крім того, згідно зі ст. 32
Конституції України, ст. 302 ЦК України
ніхто без згоди особи не може збирати
та поширювати конфіденційну
інформацію про неї чи її персональні
дані.

Крім того, відмовляючи у відкритті
виконавчого провадження, державний
виконавець залишив поза увагою
визначену ЦПК України судову процедуру
розгляду заяв про видачу виконавчого
листа. Так, суддя видає виконавчий лист
без проведення судового засідання і
без виклику стягувача і боржника, а
тому у суду чи заявника відсутні
можливості без згоди боржника, який не
викликався до суду, отримати дані, про
які в своїй постанові зазначив
державний виконавець.

За такого, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що державний
виконавець неправомірно відмовив у
відкритті виконавчого провадження, а
тому вірно задовольнив скаргу ПАТ
«Укртелеком».

Доводи апеляційної скарги, щодо
наявності законних підстав для відмови
у прийнятті до провадження виконавчого
документа, не можуть бути враховані,
оскільки зміни до п. 3 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження» в
частині імперативного припису про
зазначення ідентифікаційного номеру
боржника набрали чинності 08 серпня 2012
р., тобто вже після видачі судового
наказу.

Так, з цього судового документу,
який є виконавчим документом
вбачається, що його, відповідно до
положень ст. 102 ЦПК України видано 19
грудня 2011 р. та що для цього випадку має
враховуватися саме ця дата, а не день
фактичного отримання стягувачем.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Арбузинського
районного управління юстиції
відхилити, а ухвалу Арбузинського
районного суду Миколаївської області
від 9 квітня 2014 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: