Справа № 314/1086/13-ц
Провадження № 2/314/327/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014
м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді
Галянчук Н.М.,

при секретарі
Майдановій Н.І.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вільнянськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, третя особа: Вільнянський РС
УДМС України у Запорізькій області, про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням шляхом визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про вселення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням,
який неодноразово уточнювала (а.с. 141-144,
177-179). В обґрунтування своїх позовних
вимог зазначає, що на підставі договору
дарування від 27 липня 2011 року,
укладеного між нею та її матір'ю ОСОБА_5,
вона є власником житлового будинку
АДРЕСА_1. За згодою колишньої власниці з
19 січня 2001 року у вказаному будинку
зареєстрований брат позивача -
відповідач по справі ОСОБА_4, який
постійно за вказаною адресою не
проживав. Будучи зареєстрованим в
даному житловому будинку, ніколи не вів
спільне господарство разом з матір'ю,
не сплачував комунальні послуги, не
проводив ремонт житлового будинку, не
доглядав за присадибною ділянкою.
Юридично відповідач був весь час
постійно зареєстрований в даному
житловому будинку, але при цьому
постійно в ньому не проживав. З 2000 року
він постійно проживав разом зі своєю
дружиною у м. Запоріжжі, а у 2010 році
переїхав у АДРЕСА_2, в якому він
проживає по теперішній час. У
добровільному порядку відповідач
відмовляється знятися з реєстрації,
чим створює їй перешкоди у
користуванні та розпорядженні
власністю, порушує її права власника.
На підставі викладеного, зважаючи, що
відповідач не являється членом її
сім'ї, постійно не проживав та не
проживає разом з нею, не веде з нею
спільного господарства, а відтак не
набув рівних з нею прав та обов'язків
щодо користування спірним житловим
будинком, як член її сім'ї, позивач
змушена звернутися до суду і просить
усунути їй перешкоди у користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом
визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
вказаному будинку.

Не погоджуючись з позовними вимогами,
відповідач звернувся до суду із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1
про вселення (а.с. 25-27), яку згодом також
уточнив (41-43). В обґрунтування своїх
вимог зазначив, що він з 19 січня 2001 року
зареєстрований у житловому будинку
АДРЕСА_1. Вказаний будинок до 27 липня 2011
року належав його матері ОСОБА_5, яка в
подальшому подарувала цей будинок
своїй дочці ОСОБА_1 У вересні 2011 року
між ним та відповідачем ОСОБА_1 стали
виникати конфлікти у зв'язку з його
проживанням у вищезазначеному будинку,
остання всіляко намагалася виселити
його з будинку та позбавити права
користуватися житлом, а одного дня,
після повернення в м. Запоріжжя, він
побачив, що усі його речі викинуті на
вулицю, а відповідач разом зі своїм
співмешканцем, погрожуючи розправою,
не впустили його в будинок. Таким чином,
ОСОБА_1, позбавила його можливості, тому
він змушений був оселитися у
напівзруйнований будинок АДРЕСА_2. У
зв'язку з викладеним, ОСОБА_4 вважає, що
він як член сім'ї власника має право на
користування житловим приміщенням, а
тому просить вселити його у житловий
будинок будинком АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 26.04.2013 зустрічну
позовну заяву ОСОБА_4 об'єднано в одне
провадження з первісним позовом ОСОБА_1
(а.с. 33).

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали, просили
його задовольнити на тих підставах, що
в ньому зазначені. На цих же підставах
заперечували проти зустрічного позову,
вважають його не обґрунтованим та
таким, що задоволенню не підлягає.

Представник відповідача у судовому
засіданні первісний позов не визнав,
наполягав на задоволенні зустрічних
позовних вимог та тих підставах, що в
ньому зазначені.

Представник третьої особи -
Вільнянського РС УДМС України у
Запорізькій області в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду письмову заяву, у якій
просить розглянути справу за його
відсутності (а.с. 185).

За таких обставин суд ухвалив провести
розгляду справи за відсутності
представника третьої особи.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що первісний
позов задоволенню підлягає, а
зустрічний - не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі договору дарування,
посвідченого 27 липня 2011 року приватний
нотаріусом Вільнянського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_6, зареєстрованого в
реєстрі за № 835, на праві приватної
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1 (а.с. 9). Право власності
ОСОБА_1 на вказаний будинок
зареєстровано в ОП ЗМБТІ, про що
свідчить копія Витягу про державну
реєстрацію прав від 05.08.2011 (а.с. 10).

У вказаному будинку зареєстровані
колишня власниця будинку ОСОБА_5 та
відповідач по справі ОСОБА_4 (а.с. 5).

ОСОБА_4 зареєстрований в будинку
позивача за згодою колишньої власниці,
його матері ОСОБА_5, проте постійно у
спірному житловому будинку не
проживав, про що свідчать постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 24.10.2012 та 12.09.2011 (а.с. 73-74), зі
змісту яких вбачається, що під час
дослідчої перевірки ОСОБА_4
пояснював співробітникам міліції, що
постійно проживає в м. Запоріжжя, до
матері приїжджає рідко. З 2010 року
ОСОБА_4 постійно проживає у АДРЕСА_2 (а.с.
6, 35-36).

Відповідно до ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК
України, громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири)
в обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Таким чином, право члена сім'ї власника
будинку користуватися цим житлом існує
лише за наявності у власника на це
майно.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені у частині
другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Як встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_4 не є членом сім'ї нинішнього
власника - ОСОБА_1, спільного
господарства вони не ведуть, будь-яких
угод між ними з приводу користування
спірним житловим будинком не
укладалося. Оскільки ОСОБА_4 був
вселений до житла за згодою колишнього
власника, при переході права власності
на даний житловий будинок до ОСОБА_1,
він втратив право користуванням ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. А за ч.
ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується та розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Статтею ст. 391 ЦК України встановлено,
що власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

ОСОБА_4 відмовляється у добровільному
порядку знятися з реєстрації, чим
створює ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні та розпорядженні
власністю, порушує її права власника.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстраційного обліку громадян
здійснюється протягом семи днів на
підставі остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа:
Вільнянський РС УДМС України у
Запорізькій області, про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням шляхом визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - задовольнити в
повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 таким,
що втратив право користування житловим
будинком АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про вселення -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.М. Галянчук

22.04.2014