Справа № 686/1965/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого - судді Сарбея
О.Ф.,

секретаря Беднарської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_1 до Другого міського
відділу Державної виконавчої служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції, Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання прилюдних торгів та акту
про придбання майна з прилюдних торгів
недійсними,

встановив:

30 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Другого міського
відділу ДВС ХМУЮ, ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання прилюдних торгів та акту
про придбання майна з прилюдних торгів
недійсними.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що
06.10.2009 року державним виконавцем
Другого МВ ДВС ХМУЮ Гончаренко О.С. при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження про стягнення
з ОСОБА_3 на користь фізичних та
юридичних осіб коштів у розмірі 152 621
грн. 15 коп. було описано та накладено
арешт на майно останньої, а саме 5/6
частини житлового будинку АДРЕСА_1.

24.10.2012 року в м. Хмельницькому по вул.
Курчатова, 103 відбулись прилюдні торги
(аукціон) по реалізації 5/6 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, які провела
Хмельницька філія ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція». Покупцем даного
майна згідно протоколу проведення
аукціону № 1923212.1 від 24.10.2012 року стала
відповідач ОСОБА_2, яка придбала його за
89 800 грн.

Позивач ОСОБА_1 вважає проведені
прилюдні торги такими, що суперечать
нормам законодавства з наступних
підстав.

03.02.1991 року між позивачем та ОСОБА_3
укладено шлюб. 23.01.2004 року ОСОБА_3 набуто
у власність на підставі договору
довічного утримання 5/6 частини
домоволодіння АДРЕСА_1. У зв'язку з цим
дане майно є спільною сумісною
власністю подружжя. Тому, при продажі
даного майна були порушені права
позивача, як співвласника.

У зв'язку з наведеним, позивач просить
суд визнати недійсними прилюдні торги
по реалізації описаних та арештованих
державним виконавцем Другого МВ ДВС
ХМУЮ Гончаренко О.С. 5/6 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, які проведені
24.10.2012 року ПП «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція»; а також
визнати недійсним акт про придбання
майна з прилюдних торгів від 07.11.2012
року, складений державним виконавцем
Другого МВ ДВС ХМУЮ Гончаренко О.С.,
згідно якого ОСОБА_2 визнана покупцем 5/6
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав.

Представник Другого міського відділу
ДВС ХМУЮ проти задоволення позову
заперечив, надав суду письмові
заперечення (а.с. 49-51).

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позовних

Представник відповідача ПП
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
в судове засідання не з`явився, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду заяву
про розгляд справи у її відсутності,
вимоги позову визнала.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наданні докази, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що в
період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3
(укладеного 03.02.1991 року), а саме 23.01.2004
року ОСОБА_3 набуто у власність на
підставі договору довічного утримання
5/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

На виконанні в Другому МВ ДВС ХМУЮ
перебуває зведене виконавче
провадження по стягненню з ОСОБА_3 на
користь фізичних і юридичних осіб
коштів у сумі 152 621 грн. 15 коп.

Відносно ОСОБА_1 виконавче провадження
не відкривалось і виконавчі дії не
проводились.

Державним виконавцем в присутності
ОСОБА_5 було проведено опис і накладено
арешт на 5/6 частин домоволодіння
АДРЕСА_1.

23.03.2012 року винесено постанову про
призначення оцінювача для визначення
вартості описаного майна.

09.07.2012 року після проведення оцінки на
адресу ОСОБА_3 було направлено листа
про результати оцінки, який був нею
отриманий 27.07.2012 року.

ПП «Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», яке набуло права реалізації
спірної нерухомості на підставі
договору про надання послуг по
організації і проведенню торгів з
реалізації арештованого майна від
09.07.2012 року, направило ОСОБА_3
повідомлення про проведення прилюдних
торгів 29.07.2012 року по реалізації її
майна. Проте в цей день торги не
відбулись у зв'язку з відсутністю
покупців, про що було повідомлено
ОСОБА_3 В подальшому 27.09.2012 року
державний виконавець провів
переоцінку майна, про що знову була
повідомлена ОСОБА_3 24.10.2012 року, з
повідомленням ОСОБА_3, відбулись
повторні торги, переможцем яких
визнана ОСОБА_2, про що складено акт про
придбання нею 5/6 частин домоволодіння
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій,
визначав Закон України «Про виконавче
провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року та
Інструкція про проведення виконавчих
дій, затверджена наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999
року та зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 15 грудня 1999 року за №
865/4158.

Цим Законом визначено загальні правові
основи організації та діяльності
державної виконавчої служби, її
завдання та компетенцію, а також
визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їхні права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85
Закону).

Разом з тим аналіз положень Закону №
606-ХІV й свідчить про те, що вони не
встановлюють порядку та правил
проведення прилюдних торгів, а лише
закріплюють, як і ст. 650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV
та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5).

Державний виконавець, відповідно до
положень указаних правових норм,
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п. 5.11
Інструкції № 74/5).

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994
року, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361,
ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що
оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК
України підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
закону в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

У позовній заяві позивач та в судовому
засіданні його представник не
вказував, що бажав брати участь у
проведенні прилюдних торгів, не
сплачував ніякі внески (реєстраційні
тощо), посилався тільки на те, що
половина майна, реалізованого на
прилюдних торгах, є його власністю.
Тобто щодо процедури проведення самих
прилюдних торгів позивач фактично не
оскаржував. Посилання ж ОСОБА_1 на
належність йому половини описаного та
проданого на прилюдних торгах майна не
є підставою для визнання цих торгів
недійсними, а можуть бути підставою
лише для оскарження дій державного
виконавця (н.п. опису і арешту майна).

Тому наведене позивачем порушення не
вплинуло на результат прилюдних
торгів.

Крім того, коли майно придбано за
договором в особи, яка не мала права
його відчужувати, то власник майна має
право звернутися до суду з позовом про
витребування майна у добросовісного
набувача, а не з позовом про визнання
договору про відчуження майна
недійсним.

Отже і відсутні підстави для
задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання
недійсним акту про придбання майна з
прилюдних торгів від 07.11.2012 року, згідно
якого ОСОБА_2 визнана покупцем 5/6
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивачем не доведено, що проведені
прилюдні торги по реалізації спірного
майна (5/6 частини домоволодіння
АДРЕСА_1) відбулись із порушенням вимог
закону щодо порядку їх проведення.
Підстав, передбачених законом, для їх
визнання недійсними немає.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 16, 215, 650, 655, 656 ЦК України, Законом
України «Про виконавче провадження»,
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, ст.
ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Другого
міського відділу Державної виконавчої
служби Хмельницького міськрайонного
управління юстиції, Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання прилюдних торгів та акту
про придбання майна з прилюдних торгів
недійсними, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
до апеляційного суду Хмельницької
області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя