УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2014 р.
Справа № 2-229/2010

Справа №
2-229/2010

Гусятинський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючої судді
Козяр Л.В.

при секретарі
Стасюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Гусятин подання
старшого державного виконавця відділу
ДВС Гусятинського районного
управління юстиції Процик З.М. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Гусятинського районного управління
юстиції Процик З.М. звернулася до суду
із поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання аліментних зобов'язань.

В обґрунтування вимог вказує, що на
виконанні у відділі ДВС знаходиться
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 17.08.2011 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
17.04.2013 року за вих. № 3368/07-40/20; 20.08.2013 року
за вих. № 8843/07-40/20 на адресу боржника
направлялися попередження (виклики)
щодо сплати заборгованості по
аліментах на які останній не реагував.
Згодом, з метою виявлення за боржником
зареєстрованого права власності на
майно були направлені запити до різних
реєстраційних служб. Боржник на
офіційні попередження не реагує та
ухиляється від сплати боргу по
аліментах. Рішенням суду не виконане і
станом на 01 лютого 2014 року
заборгованість по аліментах становить
7219,35 гривень.

З цих підстав та враховуючи, що згідно
відповіді Управління державної
міграційної служби України в
Тернопільській області від 02.10.2013 року
боржник документований паспортом
громадянина України для виїзду за
кордон серії НОМЕР_1, старший державний
виконавець просить подання
задовольнити.

Представник відділу ДВС Гусятинського
районного управління юстиції в судове
засідання не з"явилась.

Судом, встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Гусятинського районного
управління юстиції в Тернопільській
області знаходиться виконавчий лист №
2-229 від 05.03.2010 року виданий Гусятинським
районним судом Тернопільської області
про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жителя АДРЕСА_1, не працюючого в користь
ОСОБА_4 на утримання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 250 гривень
щомісячно, починаючи з 16.02.2010 року до
досягнення ним повноліття.

У відповідності до ст.ст. 3,18, 20,24 Закону
України "Про виконавче провадження"
старшим державним виконавцем прийнято
виконавчий документ до виконання та 17
серпня 2011 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
яку надіслано сторонам для відома та
виконання. Для забезпечення виконання
рішення суду державним виконавцем
17.04.2013 року та 20.08.2013 року на адресу
боржника направлялися вимоги щодо
виконання рішення суду, з яких
вбачається, що вразі невиконання
вимоги державний виконавець складає
протокол про адміністративне
правопорушення та вразі неявки до
відділу ДВС до боржника застосовується
привід.

З метою виявлення за боржником
зареєстрованого на праві власності
рухомого, нерухомого майна державним
виконавцем направлені відповідні
запити:

- до відділу Держземагенства у
Гусятинському районі, згідно відповіді
якої, земельні ділянки не
зареєстровані;

- до відділення державної
автомобільної інспекції Гусятинського
району Тернопільській області, згідно
відповіді якої, транспортні засоби не
числяться;

- до державної інспекції сільського
господарства в Тернопільській області,
згідно відповіді якої, с/г техніка не
зареєстрована.

Згідно розрахунку державного
виконавця станом на 01 лютого 2014 року
заборгованість ОСОБА_2 по аліментах
становить 7219,35 гривень.

Згідно повідомлення Управління
державної міграційної служби України в
Тернопільській області від 02.10.2013 року
ОСОБА_2 документований паспортом
громадянина України для виїзду за
кордон серії НОМЕР_1.

Відповідно до вимог ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.6 Закону України " Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України"
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші на виконанні зобов'язання, а також
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника судовим
рішенням є підставою для тимчасових
обмежень у праві виїзду його за кордон
до їх виконання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 Закону України
" Про Державну прикордонну службу
України", органам, підрозділам,
військовослужбовцям, а також
працвникам Державної прикордонної
служби України, які відповідно до їх
службових обов'язків можуть
залучатися до оперативно-службової
діяльності, для виконання покладених
на Державну прикордонну службу
України завдань надається право не
допускати через державний кордон
України осіб, яким мотивованим
письмовим рішенням суду та
правоохоронних органів не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України, робити в документах
зазначених осіб відповідні відмітки.

Одночасно, суд зауважує, що в ст. 2
"Свобода пересування" Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, наголошено, що кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно із
своєю власною, й обмеження може бути
встановлено законом в разі крайньої
необхідності в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину й захисту здоров'я
чи моралі, й якщо це виправдано
суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно Ухвали Гусятинського районного
суду від 22 січня 2014 року за поданням
відділу ДВС Гусятинського районного
управління юстиції в Тернопільській
області про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання аліментних зобов'язань, в
задоволенні подання було відмовлено із
зазначенням підстав такої відмови.

Проте надані матеріали подання містять
ту ж саму інформацію, яка була подана
державним виконавцем до подання від
15.01.2014 року, в задоволенні якого було
відмовлено. До подання, яке суд
розглядає на даний час, додано тільки
Акт державного виконавця від 30.02.2014
року про те, що ОСОБА_2 за адресою, що
вказана у виконавчому документі
проживає, майно на яке можна було б
звернути стягнення відсутнє та довідку
про заборгованість ОСОБА_2 по аліментах
станом на 01 лютого 2014 року.

Враховуючи наведене та те, що до
матеріалів подання не додано належних
доказів на підтвердження можливості чи
бажання боржника ОСОБА_2 виїзду за межі
України, не вбачається доказів щодо
належного повідомлення боржника про
необхідність з'явитися в органи ДВС та
не здійснено жодного приводу
останнього, не надано доказів, що ним
здійснено усі заходи по розшуку майна
боржника, чи виконані усі виконавчі
дії, у зв'язку з чим необхідно вжити
таких заходів для забезпечення
виконання рішення суду як тимчасове
обмеження її виїзду за межі України, в
задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.210,293, 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Гусятинського районного управління
юстиції в Тернопільській області
Процик З.М. про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя -підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду
Л.В. Козяр