АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №688/4454/13-ц
Провадження №22-ц/792/632/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м.Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Спірідоновій Т.В.

при секретарі: Вінярській А.А.

з участю: апелянта ОСОБА_2,
представника відповідача

ПАТ КБ «Надра»

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/632/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 січня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 за участі третіх осіб: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, приватного нотаріуса
Шепетівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» про визнання договору
іпотеки недійсним, заслухавши
доповідача, пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія,

В С Т А Н О В И
Л А :

рішенням Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 січня
2014 року у задоволенні позову позивачу
відмовлено.

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу
на рішення суду від 23 січня 2014 року,
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права - ст.ст. 203, 215 ЦК
України, ст.ст. 60, 65 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 5, 43 Закону України «Про
нотаріат», ст.ст. 11, 212-215 ЦПК України, п.п.
1, 2 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Мінюсту України
від 03.03.2004 року № 205.

Апелянт посилається на те, що 03
квітня 2008 року між її батьком ОСОБА_6 та
ПАТ КБ «Надра» укладений договір
іпотеки, за яким в іпотеку Головуюча в
першій інстанції - Стаднічук Л.М.
Справа № 22ц/792/632/14

Доповідач - Харчук В.М.
Категорія № 19, 27

банку на забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором
передано чотирикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Дана квартира належала на праві
спільної сумісної власності її батьку
ОСОБА_6 та її матері ОСОБА_3.

В момент укладення іпотечного
договору ОСОБА_3 перебувала за межами
України і не давала письмової
нотаріально посвідченої згоди на
укладення іпотечного договору. А тому
іпотечний договір повинен бути
визнаний недійсним.

Батько ОСОБА_6 помер і спірна
квартира перейшла у її власність в
порядку спадкування та за договором
дарування. Тому недійсним договором
іпотеки порушуються її права.

Апелянт просить рішення
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 23 січня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення,
яким її позовні вимоги задовольнити
повністю.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60, ч. 1
ст.143, ст. ст.213, 214, 308 ЦПК України суд
вирішує цивільний спір на засадах
змагальності та диспозитивності, в
межах та на підставах заявленого
позову та на підставі наданих
сторонами доказів.

Кожна сторона повинна належними і
допустимими доказами довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом.

Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Для з"ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань в галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

Судове рішення повинне бути
законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, в тому числі, такі питання:

чи мали місце обставини, якими
обгрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

чи слід позов задовольнити або у
позові відмовити.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу апелянта і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.ст.203, ч.ч. 1, 3, 4, 5;
ст. 204; ч.ч. 1 та 2 ст. 209, ч. ч. 1 та 3 ст. 215; ст.
317, ч. 1 ст. 355, ч.ч. 1 та 3 ст. 368, ч.ч. 1, 2 та 4
ст. 369, ст. 572, ч.ч. 1 та 2 ст. 574, ч. 1 ст. 575, ч.ч.
1 та 2 ст. 577 ст. 578 ЦК України, ч. 1 ст. 60, ст.
63 Сімейного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має бути направлений на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин вважається правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом, або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Правочин має бути укладений у
формі, встановленій законом.

Підставою недійсності правочину
є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 ст. 203 ЦК
України.

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов"язані з його недійсністю.

Договір застави (іпотеки)
нерухомого майна повинен укладатись у
нотаріально посвідченій формі.

Лише власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження належним йому майном.

Майно, придбане подружжям під час
шлюбу, належить обом з подружжя на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не визначено законом чи
домовленістю між ними.

Подружжя розпоряджається
спільним сумісним майном за спільною
згодою.

У разі вчинення одним із подружжя
правочину щодо розпорядження спільним
майном, вважається, що він вчинений за
згодою іншого з подружжя.

Згода іншого з подружжя на
вчинення правочину щодо розпорядження
нерухомим майном, має бути виражена
письмово і нотаріально посвідчена.

Правочин щодо розпорядження
спільним майном, вчинений одним з
подружжя без згоди іншого з подружжя,
може бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого з подружжя, який є
співвласником цього майна, як вчинений
без письмової нотаріально посвідченої
згоди співвласника.

Відповідно до ст. 7 Закону України
„Про судову експертизу" № 4038-ХІІ від 25
лютого 1994 року, ч.ч. 1 та 2 ст. 59, ч. 4 ст. 60,
ст. 66, ст.ст. 143, 147 ЦПК України судову
експертну діяльність в Україні
здійснюють державні спеціалізовані
установи та відомчі служби.

До них належать приватні експерти
та, в тому числі, експертні служби
Міністерства внутрішніх справ України
чи Міністерства юстиції України.

Достовірність підпису на
правочині чи письмовій заяві може бути
встановлена висновком судової
почеркознавчої експертизи.

Суд не може обґрунтовувати своє
рішення на припущеннях.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позову про визнання правочину
(договору іпотеки) недійсним з тих
підстав, що, на думку позивача, при його
укладенні була відсутня згода
співвласника квартири дружини
іпотекодавця ОСОБА_6 ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
довела належними і допустимими
доказами обґрунтованості позову, а
договір іпотеки спірної квартири, яка
перейшла в спадщину до позивача від її
батька ОСОБА_6, укладений з додержанням
вимог Закону та за письмової
нотаріально посвідченої згоди дружини
іпотекодавця та третьої особи у справі
ОСОБА_3

Такі висновки суду першої
інстанції відповідають встановленим
обставинам справи та зроблені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що 03 квітня 2008
року між Публічним акціонерним
товариством комерційний банк „Надра"
та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, за
яким на забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором від
03 квітня 2008 року в сумі 250 000 гривень та
відсотків за ним ОСОБА_6 передав банку в
заставу (іпотеку) чотирикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,2
кв. метрів, жилою площею 47,3 кв. метрів,
іпотечною вартістю 251 643 гривень.

Даний договір іпотеки укладено з
додержанням вимог цивільного
законодавства та нотаріально
посвідчений 03 квітня 2008 року за
реєстром № 1962 приватним нотаріусом
Шепетівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі заборон нерухомого майна.

Так як квартира належала на праві
спільної сумісної власності подружжю
ОСОБА_6, то нотаріусом також
витребувана письмова нотаріально
посвідчена заява від дружини
іпотекодавця ОСОБА_3, яка нотаріально
посвідчена цим же нотаріусом 03 квітня
2008 року за реєстром № 1960.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер і
спадщину після його смерті прийняла та
оформила його донька та позивач у
справі ОСОБА_2, яка прийняла спадщину та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на 16 частину
квартири. Крім того, спадщину прийняли
також дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4,
які оформили своє право на частку в
спільному майні подружжя та спадкові
права і отримали відповідні свідоцтва
03 листопада 2010 року.

Свої частки власності у квартирі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 20 травня 2011 року
подарували ОСОБА_2 і остання є єдиним
власником переданої в іпотеку
квартири.

Наведені обставини повністю
підтверджуються дослідженими судом
доказами: копіями договору іпотеки,
кредитного договору, витягу з реєстру
прав власності, письмових заяв ОСОБА_6
та ОСОБА_3, витягів з реєстру обтяжень
нерухомого майна (а.с.33-56), копіями
свідоцтва про право на спадщину за
законом та договору дарування часток
квартири (а.с.102-105), іншими письмовими
доказами.

Ці належні та допустимі докази
позивачем не спростовані.

Судом правильно не взято до уваги
листи головного центру обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України (а.с.73-75)
про те, що в період із 29 березня по 06
квітня 2008 року ОСОБА_3 перебувала поза
межами України, що, на думку позивача,
свідчить про відсутність письмової
згоди подружжя на укладення правочину
щодо спільного сумісного майна.

Ці письмові повідомлення не
свідчать про наявність чи відсутність
згоди дружини іпотекодавця на
укладення договору іпотеки і
суперечать іншим допустимим доказам у
справі, в тому числі і нотаріально
посвідченій згоді ОСОБА_3 на укладення
правочину.

Апеляційним судом неодноразово
запрошувалась в судові засідання в
даній справі ОСОБА_3 та роз»яснювалось
право позивачу та апелянту на
призначення судової почеркознавчої
експертизи щодо належності чи
неналежності підпису на письмовій
заяві дружини іпотекодавця ОСОБА_3

Однак, ОСОБА_3 в неодноразові
судові засідання не з»явилась, позивач
та апелянт ОСОБА_2 своїм правом на
призначення експертизи не
скористалась.

Крім того, суд ураховує, що на
протязі тривалого часу ні ОСОБА_6, ні
його дружина ОСОБА_3 не оскаржували з
цих підстав договір іпотеки, хоч
достовірно знали про його укладення, в
тому числі і під час оформлення права
власності на частку подружжя у
квартирі та права на спадщину 03
листопада 2010 року.

Ці обставини також свідчать про
те, що договір іпотеки спірної квартири
укладався за згодою подружжя і вимоги
Закону в цій частині не порушені.
Підстави до задоволення апеляції та
позову позивача із заявлених мотивів
відсутні.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, їм дана
належна оцінка, рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстави до
його скасування в межах доводів
апеляційної скарги апелянта відсутні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И
Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М. Харчук