Номер провадження: 22-ц/785/4404/14
Номер справи місцевого суду: 520/3500/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова
В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі:
Сілукової В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою комунального
підприємства «Теплопостачання міста
Одеси» на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси» про
стягнення допомоги на випадок
тимчасової втрати працездатності
внаслідок захворювання, стягнення
моральної шкоди, за позовом ОСОБА_2 до
комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси», третя
особа: Одеське обласне відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової працездатності, про
встановлення характеру трудових
відносин,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013р. ОСОБА_2 звернулася
до суду із зазначеним позовом та після
уточнення позову просила встановити
характер її трудових відносин з КП
«Теплопостачання міста Одеси» як такі,
що укладені на визначений строк,
встановлений погодженням сторін,
стягнути з КП «Теплопостачання міста
Одеси» на її користь допомогу на
випадок тимчасової втрати
працездатності внаслідок захворювання
за період з 09.09.2012р. по 19.02.2013р. в розмірі
14 389,95грн. та моральної шкоди на суму 15 000
грн.

Зазначала, що з 20.02.2007р. по 19.02.2013р.
працювала у відповідача на посаді
оператора котельної 3 розряду на
опалювальний період та сторожем на
літні ремонтні періоди без жодного дня
перерви. У червні 2012р., а саме 27.06.2012р.,
вона перенесла побутову травму та у
подальшому з 27.06.2012р. по 19.02.2013р.
знаходилась на лікарняному. Відповідач
сплатив їй лікарняні лише за період з
27.06.2013р. по 09.09.2012р., відмовившись від
сплати інших лікарняних з посиланням
на те, що вона є тимчасовим працівником
і відповідно до «Інструкції по сплаті
лікарняних листів» таким працівникам
сплачуються тільки 75 календарних днів
в році. Вважала, що це є грубим
порушенням її законних прав та
охоронюваних інтересів і тому просила
задовольнити її вимоги.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на його безпідставність.
Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився.

Рішенням суду від 25.02.2014р. позов
задоволено частково: встановлено
характер трудових відносин ОСОБА_2 та
КП «Теплопостачання міста Одеси» як
такі, що укладені на визначений строк,
встановлений погодженням сторін;
стягнуто з КП «Теплопостачання міста
Одеси» на користь ОСОБА_2 допомогу на
випадок тимчасової втрати
працездатності внаслідок захворювання
за період з 09.09.2012р. по 19.02.2013р. в розмірі
14 389,95грн. та моральну шкоду на суму 1 000
грн.

У апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду в частині
стягнення з нього допомоги тимчасової
непрацездатності внаслідок
захворювання за період з 09.09.2012р. по
19.02.2013р. в розмірі 14 389,95 грн. та
моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.
скасувати, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи.

У запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивачки,
посилаючись на те, що оскаржуване
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
й заперечення проти неї, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
позов є обгрунтованим, оскільки від
підтверджується матеріалам справи та
відповідає вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду.

Відповідно до ст. 35 Закону України
№2240-111 "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасової втрати
працездатності та витратами,
зумовленими похованням" допомога по
тимчасовій непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання тимчасової непрацездатності
внаслідок захворювання або травми, не
пов'язаної з нещасним випадком на
виробництві.

Допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності застрахованим особам
починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення МСЕК інвалідності,
незалежно від звільнення
застрахованої особи в період втрати
працездатності у порядку та розмірах,
встановлених законодавством. Оплата
перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності здійснюється за
рахунок коштів роботодавця у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Статтею 51 вказаного Закону
передбачено, що підставою для
призначення допомоги по тимчасовій
непрацездатності є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності.

Допомога з тимчасової втрати
працездатності виплачується у
розмірах та порядку описаному у ст. 37
цього Закону.

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 працювала у відповідача на
посаді оператора котельної 3 розряду за
трудовим договором на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін, і в період роботи вона одержала
невиробничу (побутову) травму, у зв'язку
з чим перебувала на лікарняному. В
період з 27.06.2012р. по 19.02.2013р позивачка
була непрацездатною і частково їй було
сплачено грошові кошти за період з
27.06.2012р. по 09.09.2012р. як з сезонному
працівнику, а за період з 09.09.2012р. по
19.02.2013р. їй не були нараховані та
виплачені лікарняні на суму 14 389,95 грн.

Як видно з матеріалів справи
позивачка передала всі лікарняні в
бухгалтерію відповідача, за місцем її
роботи, де проводилося нарахування їй
заробітної плати і оплата у розмірі 14
389,95 грн. не була проведена, (а/с.96-104). Ці
листки непрацездатності страхувальник
не передав до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності Одеського обласного
відділення Одеської міської
виконавчої дирекції і заяви -
розрахунку для фінансування
матеріального забезпечення листків
непрацездатності до цієї установи не
подавав, що видно з листа від 18.01.2013р.,
а/с.11-12.

Проте обов'язок передати всі
необхідні документи для нарахування
допомоги, у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до органу виконавчої
дирекції Фонду, покладено на
страхувальника, тобто відповідача по
справі, що передбачено п. 2.7 «Порядку
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат»,
затвердженого Постановою Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України № 24
від 27.04.2007р. зі змінами внесеними
Постановою правління Фонду № 2 від
26.02.2009 року. Оскільки відповідач не
виконав свої обов'язки по передачі
документів до Фонду, він повинен
сплатити ОСОБА_2 вказану суму допомоги,
оскільки права позивачки на одержання
гарантованого відшкодування при
тимчасовій непрацездатності
відповідачем порушені й підлягають
захисту на підставах ст. 173 КЗпП
України.

Оскільки відповідач безпідставно
не виплатив позивачці кошти на
відшкодування шкоди, пов'язаними з
ушкодженням її здоров'я, чим завдав їй
моральну шкоду, а тому за правилами ст.
237-1 КЗпП України суд стягнув з
відповідача на її користь моральну
шкоду в розмірі 1 000 грн.

З такими висновками суду
погоджується колегія суддів, оскільки
судом були ретельно досліджені докази
по справі, а дослідженим доказам була
надана належна правова оцінка.
Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер спірних
правовідносин і постановлене судове
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують, а тому
колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Теплопостачання міста
Одеси» відхилити.

Рішення Київського районного
суду м.Одеси від 25 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф.
Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік