Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу у складі :

Головуючого, судді : Т.І.
Тимошенко

при секретарі : І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за участі представника
позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4, у залі суду у місті
Кривому Розі цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
навчання сина,-

в с т а н о в и в
:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
навчання сина. В позовній заяві ОСОБА_5
зазначила, що з 24 вересня 1994 року
перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, 26 травня 2009
року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу
з відповідачем вони мають дитину
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею в місті Мінськ Республіки
Білорусь.

Після того, як вони розірвали шлюб,
відповідно до домовленості між ними,
ОСОБА_6, сплачував аліменти на
утримання дитини, подавши особисто за
основним місцем роботи ПАТ «ЦГЗК"
відповідну заяву. Відповідно до
довідки ПАТ «ЦГЗК» № 2205 від 02 грудня 2013
року відповідачем сплачені аліменти у
період з 01 лютого 2009 року по 31 серпня 2009
року в сумі 3055 гривень 35 копійок. 17
вересня 2009 року вони склали розписку
згідно до якої вона відмовилась
строком на один рік від аліментів в
обмін на видачу відповідачем дозволу
на виїзд дитини разом із нею до
Республіки Білорусь. Також у згаданій
розписці в обмін на її відмову від
аліментів строком на один рік,
обумовлено проживання відповідача на
цей-же строк в квартирі АДРЕСА_1. Після
складання розписки, відповідач
відкликав за місцем роботи свою заяву
про добровільну сплату аліментів та з 18
вересня 2010 року ухиляється від
обов'язку утримувати свою дитину (крім
однократного перерахування грошових
коштів в розмірі 50 доларів США в жовтні
2013 року). Дитина знаходиться на повному
її утриманні, та з вересня 2009 року
постійно проживає в Республіці
Білорусь. Відповідно до Закону
Республіки Білорусь «О правовом
положении иностранных граждан и лиц
без гражданства в Республике Беларусь»
від 04 січня 2010 року № 105-3, «О
гражданстве Республики Беларусь» від 01
серпня 2002 року № 136-3; Постановления
Совета Министров Республики Беларусь
від 03 лютого 2006 року № 144 «Об
утверждении Положения о порядке выдачи
иностранным гражданам и лицам без
гражданства разрешений на постоянное
проживание в Республике Беларусь»,
вона із сином повинна була на протязі
2009-2013 років кожні 90 днів виїжджати за
межі Республіки Білорусь, де мала
роботу, постійне місце проживання та,
найголовніше, навчальний заклад, в
якому син отримує освіту. Для
повернення до Республіки Білорусь та
продовження сином навчання, їй було
необхідно кожного разу отримувати від
відповідача дозвіл на тимчасовий виїзд
з території України неповнолітнього
сина ОСОБА_7 у супроводі матері до
досягнення дитиною 16-річного віку. За
період часу з 2009 по 2013 рік, відповідачем
надано одинадцять дозволів. До того ж,
відповідач при кожному до нього
зверненні наголошував, що буде діяти за
аналогічною схемою, викладеною в
розписці від 17 вересня 2009 року, а саме
посилаючись на оплатне навчання у
Державному вищому навчальному закладі
«Криворізький національний
університет» та відсутність, у зв'язку
із цим грошових коштів, він видавав
дозвіл, в обмін на наданні йому
можливості добровільно сплачувати
аліменти, без звернення до суду. Крім
того, при її зверненні до відповідача з
проханням про надання дозволу,
останній вимагав передати йому у
користування транспортний засіб марки
ВАЗ 2107, власником якого є її батько.
Вона вимушена була погодитись на умови
відповідача, чекаючи кожного місяця
від нього добровільної сплати
аліментів. Доказом вживання нею
заходів щодо одержання аліментів за
минулий час є надання нею довіреності,
для проведення з відповідачем
переговорів з приводу сплати останнім
аліментів на ім'я ОСОБА_2. Нею, в
листопаді 2013 року, при особистій
зустрічі, було запропоновано
відповідачу декілька варіантів
виконання ним свого обов'язку щодо
утримання сина, наприклад: добровільна
сплата аліментів; укладення
нотаріально посвідченого договору про
припинення права на аліменти для
дитини у зв'язку з передачею
відповідачем права власності на
нерухоме майно чи його частину.
Відповідач повідомив її про відмову
від виконання свого обов'язку щодо
сплати аліментів та про свій намір
вирішення спору тільки в судовому
порядку. Відповідач , після розлучення
з нею, місце роботи та проживання
дійсно не змінював, однак його ухилення
від сплати аліментів за 2010-2013 роки
виражалося в перешкоджанні виїзду
дитини за місцем проживання та
навчання до Республіки Білорусь, у разі
її звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів. Така вимога
відповідача знівелювала її можливість
звернутись до суду з позовом про
стягнення аліментів до досягнення
сином 16 років. Крім того, відповідно до
ст. 185 Сімейного Кодексу України,
відповідач зобов'язаний брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами.
Додаткові витрати можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно. Так, син
відповідача, відповідно до довідки
учбового центру "СІГМА"- вих. № 05/14 від 31
січня 2014 року, з 11 вересня 2013 року
навчається на курсах з математики для 10
класів починаючи з вересня 2013 року. Нею
сплачено за навчання сина 460000
білоруських рублів за кожний місяць по
31 січня 2014 року, тобто за вересень,
жовтень, листопад, грудень, січень це
складає - 2300000 білоруських рублів.
Відповідно до офіційного курсу гривні
до іноземних валют, встановленого
Національним банком України станом на
03 лютого 2014 року, сума сплачена нею на
додаткові витрати за навчання сина з
вересня 2013 року по січень 2014 року
включно складає - 1909 гривень (щомісячно
- 382 грн.) Відповідач іншої дитини не має,
він має постійне місце роботи та
постійний заробіток, працюючи
машиністом бурових установок у кар'єрі
ПАТ "ЦГЗК", а відтак, спроможний
утримувати свою дитину, тому вона
просила суд постановити рішення яким
стягнути з ОСОБА_6 аліменти на
утримання ОСОБА_7, у розмірі 1/4 частини
від його заробітку, до досягнення
ОСОБА_7 повноліття, здійснивши
стягнення аліментів за попередні три
роки, передуючи часу звернення до суду
про стягнення аліментів, тобто з 15
листопада 2010 року, та стягнути на її
користь додаткові витрати на навчання
сина на курсах з математики в сумі 1909
гривень, за період з вересня 2013 року по
січень 2014 року, включно.

Стягнути з ОСОБА_6 додаткові витрати на
навчання сина ОСОБА_7 на курсах з
математики з лютого 2014 року щомісячно в
сумі 381 гривня, до досягнення ОСОБА_7
повноліття.

Представники позивача,кожен окремо, у
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги у повному обсязі, посилаючись на
обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні, позовні вимоги
визнали частково у частині стягнення
аліментів на утримання сина у розмірі ?
частини його заробітку (доходу)
починаючи стягнення аліментів з дня
звернення позивачки до суду із
позовною заявою, в судовому засіданні
зазначили що, позивачка добровільно
відмовилась від аліментів, на її
звернення, він неодноразово надавав
дозвіл на виїзд за кордон сина, та
надавав допомогу на утримання сина,
коли син приїздив до нього у гості вони
разом виїздили на море для
оздоровлення і відпочинку. Відповідач
зазначив, що він не уникав від сплати
аліментів,постійно проживав за однією
адресою, працював на одному
підприємстві,за наявності коштів
купував сину одяг.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 суду пояснив що, він
неодноразово був присутнім коли
позивачка, та її батько пропонували
відповідачу добровільно сплачувати
аліменти на утримання сина, але
останній відмовлявся.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали цивільної справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню на підставі
наступного. Згідно свідоцтва про
народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, є
рідним сином відповідача у справі
ОСОБА_6, а тому останній згідно статті
180-182 Сімейного кодексу України повинен
надавати матеріальну допомогу тобто
сплачувати аліменти на утримання своєї
дитини. Згідно наданої позивачкою
довідки учбового центру "СІГМА"- вих. №
05/14 від 31 січня 2014 року, ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 вересня 2013 року
навчається на курсах з математики для 10
класів, вартість навчання складає 460000
білоруських рублів за кожні вісім
занять по півтори години, які сплачені
у повному обсязі, однак зазначена
довідка завірена печаткою іншого
підприємства, тобто є неналежним
доказом у справі наданим позивачкою, в
підтвердження понесених нею
додаткових витрат на утримання сина.
Також суд вважає безпідставною вимогу
позивачки про стягнення з відповідача
аліментів на утримання сина,
здійснивши стягнення аліментів за
попередні три роки, передуючи часу
звернення до суду про стягнення
аліментів, тобто з 15 листопада 2010 року,
оскільки у судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт того що
позивачка немала змоги звернутись до
суду із позовом про стягнення
аліментів на утримання сина, раніше, що
відповідачем вчинялись дії які
здійснили останній перешкоду у
зверненні до суду для стягнення
аліментів на утримання сина, оскільки
відповідач має постійне місце роботи,
та мешкання. Надана розписка від 17
вересня 2009 року терміном на один рік є
підтвердженням тільки того, що між
позивачем і відповідачем мала місце
домовленість до 17 вересня 2010 року, як з
питання аліментів так і житлового
питання. На думку суду, позивачкою не
надано доказів ухилення відповідачем
від сплати аліментів за 2010-2013 роки.
Пояснення свідка ОСОБА_8 про відмову
позивача надавати допомогу не
позбавляло права позивачки звернутися
до компетентних органів для вирішення
цього питання та питання виїзду дитини
за межі України,як щоб відповідач
добровільно не надавав дозвілу. Тому
суд вважає, позовні вимоги такими що
підлягають частковому задоволенню, та
стягненню аліментів з відповідача в
розмірі 1/4 частини його заробітку
/доходу/ на користь позивачки в справі
починаючи стягнення аліментів з
відповідача з моменту звернення
позивачки до суду а саме з 19 листопада
2013 року.

На підставі викладеного і у
відповідності зі ст.180-182 Сімейного
Кодексу України і ст. 10,11,60, 212-214, ч.1 п.1
ст.367 ЦПК України, - суд,

В И Р І Ш И В ;

Позов задовольнити частково і
стягувати аліменти з ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2. уродженця м Кривого Рогу ,
на користь ОСОБА_5 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки
заробітку (доходу) відповідача, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на місяць, а в іншій частині позовних
вимог,- відмовити.

Стягнення аліментів з ОСОБА_6 почати з 19
листопада 2013 року, і стягувати
щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_6 судовий збір у сумі, -
243 гривні 60 копійок.

Рішення підлягає негайному виконанню,
в частині платежу аліментів за один
місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
виготовлення повного тексту цього
рішення суду. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. І. Тимошенко