Номер провадження 22-ц/775/2257/2014
Головуючий в 1 інстанції Cкляров В.В.
Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючог судді Дундар І.О.

суддів Янчук Т.О., Мірута О.А.

при секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом органу опіки та
піклування виконкому Краматорської
міської ради, що діє в інтересах
малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа притулок для дітей служби у
справах дітей Краматорської міської
ради про звільнення від обов»язків
опікуна

за апеляційною скаргою органу опіки та
піклування виконкому Краматорської
міської ради

на рішення Краматорського міського
суду Донецької області від 31 січня 2014
року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 31 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог органу
опіки та піклування виконкому
Краматорської міської ради діючих в
інтересах малолітніх ОСОБА_4, 2008 року
народження та ОСОБА_2, 2005 року
народження до ОСОБА_3 про звільнення
від обов»язків опікуна відмовлено.

З рішенням суду не погодився орган
опіки та піклування виконкому
Краматорської міської ради, подали
апеляційну скаргу, в якій просили
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог,
оскільки суд неповно з»ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, мало місце
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, а саме, мотивуючи
рішення суд вказує на те, що записи з
щоденника ОСОБА_2 зроблені дитиною
наодинці без участі дорослих, але не
вказує на підставі чого прийшов до
такого висновку, робить невірний
висновок зазначаючи, що органом
слідства не встановлена винуватість
відповідачки та сам факт в побитті нею
ОСОБА_2, бере до уваги лист благодійного
фонду, вважаючи його належним доказом,
а висновки установ та закладів, на які
покладені обов»язки з захисту прав
дітей безпідставно визнає не
об»єктивними, не вважає доведеним факт
нанесення тілесних ушкоджень дитині,
помилково припускає, що інтернат
зацікавлений в відібранні дітей, так як
від їх кількості залежить
фінансування, не відображає пояснення
відповідача щодо виникнення тілесних
ушкоджень, не встановлює внаслідок
чиїх дій дитина отримала крововиливи
на шкірі лівої ушної раковини, не надає
належної оцінки щодо невиконання
відповідачем обов»язку забезпечення
підопічному лікування.

В судовому засіданні представники
органу опіки та піклування виконкому
Краматорської міської ради Кейс Г.В. та
Титаренко І.М., представник третьої
особи притулку для дітей служби у
справах дітей Краматорської міської
ради Савченко О.В. підтримали доводи
апеляційної скарги, просили
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, її представник
ОСОБА_8, прокурор Голубнича О.О.
заперечували проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з»явилися, дослідивши
матеріали цивільної справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено, що дії
опікуна ОСОБА_3 складають загрозу життю
та здоров»ю дітей, органом досудового
слідства не встановлена навіть
винуватість відповідачки та сам факт в
побитті нею ОСОБА_2, у відношенні
ОСОБА_4, його права опікуном навіть не
порушались.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням виконкому Краматорської
міської ради від 06 травня 2009 року № 298
та № 299, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 наданий статус дітей,
позбавлених батьківського піклування,
рішенням Дружківської міської ради від
03 вересня 2009 року № 492 ОСОБА_3
призначена опікуном малолітніх ОСОБА_1
та ОСОБА_2 За висновком СМЕ № 419 від 23
листопада 2013 року на тілі ОСОБА_2
відобразились сліди не менш трьох
травмуючих впливів, по факту
спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень
слідство триває, винуватість ОСОБА_3 в
спричинені дитині тілесних ушкоджень
слідчими органами не доведена. Згідно
двох психологічних висновків з
школи-інтернату № 18 (без дати і
вказівки, за який період було
обстеження) та притулку дітей
Краматорської міської ради від 30 січня
2014 року ОСОБА_2 не висказує любові і
бажання повернутися в сім»ю ОСОБА_3. З
ОСОБА_2 Серафімов обстеження навіть не
проводилось. Фонд «Спасіння»
характеризує ОСОБА_3 позитивно і
висловлює думку, що дітям в родині
буде краще. В записах з щоденника, які
ОСОБА_2 писав наодинці, без участі
дорослих, він сумує за сім»єю, любить
її, хоче повернутися додому.

Звертаючись до суду з даним позовом,
орган опіки та піклування виконкому
Краматорської міської ради посилався
на ст.ст.64, 67, 75 ЦК України, ст.247 СК
України (арк..спр.1-3), враховуючи те, що
ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_2 тілесні
ушкодження.

На підставі ч.3 ст.75 ЦК України за заявою
органу опіки та піклування суд може
звільнити особу від повноважень
опікуна або піклувальника у разі
невиконання нею своїх обов'язків,
порушення прав підопічного, а також у
разі поміщення підопічного до
навчального закладу, закладу охорони
здоров'я або закладу соціального
захисту, ст.64 - опікуном або
піклувальником не може бути фізична
особа: поведінка та інтереси якої
суперечать інтересам фізичної особи,
яка потребує опіки або піклування, ст.67
- опікун зобов'язаний дбати про
підопічного, про створення йому
необхідних побутових умов,
забезпечення його доглядом та
лікуванням. Опікун малолітньої особи
зобов'язаний дбати про її виховання,
навчання та розвиток.

Згідно ст.10 Закону України «Про охорону
дитинства» від 26 квітня 2001 року №402-III
кожній дитині гарантується право на
свободу, особисту недоторканність та
захист гідності. Дисципліна і порядок у
сім'ї, навчальних та інших дитячих
закладах мають забезпечуватися на
принципах, що грунтуються на
взаємоповазі, справедливості і
виключають приниження честі та
гідності дитини, ст.12 - батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за порушення прав і
обмеження законних інтересів дитини на
охорону здоров'я, фізичний і духовний
розвиток, навчання, невиконання та
ухилення від виконання батьківських
обов'язків відповідно до закону. У разі
відмови від надання дитині
необхідної медичної допомоги, якщо це
загрожує її здоров'ю, батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність згідно з законом.
Медичні працівники у разі критичного
стану здоров'я дитини, який потребує
термінового медичного втручання,
зобов'язані попередити батьків або
осіб, які їх замінюють, про
відповідальність за залишення дитини в
небезпеці.

З матеріалів справи, дійсно вбачається,
що у ОСОБА_2 19 листопада 2013 року

виявлені численні садна, підшкірні
гематоми лівої вушної раковини і
сідниць (арк..спр.14, 15).

Докази спричинення даних тілесних
ушкоджень відповідачем - відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_3 не виконала обов»язок щодо
лікування дитини необґрунтовані.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з положень ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позовна заява не містила таких підстав
позову як незабезпечення лікування
підопічного, дані обставини судом не
досліджувались, докази з цього приводу
не надавались.

Навпаки в судовому засіданні
встановлено, що відповідач проводила
обстеження дітей в медичних закладах.

В іншій частині доводи апеляційної
скарги стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду
відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Виходячи з вказаної норми закону,
до компетенції суду апеляційної
інстанції не входять повноваження щодо
переоцінки доказів, досліджених судом
першої інстанції з додержанням
встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача
про неправильну оцінку досліджених
судом першої інстанції доказів є
необґрунтованими. Нових доказів, які б
давали підстави для задоволенні
позовних вимог, у дослідженні яких
судом першої інстанції було
неправомірно відмовлено або їх
неподання було зумовлено поважними
причинами, позивачем не надано.

За таких підстав суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в
задоволенні позову.

Суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував обставини справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

Рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому апеляційний суд на підставі
ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу органу опіки та
піклування виконкому Краматорської
міської ради відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 31 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: