Номер провадження 22-ц/775/3641/2014
Головуючий у 1 інстанції Трофименко
Л.Р. Доповідач Біляєва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Папоян В.В., Мальованого
Ю.М.,

при секретарі Саєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом Донецького юридичного
інституту Міністерства внутрішніх
справ України до ОСОБА_1, третя особа
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області, про відшкодування вартості
навчання у зв'язку з достроковим
звільненням з органів внутрішніх справ
України за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
в інтересах якого діє ОСОБА_2, на
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 лютого 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що
пославшись на постанову Кабінету
Міністрів України від 01 березня 2007 року
№ 313 та наказ Міністерства внутрішніх
справ України від 04 травня 2007 року № 150,
суд не перевірив чинність нормативних
актів і не зважив на те, що на момент
укладення між сторонами договору наказ
Міністерства внутрішніх справ України
№ 150, який виданий 14 травня 2007 року, не
містив п. 3.3.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу з наведених у ній
мотивів.

Представник Донецького юридичного
інституту Міністерства внутрішніх
справ України Григоренко О.Г. та
представник Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області Дробишева І.В.
просили відхилити апеляційну скаргу,
рішення залишити без змін.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом установлено і це підтверджується
матеріалами справи, що згідно з
наказом Донецького юридичного
інституту Луганського державного
університету внутрішніх справ, на
даний час Донецького юридичного
інституту Міністерства внутрішніх
справ України, № 129 о/с від 28 липня 2007
року ОСОБА_1 зараховано курсантом 1
курсу за напрямом підготовки
"Правознавство" (ас. 6).

01 вересня 2010 року між Донецьким
юридичним інститутом Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.О.Дідоренка, Головним
управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області та
ОСОБА_1 укладено договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України
(далі - Договір) (ас. 7-8).

Відповідно до п. 2.3.6. Договору ОСОБА_1
зобов'язується у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченню
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з його утриманням під час
навчання в інституті згідно із
затвердженим розрахунком.

У зв'язку із закінченням навчання 18
червня 2011 року ОСОБА_1 відрахований зі
складу курсантів та відряджений для
подальшого проходження служби у
розпорядження ГУМВС України в
Донецькій області.

Відповідно до наказу ГУМВС України в
Донецькій області № 238 о/с від 25 червня
2012 року ОСОБА_1 звільнений з органів
внутрішніх справ за пунктом 64"є" (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з
обґрунтованості позову, оскільки
відповідач, в порушення умов договору,
звільнився з органів внутрішніх справ
протягом трьох років після закінчення
навчального закладу, а тому повинний
відшкодувати витрати, понесені на його
навчання.

Колегія суддів апеляційної інстанції з
висновком суду погоджується, так як він
відповідає вимогам закону та фактичним
обставинам справи.

Підстави та порядок відшкодування
витрат, пов'язаних з утриманням
курсантів у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
врегульовані Законом України від 20
грудня 1990 року N 565-XII "Про міліцію" (далі -
Закон N 565-XII) та постановою Кабінету
Міністрів України від 1 березня 2007 року
N 313, якою затверджено Порядок
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України (далі -
Порядок).

Відповідно до вимог статті 18 цього
Закону підготовка фахівців у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України за державним
замовленням здійснюється на підставі
договору про навчання, який
укладається між навчальним закладом,
головним управлінням, управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим, області,
місті Києві або Севастополі чи на
транспорті та особою, яка навчається.
Типову форму договору затверджує
Міністерство внутрішніх справ України
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері освіти і
науки.

Згідно положень частини сьомої цієї
статті, яка кореспондується з пунктом
першим Порядку, курсанти вищих
навчальних закладів Міністерства
внутрішніх справ України, у разі
дострокового розірвання договору
через небажання продовжувати навчання
або через недисциплінованість чи в
разі відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Виходячи з положень зазначених
нормативних актів та встановлених у
справі обставин, суд попередньої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що відповідач повинний
відшкодувати витрати, пов'язані з його
навчанням у вищому навчальному закладі
МВС України, так як він звільнився з
органів внутрішніх справ за пунктом
64"є" (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ протягом трьох років
після закінчення вузу.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 2012 року № 66 були внесені
відповідні зміни і доповнення до
Порядку відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України. Зокрема у
пункт 1, яким визначено механізм
відшкодування особами, які навчалися
за державним замовленням у вищих
навчальних закладах МВС (далі - особи),
витрат, пов'язаних з їх утриманням у
таких закладах, у разі:

1) дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС (через
небажання продовжувати навчання або
недисциплінованість;

2) відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу органів внутрішніх справ після
закінчення навчального закладу;

3) звільнення осіб начальницького
складу органів внутрішніх справ із
служби протягом трьох років після
закінчення навчального закладу за
власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 14 травня 2007 року № 150,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 29 травня 2007 р. за № 547/13814,
затверджено Типовий договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України. Помилкове
зазначення у рішенні дати цього наказу
"04 травня 2007 року" на правильність
висновків суду про покладення на
відповідача обов'язку відшкодувати
витрати, пов'язані з його навчанням у
вищому навчальному закладі МВС
України, не впливають.

На час звільнення ОСОБА_1 (червень 2012
року) вказаний наказ діяв із змінами і
доповненнями, внесеними наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 21 березня 2012 року № 221, зокрема
передбачав відшкодування витрат,
пов'язаних з утриманням у вищому
навчальному закладі МВС, у разі
звільнення протягом трьох років після
закінчення навчального закладу за
порушення дисципліни.

Питання про відшкодування витрат,
пов'язаних з утриманням осіб, які
навчалися за державним замовленням у
вищих навчальних закладах МВС, у таких
закладах, повинне вирішуватись на
підставі нормативно-правових актів,
чинних на час звільнення.

Відтак доводи скарги, що відповідач,
який навчався за державним
замовленням, не повинен відшкодовувати
витрати, пов'язані з його утриманням у
вищому навчальному закладі МВС, з тих
підстав, що укладений між сторонами
договір не містить п. 3.3, відхиляються
апеляційним судом.

Ураховуючи, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
застосував до них відповідні норми
матеріального права, оцінив докази з
додержанням вимог ст. 212 ЦПК України,
апеляційний суд на підставі ст. 308 ЦПК
України відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 лютого 2014 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий Судді