Справа № 350/166/14-ц
Провадження № 22-ц/779/868/2014
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник
О.В.,

з участю: ОСОБА_2
та його представника - ОСОБА_3;

ОСОБА_4 та її
представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу
Рожнятівського районного суду від 24
лютого 2014 року -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рожнятівського районного суду
від 24 лютого 2014 року відмовлено в
задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення Рожнятівського районного суду
від 02 липня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа опікунська рада
Рожнятівської РДА про визначення місця
проживання дитини.

Не погоджуючись із даною ухвалою,
представник ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, у якій не погоджується із
висновком суду про те, що наявність
висновку органу опіки і піклування від
13.01.2014 року не є новоявленою обставиною.
Апелянт вказує на те, що доцільність
визначення постійного місця
проживання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
батьком була встановлена висновком
органу опіки і піклування 13.01.2014 року, і
це, на думку апелянта, вказує на
підстави для задоволення зустрічного
позову ОСОБА_2 в частині визначення
місця постійного проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_6 і є
підставою для перегляду судового
рішення. Посилаючись на незаконність
та необґрунтованість оскарженої
ухвали суду, просила її скасувати, а
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
та його представник апеляційну скаргу
підтримали з мотивів, наведених у ній.
ОСОБА_2, зокрема, зазначив, що син
ОСОБА_6, якому виповнилось 12 років,
незважаючи на судове рішення,
продовжує проживати з ним. Тому він
вважає, що місце проживання дочки
ОСОБА_7, 2007 року народження, доцільно
було б визначити з ним. Тоді була б
можливість дітям проживати разом.

ОСОБА_4 та його представник доводи
апеляційної скарги заперечили. ОСОБА_4,
зокрема, зазначила, що в даний час з
дочкою проживає у Чернівецькій
області, що сина ОСОБА_6 з вини бувшого
чоловіка не змогла забрати з собою.
Вважає, що правових підстав для
перегляду судового рішення від 02 липня
2012 року немає. Тому просить ухвалу суду
першої інстанції в даній справі
залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні заяви
про перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, суд
прийшов до висновку, що та обставина, на
яку посилається заявник, а саме те, що
висновком органу опіки та піклування
від 13.01.2014 року встановлено доцільність
визначення постійного місця
проживання сина ОСОБА_6 з батьком, не є
нововиявленою обставиною, а є новим
письмовим доказом, який був здобутий
заявником після винесення рішення суду
і вступу його в законну силу.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів. Адже, зі змісту п.1 ч.2 ст.
361 ЦПК вбачається, що підставами для
перегляду рішення суду у зв'язку з
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі заявникові, тобто
обставини, які існували на момент
вирішення справи, але з різних причин
не були відомі заявникові.

У п.7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року
наголошується, що обставини, які
відповідно до пункту 1 частини другої
статті 361 ЦПК України є підставою для
перегляду судового рішення, це
юридичні факти, які існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, повинні бути
істотними, тобто такими, що могли
вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Отже, процедурою скасування
остаточного судового рішення у зв'язку
із нововиявленою обставиною
передбачено наявність доказу, який
раніше не міг бути відомий, однак міг би
призвести до іншого результату
судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Рожнятівського районного
суду від 02.07.2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду від 04.10.2012
року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задоволено та
постановлено розірвати шлюб, укладений
між ними 18.01.2011 року, а неповнолітніх
дітей - доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, постановлено
залишити проживати з матір'ю - ОСОБА_4
Цим же рішенням відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа опікунська рада
Рожнятівської РДА про визначення місця
проживання дитини (а.с.66-69,112-114). Дане
рішення суду набрало законної сили
04.10.2012 року.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
та його представник не заперечували, що
суд першої інстанції, постановляючи
02.07.2012 року рішення про визначення
місця проживання обох неповнолітніх
дітей з їх матір'ю - ОСОБА_4 враховував
відсутність у батька постійного місця
роботи та інші важливі обставини. З
того часу обставини змінились. Однак,
той факт, що у висновку органу опіки і
піклування, виданому 13.01.2014 року, тобто
після ухвалення згаданого судового
рішення, вказується на доцільність
визначення місця проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_6 з батьком,
не являється нововиявленою обставиною.
Тому вона не може бути правовою
підставою для перегляду ухваленого в
даній справі судового рішення від
02.07.2012 року.

Названа обставина є новою. І з цього
приводу ОСОБА_2 вправі з дотриманням
встановлених процесуальним законом
правил підсудності подати за місцем
проживання відповідачки новий позов
про визначення місця проживання
неповнолітніх дітей.

Приймаючи до уваги вище викладене,
колегія суддів вважає, що оскаржена
ухвала є законною і обґрунтованою.
Доводи апелянта висновків суду першої
інстанції не спростовують. Тому
підстав для скасування оскарженої
ухвали немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 218; 307, 312-315, 317, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
відхилити, а ухвалу Рожнятівського
районного суду від 24 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М. Васильковський

О.Є. Меленко