АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанського А. Д.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Собчук І.Ю.

за участю: ОСОБА_1, її представника
ОСОБА_2, Спенул О.М. - представника
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради, Служби в справах дітей
Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 -
представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради, треті особи
на стороні відповідача Служба в
справах дітей Чернівецької міської
ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним і
скасування рішення органу місцевого
самоврядування, за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради на
рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и
л а :

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_6
звернувся до суду з позовом про
визнання незаконним і скасування
рішення органу місцевого
самоврядування до Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради, де
третіми особами на стороні відповідача
є Служба в справах дітей Чернівецької
міської ради, ОСОБА_1.

22-ц/794/531/14 р.
Головуючий у 1-й інстанції
Чебан В.М.

категорія 57
Доповідач
Галичанський А.Д.

Посилався на те, що рішенням
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради від 22.10.2013 № 580/18 вирішено
надати суду висновок щодо доцільності
позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав
по відношенню до його малолітньої
дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з
тим, що він ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.
Вважав, що вказане рішення є
протиправним, незаконним і таким, що
підлягає скасуванню. Оскаржуване
рішення прийнято з використанням
повноваження не з тією метою, з якою це
повноваження надавалося виконкому
Чернівецької міської ради, воно є
необґрунтованим, тобто прийнято без
урахування тих обставин, які мають
значення для прийняття рішення, воно є
упередженим, недобросовісним і не
розсудливим. Вказане рішення прийнято
без дотримання необхідного балансу між
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів осіб і цілей, на
досягнення яких воно спрямоване.
Зазначав, що позбавлення батьківських
прав не може сприяти розвиткові
сімейного зв'язку і забезпечувати
правовий та соціальний захист дитини з
метою її інтегрування в сімґю. Однак,
приймаючи оскаржуване рішення
виконком Чернівецької міської ради,
вчинив так, щоб значно послабити
існуючий сімейний зв'язок між батьком
та малолітньою дитиною, що не може
вважатися необхідним у демократичному
суспільстві за наявних фактичних
обставин справи.

Просив визнати незаконним і
скасувати п.1.3 рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради від
22.10.2013 № 580/18, яким вирішено надати суду
висновок щодо доцільності позбавлення
його батьківських прав по відношенню
до його малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з ухиленням від
виконання ним своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Рішенням Шевченківського
районного суду м.Чернівці від 30 січня
2014 року вищезазначений позов
задоволено. Визнано незаконним і
скасовано п.1.3 рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради від
22.10.2013 року № 580/18, яким вирішено надати
суду висновок щодо доцільності
позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав
по відношенню до його малолітньої
дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з
тим, що він ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1
просить скасувати вищезазначене
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин
справи, невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, ухвалене з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт
Виконавчий комітетт Чернівецької
міської просить скасувати
вищезазначене рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин
справи, невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, ухвалене з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених
в суді першої інстанції вважає, що
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що батьком
малолітнього ОСОБА_7 є позивач ОСОБА_6
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розірвали шлюб 15 липня
2009 року.

Згідно рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 27 жовтня 2010
року апеляційну скаргу ОСОБА_6
задоволено частково. Рішення
Садгірського районного суду
м.Чернівці від 01 березня 2010 року в
частині визначення розміру аліментів
змінено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 400 грн.
щомісяця, до досягнення дитиною
повноліття, а також стягнуто з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_8 аліменти на її
утримання в розмірі 200 грн. щомісяця, до
досягнення дитиною 3-річного віку.
Заборгованість по виконанню вказаного
рішення за виконавчим листом № 2-37/10 від
13.01.2011 р., виданим Садгірським районним
судом м.Чернівці, станом на 19.09.2013 р.
складає 18250 грн.

Встановлено, що ОСОБА_6, як батько
малолітньої дитини ОСОБА_7, протягом
2011-2013 років частково виконував свої
аліментні зобов'язання. Під час
розгляду справи в судовому засіданні
позивач сплатив 4000 грн. в рахунок
погашення заборгованості по сплаті
аліментів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є
інвалідом третьої групи, йому
протипоказана важка фізична праця та
вібрація, рекомендовано легкий труд
без тривалих статно-динамічних
навантажень. Низка наявних в
матеріалах справи доказів свідчать про
хворобливий стан здоров'я позивача.

Встановлено, що на утриманні ОСОБА_6
перебуває ще одна малолітня дитина -
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 22.10.2013 №
580/18 «Про надання висновків органу
опіки та піклування щодо доцільності
позбавлення батьківських прав
громадян» вирішено надати суду
висновки щодо доцільності позбавлення
батьківських прав ОСОБА_6 - батька
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
зв'язку з тим, що він ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування від 24.10.2013 року № 01/02-24/1058
«Про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_6» орган опіки
та піклування виконавчого комітету
Чернівецької міської ради з метою
соціального захисту інтересів
малолітнього визнав за доцільне
позбавити батьківських прав позивача
по відношенню до його малолітнього
сина.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення є передчасним,
необґрунтованим та, відповідно,
незаконним і з урахуванням винної
поведінки позивача, його ставлення до
дитини, наявності певних перешкод у
спілкуванні з дитиною, а також того, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, який не відповідає
інтересам дитини, воно підлягає
скасуванню.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.21 ЦК України суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси. Суд визнає незаконним та
скасовує нормативно-правовий акт
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Відповідно до частин 4, 5, 6 ст.19 СК
України при розгляді судом спорів щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини, місця проживання дитини,
позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Аналіз вищезазначених норм чинного
законодавства свідчить про те, що
висновок щодо доцільності позбавлення
батьківських прав органом опіки і
піклування подається до суду,
відповідно до вимог норм права, у разі
розгляду спору про позбавлення
батьківських прав, як доказ у справі,
який оцінюється судом за правилами
оцінки доказів, передбаченими ст.212 ЦПК
України та з яким суд може не
погодитися. В разі розгляду справи про
позбавлення батьківських прав судом
ОСОБА_6, на спростування обставин,
викладених у вищевказаному висновку
органу опіки і піклування, також
вправі буде в порядку ст.27 КПК України
подавати докази.

В зв'язку з викладеним, рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради від 22.10.2013 № 580/18 «Про
надання висновків органу опіки та
піклування щодо доцільності
позбавлення батьківських прав
громадян» не суперечить актам
цивільного законодавства і не порушує
цивільні права або інтереси позивача,
тому в позові ОСОБА_6 до Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради,
треті особи на стороні відповідача
Служба в справах дітей Чернівецької
міської ради, ОСОБА_1 про визнання
незаконним і скасування рішення органу
місцевого самоврядування слід
відмовити.

Вищезазначених обставин та норм
матеріального права суд першої
інстанції при ухваленні рішення до
уваги не взяв, що відповідно до п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для його
скасування та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 30 січня 2014 року
скасувати.

В позові ОСОБА_6 до Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради,
треті особи на стороні відповідача
Служба в справах дітей Чернівецької
міської ради, ОСОБА_1 про визнання
незаконним і скасування рішення органу
місцевого самоврядування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: