Провадження № 2/522/2079/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко
Н.А.

при секретарі Довгань
Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України" в
особі його філії - Одеське обласне
управління до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення боргу за кредитним договором
;

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2011 року ПАТ „Державний
ощадний банк України" в особі його
філії - Одеське обласне управління АТ
„Ощадбанк" звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в
солідарному порядку заборгованості за
укладеним 27.02.2007 року між відкритим
акціонерним товариством „Державний
ощадний банк України", назва якого
згодом була змінена на публічне
акціонерне товариство „Державний
ощадний банк України", і ОСОБА_1
кредитним договором № 1238-н, в
забезпечення виконання якого 27.02.2007
року між ВАТ „Державний ощадний банк
України" (ПАТ „Державний ощадний банк
України") і ОСОБА_2 був укладений
договір поруки № 1 до кредитного
договору № 1238-н від 27.02.2007 року, - у
загальному розмірі 190 092,27 грн.,
мотивуючи свої позовні вимоги
невиконанням відповідачами своїх
зобов'язань що, випливають з умов
вищевказаних кредитного договору та
договору поруки (а.с.3-6).

В липні 2013 року позивач подав
адресовану суду свою письмову заяву
про уточнення розміру позовних вимог
за вих.№ 18-12/6182 від 08.07.2013 року, згідно з
якою остаточно вимагає стягнути з
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором № 1238-н від 27.02.2007
року, забезпеченим договором поруки № 1
від 27.02.2007 року до кредитного договору
№ 1238-н від 27.02.2007 року, у загальному
розмірі 249 635,42 грн., з яких :
заборгованість по кредиту - 138 468,61 грн. ;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 43 691,40 грн. ; пеня
за несвоєчасне погашення кредиту -
51 910,15 грн. ; пеня за несвоєчасну
сплату процентів за користування
кредитом - 15 565,26 грн. (а.с.101-102).

Представник позивача - Боднар М.О.
просив розглянути справу без участі
представника позивача та задовольнити
позов у повному обсязі, про що подав
адресовану суду свою письмову заяву,
яка приєднана судом до матеріалів
справи.

Відповідач ОСОБА_2 просив розглянути
справу без його участі та відмовити у
задоволені позовних вимог позивача в
частині пред'явлених до нього позовних
вимог.

Направлена судом судова повістка
відповідачу ОСОБА_1, за адресою його
місця проживання, зареєстрованою у
встановленому законом порядку, була в
черговий раз повернута судові з
поміткою почти про те, що останній не
з'являється на пошту для отримання
судової повістки за залишеними для
нього повідомленнями пошти, що, на
думку суду, свідчить про те, що
відповідач зловживає своїми
процесуальними правами та обов'язками,
а також ухиляється від отримання
судової повістки та явки до суду, чим
створює штучну тяганину у справі.

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України визначає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а ч.1 ст.530 ЦК
України встановлює, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін)..

Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом установлено, що згідно з
кредитним договором № 1238-н від 27.02.2007
року відкрите акціонерне товариство
„Державний ощадний банк України",
назва якого згодом змінена на публічне
акціонерне товариство „Державний
ощадний банк України, надало ОСОБА_1
кредит в сумі 2233550,00 грн. для здійснення
оплати за автомобіль БАЗ А-079.23, 2007 року
випуску, на строк користування 60
місяців, із сплатою процентів за
користування кредитними коштами за
процентною ставкою у розмірі 17 % річних,
з погашенням кредиту та внесенням
плати за користування кредитом шляхом
внесення щомісячних платежів в
терміни, розмірі та на умовах, що
встановлені цим договором, з датою
остаточного повернення кредиту та усіх
нарахувань за ним - 27.02.2012 року.

У відповідності до п.1.4.1. вказаного
кредитного договору, в забезпечення
виконання умов цього договору, 05.03.2007
року між позивачем як
заставодержателем та відповідачем
ОСОБА_1 як заставодавцем був укладений
договір застави транспортного засобу,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за р.№ 1183, за умовами
якого предметом застави є автомобіль
типу пасажирський автобус, марки БАЗ
А079.23, 2007 року випуску, реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1, що належить
заставодавцю на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу сері
НОМЕР_4, виданого РЕВ-2 м.Одеси при УДАІ
ГУМВС України в Одеській області 16.02.2007
року, заставна вартість якого
сторонами визначена в 263000,00 грн.

У відповідності до п.4.1.1. цього
кредитного договору, за порушення
взятих на себе зобов'язань по
поверненню основної суми кредиту,
своєчасної сплати відсотків за
користування кредитом, комісійних
винагород позичальник зобов'язується
сплатити на користь банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
на період, за який сплачується пеня, від
суми платежу, за кожний день
прострочення.

Згідно п.п.2.3., 3.2.3., 3.3.6. цього кредитного
договору, у випадку невиконання або
неналежного виконання позичальником
будь-яких зобов'язань за цим договором,
банк має право дострокове стягнути
кредит та суму нарахованих відсотків
та інших платежів, що підлягають
сплаті, а позичальник зобов'язаний
здійснити таке дострокове погашення
кредиту з одночасною сплатою відсотків
за фактичний час користування
кредитними ресурсами, комісійних
винагород та/або пені.

Станом на 03.07.2013 року заборгованість
ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором
склала 249635,42 грн., з яких :
заборгованість по кредиту - 138468,61 грн. ;
прострочені проценти за користування
кредитом за період з 01.06.2008 року по
03.07.2013 року - 43691,40 грн. ; пеня за
несвоєчасне погашення кредиту за
період з 03.07.2012 року по 03.07.2013 року - 51910,15
грн. ; пеня за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом за
період з 03.07.2012 року по 03.07.2013 року - 15565,26
грн.

З огляду на наведене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги позивача в
частині вимог до відповідача ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в
частині вимог до відповідача ОСОБА_2,
суд виходить з наступного.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги до
ОСОБА_2, позивач вказує, що наданий
ОСОБА_1 кредит забезпечений порукою
ОСОБА_2, про що 27.02.2007 року між позивачем
і поручителем ОСОБА_2 був укладений
договір поруки № 1 до кредитного
договору № 1238-н від 27.02.2007 року, та що
згідно з п.п.1.1., 3.1. цього договору
поруки поручитель та боржник несуть
солідарну відповідальність у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором, а також поручитель
відповідає по зобов'язаннях за
вказаним кредитним договором перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник.

Однак під час судового розгляду даної
справи відповідач ОСОБА_2 стверджував,
що згаданий договір поруки не укладав з
позивачем, не підписував цей договір і
не знав про існування цього договору,
тому ніяких зобов'язань перед
позивачем не має, у зв'язку з чим 03.10.2013
року подав адресовану суду свою
письмову заяву про призначення у даній
справі судової почеркознавчої
експертизи (а.с.59, 117).

Ухвалою суду від 03.10.2013 року у даній
справі було призначено судову
почеркознавчу експертизу, проведення
якої було доручено Одеському
науково-дослідному інституту судових
експертиз, а на вирішення цієї
експертизи було поставлене наступне
питання : Чи виконані підписи від імені
поручителя ОСОБА_2 в договорі поруки № 1
від 27.02.2007 року до кредитного договору
№ 1238-н від 27.02.2007 року, а саме в графі
„підпис Поручителя", особисто ОСОБА_2
або іншою особою ?

Крім того, згаданою ухвалою суд,
по-перше, зобов'язав позивача надати
експерту оригінал договору поруки № 1
від 27.02.2007 року до кредитного договору
№ 1238-н від 27.02.2007 року та зобов'язав
відповідача ОСОБА_2 надати експерту у
якості порівняльного матеріалу
будь-які офіційні документи за 2006 - 2007
р.р., у яких міститься його особистий
підпис, виконаний у вказаний період
часу ; по-друге, роз'яснив сторонам про
необхідність подання експерту
матеріалів і документів та про
необхідність іншої участі в
експертизі, якщо без цього провести
експертизу неможливо ; і, по-третє,
роз'яснив сторонам передбачені ч.1 ст.146
ЦПК України наслідки ухиленні від
участі в експертизі, а саме, що у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд, залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

15.11.2013 року до суду надійшло
клопотання експерта ОНДІСЕ про надання
додаткових матеріалів, необхідних для
проведення судово-почеркознавчої
експертизи за матеріалами даної
справи, а саме : оригіналу договору
поруки № 1 від 27.02.2007 року до кредитного
договору № 1238-н від 27.02.2007 року,
укладеного між ВАТ „Державний ощадний
банк України" та ОСОБА_2; вільних
зразків підписів ОСОБА_2 в оригіналах
різних документів, максимально
наближених за часом виконання до
досліджуваного документу (2006-2007р.р.),
засвідчені особисто ним). Копії цього
клопотання були отримані в суді
представником позивача і відповідачем
ОСОБА_2 20.11.2013 року.

На виконання цього клопотання
відповідачем ОСОБА_2 було надано суду
оригінал квитанції від 25.07.2006 року про
сплату за оренду маршруту, яка містить
його особистий підпис, а також надано
адресовану суду письмову заяву про те,
що в нього не має будь-яких інших
документів, які містять його підпис.

21.11.2013 року вищевказані заява ОСОБА_2 та
надана ним суду квитанція від 25.07.2006
року про сплату за оренду маршруту були
направлені судом до ОНДІСЕ.

Однак 17.01.2014 року на адресу суду
надійшло повідомлення № 5614/02 про
неможливість надання експертного
висновку, складене 27.12.2013 року
експертом ОНДІСЕ ОСОБА_7, разом
матеріалами даної справи. При цьому, в
цьому повідомленні експерта № 5614/02 від
27.12.2013 року зазначено, що матеріали
справи повертаються без надання
експертного висновку у зв'язку з тим, що
у встановлений законом термін оригінал
договору поруки № 1 від 27.02.2007 року до
кредитного договору № 1238-н від 27.02.2007
року не був наданий, та вільні зразки
підпису ОСОБА_2 для проведення
порівняльного дослідження у достатній
кількості не надійшли.

З огляду на наведене, суд доходить
висновку, що позивач не довів в суді той
факт, що 27.02.2007 року між ним ї
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
договір поруки № 1 до кредитного
договору № 1238-н від 27.02.2007 року, як цього
вимагає ст.60 ЦПК України.

Таким чином, позовні вимоги позивача в
частині вимог до відповідача ОСОБА_2 не
підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
в частині вимог до відповідача ОСОБА_1,
суд стягує з останнього на користь
позивача понесені ним і документально
підтверджені судові витрати в сумі 1820,00
грн., з яких : витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору, - 1700,00 грн. ;
витрати, пов'язані з оплатою витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, - 120,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.526, 527, 530, 611, 612, 623-625, 1048-1050,1054 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов публічного акціонерного
товариства „Державний ощадний банк
України" в особі його філії - Одеське
обласного управління задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
НОМЕР_5, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області 27.02.2007 року,
ІПН : НОМЕР_3, що зареєстрований за
адресою : АДРЕСА_1) на користь
публічного акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України" в
особі його філії - Одеського обласного
управління (адреса місцезнаходження :
65125, м.Одеса, вул.Базарна, буд.17, Код
, МФО 328845, р/р № 0001 в
Одеському облуправлінні АТ „Ощадбанк")
заборгованість за кредитним договором
№ 1238-н від 27.02.2007 року у загальному
розмірі 249635 (двісті сорок дев'ять тисяч
шістсот тридцять п'ять) грн. 42 коп. (з
яких : заборгованість по кредиту - 138468,61
грн. ; прострочені проценти за
користування кредитом за період з
01.06.2008 року по 03.07.2013 року - 43691,40 грн. ;
пеня за несвоєчасне погашення кредиту
за період з 03.07.2012 року по 03.07.2013 року -
51910,15 грн. ; пеня за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом за
період з 03.07.2012 року по 03.07.2013 року - 15565,26
грн.) та судові витрати в сумі 1820 (одна
тисяча вісімсот двадцять) грн. 20 коп.

У задоволенні решти частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Н.А.Ільченко

26.05.2014