Справа №577/1571/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Буток Т. А.Номер провадження
22-ц/788/665/14 Суддя-доповідач - Шевченко В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю., Бойка В. Б.,

при секретарі судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 12 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 12 лютого 2014
року на задоволення вказаних позовних
вимог поділено майно, яке є об'єктом
права спільної сумісної власності
сторін з визнанням за кожним з них
права власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається
з матеріалів справи, сторони,
перебуваючи у фактичних шлюбних
відносинах, з 2002 року проживали однією
сім'єю з батьками позивача у квартирі
АДРЕСА_2; були поєднані спільним
побутом, вели спільне господарство, та
мали сімейні права та обов'язки.

З 17 липня 2009 року по 12 квітня 2013
року вони перебували у зареєстрованому
шлюбі (а. с. 4, 163).

01 вересня 2006 року між ТОВ
«Укрпромбанк», правонаступником якого
є ПАТ «ДельтаБанк», та відповідачкою
укладено кредитний договір, за яким
остання отримала кредит в розмірі 100000
грн. для придбання житла. На
забезпечення цієї угоди банк уклав з
позивачем договір поруки (а. с. 24-25, 36).
Зобов'язання за даним договором у
повному обсязі були виконані
відповідачкою (а. с. 46).

ОСОБА_5, прізвище якої змінилося
на ОСОБА_3, на підставі договору
купівлі-продажу від 28 серпня 2006 року
належить на праві приватної власності
квартира АДРЕСА_3 (а. с. 28).

Під час спільного проживання у
зазначеній квартирі позивач придбав
металопластикові вироби для її
облаштування, уклав від свого імені з
ТВФ «Зурбаган» договір про надання
послуг з кабельного телебачення, які
надавалися з 2006 по 2009 роки (а. с. 122-124, 147,
148).

Фактичне придбання спірної
квартири під час перебування сторін у
фактичних шлюбних відносинах
підтверджується також показаннями
наступних свідків: сусідів батьків
позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7, сусідів по
спірній квартирі ОСОБА_8, ОСОБА_9, а
також ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14

Відповідно ж до ч. 1 ст. 74 СК
України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Пунктами 20, 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» передбачено, що при
застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ
майна осіб, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Таким чином, квартира АДРЕСА_3 є
об'єктом права спільної сумісної
власності, на яку в силу ч. 2 ст. 74 СК
України поширюються положення щодо
права спільної сумісної власності
подружжя.

Поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372
ЦК.

Зокрема, згідно з частиною 1 ст. 70 СК у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

З урахуванням цих даних суд
обгрунтовано задовольнив позов,
ухваливши рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

При цьому суд вірно відхилив пояснення
свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, які спростовуються
іншими, покладеними в основу рішення
доказами, які у своїй сукупності є
взаємодоповнюючими, більш
об'єктивними, логічними та
інформативними щодо взаємовідносин
сторін як до, так і після придбання
спірної квартири.

Заяви відповідачки, на ім'я нотаріуса,
надані суду апеляційної інстанції, у
яких вона вказувала, що не перебувала у
фактичних шлюбних відносинах, колегія
розцінює як її спробу заздалегідь
захистити свої майнові інтереси на
випадок виникнення спору відносно
даної квартири. Висновків суду вони теж
не спростовують і не можуть братися до
уваги.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 12 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього дня на неї
може бути подана касаційна скарга до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -