Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1494/14
Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
01 квітня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
Головуючого: Бондаря М.С.
Суддів: Подліянової Г.С.
При секретарі: Мельник З.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на рішення Заводського
районного суду м .Запоріжжя від 06
лютого 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення
на майно в рахунок погашення
заборгованості за кредитом,
У лютому 2011 року ПАТ «Райффазен Банк
Аваль» звернулося до з позовом до
відповідачів про звернення стягнення
на майно в рахунок погашення
заборгованості за кредитом.
В позові зазначено що, ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" правонаступником якого є
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 11 червня 2007
року уклав кредитний договір та
додаткову угоду від 21 квітня 2009 року
відповідно якого було надано ОСОБА_3
кредит у вигляді не відновлюваної
кредитної лінії у сумі 12 240,00 доларів
США строком до 10 червня 2017 року з
сплатою 13,5 % річних, а позичальник
зобов'язався належним чином
використати та повернути Банку суму
отриманого кредиту, а також сплатити
проценти за користування кредитом,
комісії згідно умов договору та
тарифів кредитора, та виконати всі інші
зобов'язання в порядку та строки,
визначенні договором.
Відповідно до Додаткової угоди № 1
відповідач ОСОБА_3 зобов'язався
щомісячно до 15-го числа кожного місця
повертати кредитні кошти згідно
графіку погашення та здійснити
остаточне погашення кредиту не пізніше
Однак, відповідачем ОСОБА_3 не
виконуються вищезазначені умови, а
саме не здійснюється щомісячна сплата
кредиту, в зв'язку з чим станом на 31.12.2013
р. заборгованість по кредиту становить
9 168,60 дол. США (73 284,62 грн.). з яких
прострочена сума боргу складає 3 054,06
дол. США ( 24 411,10 грн.), а також ним не
виконуються умови щодо сплати
відсотків та станом на 31.12.2013 р.
заборгованість по сплаті відсотків
становить З 360,57 дол. США (26 861,04 грн.),
пеня за невчасну сплату кредиту та
погашення відсотків, становить 125 409,85
В забезпечення виконання відповідачем
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором між кредитором та ОСОБА_5,
ОСОБА_4, укладено Іпотечний договір від
11.06.2007року, згідно якого виконання
зобов'язань за кредитним договором
забезпечено нерухомим майном, а саме:
квартира, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить на праві
спільної часткової власності: ОСОБА_5 ?
частка та ОСОБА_5 12 частка, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло № 72 від 23.01.2007року.
На підставі п. 6.2. вищевказаного
договору позивач, як іпотекодержатель
набуває права звернути стягнення на
предмет іпотеки незалежно від настання
строку виконання основного
зобов'язання, якщо у момент настання
строку виконання зобов'язань за
Кредитним договором вони не будуть
Позивач просить в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 11.06.2007 року у сумі 225 555,51 грн.
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4
Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 06 лютого 2014 року позов
задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 11.06.2007 року та
додаткової угоди від 21.04.2009 року в сумі
255 555,51 грн. звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві приватної часткової
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по ? частини
кожному, шляхом продажу предмету
іпотеки на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження за
ціною, визначеною незалежним експертом
в ході проведення виконавчих дій та
задовольнити за рахунок предмету
іпотеки майнові вимоги ПАТ «Райффазен
Банк Аваль».

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Райффазен Банк Аваль»
судовий збір з кожного по 445,79 грн.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог. заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін. якщо
визнає, що су першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
отримав в ВАТ « Райфайзен Банк Аваль»
правонаступником якого є ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 11 червня 2007
року кредит у розмірі 12 240,00 доларів США
зі сплатою 13,5 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитним договором
з кінцевим терміном повернення 10
червня 2017 року.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику у розмірі та на
умовах, передбачених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 589, ст. 590 ЦК
України у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Аналогічні положення містяться
в ст. 33 Закону України « Про іпотеку».

Згідно зі ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ч. 1 ст.
38 цього Закону, яка передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
будь-якій особі покупцеві.

Також судом встановлено, що у
порядку забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
банк, ОСОБА_4 ОСОБА_5 11 червня 2007 року
уклали договір іпотеки, предметом
якого є нерухоме майно - квартира, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка
належить відповідачам на праві
власності.

Боржник умови кредитного договору
належним чином не виконує не
здійснюється щомісячна сплата кредиту,
в зв'язку з чим станом на 31.12.2013 р.
заборгованість по кредиту становить 9
168,60 дол. США (73 284,62 грн.). з яких:
прострочена сума боргу складає 3 054,06
дол. США ( 24 411,10 грн.), заборгованість по
сплаті відсотків становить З 360,57 дол.
США (26 861,04 грн.), пеня за невчасну сплату
кредиту та погашення відсотків,
становить 125 409,85 гривень, а всього сума
заборгованості складає 255555, 51 грн. ( а.с.
135-136).

Банк направив боржнику та поручителям
вимогу про повернення заборгованості
по кредиту протягом 30 днів з моменту
отримання даної вимоги, яку останні
отримали 27.01.2010 року ( а.с. 124), однак
вимога залишилися без задоволення.

Отже, задовольняючи позовні
вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", суд
першої інстанції обґрунтовано вважав,
що за кредитним договором ОСОБА_3 має
заборгованість із повернення коштів,
відсотків за користування кредитами та
пеню за неналежне виконання своїх
зобов'язань, тому задовольнив позовні
вимоги у повному обсязі, погодившись із
розрахунком заборгованості, наданим
банком, звернув стягнення на предмет
іпотеки, вважаючи за необхідне
реалізувати його шляхом проведення
публічних торгів.

Відповідно до п. 44 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" суди повинні виходити
із того, чи мала дитина право власності
на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України від 25 липня .

2006 р. № 19- 50-556 "Щодо отримання
згоди органів опіки та піклування" для
встановлення факту користування
нерухомим майном нотаріуси
витребовують довідку про реєстрацію
місця проживання або місця перебування
дитини за адресою майна, що
відчужується або заставляється, видану
житлово-експлуатаційною організацією
або іншим відповідним уповноваженим
органом з питань реєстрації. Коли з
поданих документів нотаріусом
встановлено, що така дитина проживає за
іншою адресою, ніж адреса майна, що
відчужується, а також те, що така дитина
не має права власності на це майно (його
частину) нотаріус має право не
витребувати згоду органу опіки та
піклування на посвідчення такого
правочину.

Аналогічна правова позиція
висловлена у постанові Верховного Суду
України від 12 вересня 2012 року № 6-82цс12.

Як вбачається з п.и) ч. 5.1
договору іпотеки від 11.06.2007 року, який
підписаний власноручно відповідачами
на момент нотаріального посвідчення
договору іпотеки в квартирі
неповнолітні діти не проживали та не
були зареєстровані( а.с. 15-21).

Апелянт зазначає, що малолітня
ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто
майже через два роки після укладення
іпотечного договору, доказів, які б
свідчили про те, що малолітня особа на
момент розгляду справи мешкала або
була зареєстрована в іпотечній
квартирі матеріали справи також не
містять.

Оскільки на момент укладання
іпотечного договору від 11.06 2007 року
малолітня дитина ОСОБА_9 у зазначеній
заставній квартирі не мешкали і не була
зареєстрована, оскільки народилася
після укладення іпотечного договору, а
саме ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим ані
майнового права, ані права
користування квартирою, що є предметом
іпотеки, не мала.

Таким чином доводи апеляційної
скарги, які зводяться лише до того, що
у вищезазначеній квартирі проживає
неповнолітня дитина - ОСОБА_9, тому суд
незаконно позбавив її права на
користування вищезазначеною
квартирою, не заслуговують на увагу,

Крім того, слід зазначити, що
отримання дозволу органу опіки та
піклування на укладення договору
іпотеки входить до обов'язку батьків
неповнолітніх дітей, а не банку.

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що судом повно і
всебічно з"ясовані обставини справи.
висновки відповідають цим обставинам і
набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, а інші
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 06 лютого 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: