АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/6064/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Піхур О.В. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Андрієнко А.М., Заришняк
Г.М.

при секретарі:
Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представників ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5
на ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року по
поданню Головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Шевченка С.П. про примусове проникнення
до житла боржника ОСОБА_7.

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року головний державний
виконавець Відділу ДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві Шевченко
С.П. звернувся до суду з поданням про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_7 для виконання
виконавчих дій по зведеному
виконавчому провадженні.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 08.02.2013 року в
задоволенні подання було відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
04.04.2013 року ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 08.02.2013 року
скасовано і передано питання на новий
розгляд.

За результатами повторного розгляду
ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 14.05.2013 року в
задоволенні подання було відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
18.02.2014 року ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 14.05.2013 року
було скасовано і передано питання на
новий розгляд.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року у
задоволенні подання було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду
представники ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5
подали апеляційну скаргу. Де ставили
питання про її скасування, та
направлення справи до суду першої
інстанції для вирішення питання по
його прийняттю в порядку ст.ст. 119,121 ЦПК
України, чи щодо його повернення через
не усунення недоліків. Вказуючи на
порушення судом норм процесуального
права.

У поданій скарзі крім іншого вказували
на те, що суддя мав прийняти до свого
провадження подання, яке повернулося
до суду на новий розгляд, і в силу
ст.ст.119, 121 ЦПК України, та з урахуванням
ухвали Апеляційного суду м. Києва від
04.04.2013 року мав постановити ухвалу,
якою залишити подання без руху із
наданням строку для усунення недоліків
і уже за результатами виконання якої
прийняти відповідне рішення.

Представники апелянта та інші
учасники будучи належним чином
повідомленими про розгляд справи у
судове засідання не з'явилися,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомили. Судова колегія вважає за
можливе розглянути справу у їх
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що на виконанні у Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві перебуває зведене
виконавче провадження ВП №36258494 з
виконання виконавчих листів, виданих
Солом'янським районним судом м. Києва
18.08.2009 року про стягнення боргу з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_3

У добровільному порядку, у визначений
строк, рішення суду боржником не
виконано.

Відповідно до актів державного
виконавця від 02.11.2009 року та 2010 року
зазначалося про те, що у квартиру
боржника за адресою: АДРЕСА_1 потрапити
не виявилось можливим, оскільки двері
квартири зачинені.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні подання виходив з того, що
на адресу державної виконавчої служби
направлялися двічі ухвали
апеляційного суду за якими судові
рішення суду першої інстанції щодо
відмови у задоволення подання
скасовувалися. Заявник отримавши їх не
скористався своїм процесуальним
правом та не надав суду додаткових
доказів, пояснень чи клопотань про
необхідність витребування доказів. А
так як суд першої інстанції при
розгляді даного клопотання не
наділений повноваженнями вимагати від
заявника або за власною ініціативою
витребовувати додаткові докази, то суд
вважав за необхідне відмовити у
задоволення подання з підстав того, що
державним виконавцем не було надано до
суду жодного доказу, чи перевірялась
наявність коштів у боржника на
рахунках і вкладах та інших фінансових
установах, на рахунках у цінних
паперах у депозитарних установах.

Проте повністю погодитися з висновками
суду не можна виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 376 ЦПК
України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб при
виконання судових рішень вирішується
судом за місцезнаходженням житла чи
іншого володіння особи за поданням
державного виконавця.

Звертаючись до суду з поданням щодо
примусового проникнення до житла
боржника державний виконавець
вказував на те, що боржник є власником
1/2 частини квартири АДРЕСА_1, в
добровільному порядку рішення суду не
виконав, тривалий час перебуває під
вартою. При цьому потрапити до квартири
з метою опису майна боржника не
надається можливим, оскільки двері
ніхто не відкриває.

Як вбачається із матеріалів справи
подання вже тричі переглядалося судом
першої інстанції з підстав його
скасування апеляційним судом, який
вказував на те, що судом першої
інстанції не було встановлено хто саме
перешкоджає входженню державного
виконавця до квартири та хто є її
співвласником з урахуванням того, що
боржнику ОСОБА_7( який перебуває під
вартою) належить лише Ѕ частина
квартири.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції при повторному розгляді
подання не було взято до уваги
положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України у
відповідності до якої суд розглядає
подання за участю державного
виконавця, а відтак його посилання на
те, що суд першої інстанції при
розгляді даного клопотання не
наділений повноваженнями вимагати від
заявника або за власною ініціативою
витребовувати додаткові докази є
помилковим.

Так як розгляд подання за участю
державного виконавця дасть можливість
суду перевірити обставини викладені
останнім у поданні, а також підстави
які слугували для скасування ухвали
суду першої інстанції, а відтак при
винесені судового рішення зазначити
обставини, які були дійсно предметом
судового розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що ухвала суду підлягає
скасуванню, а справа поверненню до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представників
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 14 березня 2014 року
скасувати, справу передати до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: