Справа № 297/671/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Фейіра О. О., при
секретарі Когутич О.Ю., з участю
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Берегово
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Берегівської міської ради про
визначення часток померлих у спільному
майні та визнання права власності на
частину квартири,-

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в
Берегівський районний суд
Закарпатської області із позовом до
виконавчого комітету Берегівської
міської ради, про визначення часток
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 та
визнання за позивачами права власності
за кожним на 1/5
частину вищевказаної квартири.

Позовні вимоги позивачами
мотивовано тим, що 24 жовтня 1994 року
комісія по приватизації квартир
Орендного підприємства «Берегівський
деревообробний комбінат»
розпорядженням № 22 передала в спільну
сумісну власність ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1, на підставі якого видано
свідоцтво про право власності на житло,
згідно якого вищевказана квартира
належить ОСОБА_4 на праві спільної
сумісної власності. В приватизації
вищевказаної квартири брали участь
ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_6, та вони,
тобто їх син ОСОБА_1, його дружина
ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3. Таким чином,
оскільки вищевказана квартира
передавалась у спільну сумісну
власність, а в її приватизації брали
участь п"ятеро осіб, і їх частки не були
визначені, то частки кожного з них у ній
є рівними, кожна з яких складає 1/5
частини квартири. Так, ІНФОРМАЦІЯ_8
померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер
ОСОБА_4, після смерті яких відкрилася
спадщина на їх частки в квартирі,
спадкоємцем яких є їх син ОСОБА_1. Для
оформлення спадщини він звернувся до
Берегівської державної нотаріальної
контори, однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину йому було відмовлено,
у зв'язку з тим, що частки його померлих
батька та матері в спільній квартирі
виділені не були. А тому просять суд
визначити, що частки ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в
квартирі АДРЕСА_1, є рівними і кожна з
них складає 1/5 частини квартири, та
визнати за ними право власності за
кожним на 1/5 частину вищевказаної
квартири.

В судовому засіданні позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримали, з підстав зазначених в
позовній заяві, просили позов
задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, однак через
канцелярію суду надійшла заява
виконавчого комітету Берегівської
міської ради, згідно якої просять
справу розглянути без участі їх
представника, за наявними в матераліх
справи документами (а.с.25).

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які позивачі посилалися, як на
підставу своїх вимог, оцінивши докази
на ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає позов
задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів
справи, квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
вланості, що стверджується копією
свідоцтва про право власності на житло
від 24 жовтня 1994 року, виданого комісією
по приватизації квартир Орендного
підприємства «Берегівський
деревообробний комбінат» на підставі
розпорядження №22 від 24 жовтня 1994 року
(а.с. 7).

Відповідно до довідки
Комунального підприємства
"Берегівське бюро технічної
інвентаризації Берегівської районної
ради" №54 від 20 лютого 2014 року, житлова
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на
праві спільної сумісної власності за
гр. ОСОБА_4 в цілому. У приватизації
квартири брало участь п"ять осіб:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 11).

Крім того, як встановлено в
судовому засіданні, вищевказана
квартира була передана у спільну
сумісну власність і частки кожного зі
співласників в ній не були визначені.

Відповідно до частини першої
статті 368 Цивільного кодексу України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно ч. 2 статті 370 ЦК України, - у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК
України, - у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Як встановлено з матеріалів
справи, співвласники вищевказаної
квартири ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_8,
що стверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 08 червня 1999
року (а.с. 8). та ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_7, що стверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28
січня 2013 року (а.с. 9).

Відповідно до пункту 12 постанови
Пленуму Верховного Суду Українивід
30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у
справах про спадкування",- у разі смерті
співвласника приватизованого будинку
(квартири) частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними
(частина друга статті 370, частина друга
статті 372 ЦК).

Таким чином, оскільки квартира
АДРЕСА_1 передавалась у спільну сумісну
власність, а в її приватизації брали
участь п"ятеро осіб, а саме ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, то
частки кожного з них у ній є рівними,
кожна з яких складає 1/5 частини
вищевказаної квартири.

Статтею 372 ЦК України встановлено,
що майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками. У разі поділу майна, що
є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом, а відповідно до ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

За таких обставин, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 368, 370, 372, 392 ЦК України,
п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування",
ст.ст.15, 57-60, 208, 209, 218, 292, 294 ЦПК України,-

рішив:

позов задовольнити

Визначити, що частки ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, є
рівними і кожна з них складає 1/5 частини
квартири.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, право
власності на 1/5 частину квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1.

З повним текстом рішення сторони
можуть ознайомитись 14 квітня 2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення-
протягом десяти днів з дня отримання
його копії, до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Суддя:
Фейір О. О.