Справа № 734/383/14р. Провадження №
22-ц/795/748/2014 Головуючий у I інстанції -
Бузунко О.А. Доповідач - Горобець Т.
В.Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів Хромець Н.С.,
Бечка Є.М. ,

при секретарі - Рудик
І.І.

за участі представника
позивача ОСОБА_1 та представника
відповідача Кучми В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Козелецького районного
суду Чернігівської області від 19
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Кіптівської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання права власності
на спадкове майно ,

в с т а н о в
и в :

27 січня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Кіптівської
сільської ради Козелецького району
Чернігівської області про визнання
права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4,
після його смерті відкрилась спадщина,
яка складається з житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться
по АДРЕСА_1 Він, як син спадкоємця,
після смерті батька фактично вступив в
управління спадковим майном, але
спадшину не прийняв. Рішенням
Козелецького районного суду
Чернігівської облсті від 09.12.2013 року
йому було надано додатковий строк три
місяці для подання заяви нотаріусу
про прийняття спадщини. У зв"язку з тим,
що відсутні правовстановлюючі
документи на будинок, йому нотаріусом
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину.

Рішенням Козелецького районного суду
Чернігівської області від 19 лютого 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до Кіптівської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання права власності
на спадкове майно відмовлено з підстав
недоведеності позивачем факту
родинних стосунків із спадкодавцем,
так як ім»я - по батькові спадкодавця у
свідоцтві про смерть « ОСОБА_4», а ім»я
-по батькові батька спадкоємця ОСОБА_3у
його свідоцтві про народження «
ОСОБА_4» , тобто, різняться між собою.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3
просить вказане рішення скасувати як
незаконне з підстав порушення судом
норм процесуального та матеріального
права та ухвалити нове рішення, яким
визнати за ним право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1

Вказує, що суд першої інстанції прийшов
до хибного висновку про необхідність
відмови у задоволенні його вимог з
підстав недоведеності ним факту
родинних відносин із спадкодавцем, та
вказує, що імена „ОСОБА_4" та „ОСОБА_4"
відповідно експертного висновку 056/102
Українського бюро лінгвістичних
експертиз 26.02.2014 року є ідентичними , і
їх родинні стосунки з померлим батьком
судовим рішенням не підлягають
доведенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до правил ст. 213 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні. Проте,
цим вимогам закону оскаржуване рішення
не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 до Кіптівської сільської ради,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено факт родинних
відносин між ним та померлим
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, так як ім"я - по
батькові спадкодавця у свідоцтві про
його смерть « ОСОБА_4», а батьком
позивача у його свідоцтві про
народження зазначений ОСОБА_4 Але, суд
не звернув уваги на те, що Кіптівська
сілька рада не є належним відповідачем
у справі, оскільки є інший спадкоємець,
який у встановленому порядку прийняв
спадщину і нотаріальною конторою
заведена спадкова справа.

Апеляційним судом встановлено, що
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2(
а.с.7). Після його смерті відкрилась
спадщина у вигляді домоволодіння, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1( а.с.9) .

Звертаючись до суду з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно після померлого батька позивач
ОСОБА_3 вказав, що він є спадкоємцем
першої черги та інших спадкоємців не
має.

Проте, в матеріалах даної цивільної
справи знаходиться копія спадкової
справи № 238/2012 року Козелецької
районної нотаріальної контори, яка
заведена за заявою, поданою у
встановленому порядку 27.07.2012 року до
Козелецької районної нотаріальної
контори спадкоємцем другої черги -
рідним братом померлого ОСОБА_4 -
ОСОБА_6. З інформаційної довідки 36496969
від 31.01.2014 року зі Спадкового реєстру
вбачається, що спадкова справа № 53156910
після померлого ОСОБА_4 є чинною та
зареєстрована 27.07.2012 року.

В абзаці другому пункту 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7
від 30 травня 2008 року „Про судову
практику у справах про спадкування"
судам роз"яснено, що тільки при
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, або усунення їх
від права на спадкування чи при
неприйнятті ними спадщини, а також
відмови від її прийняття, оформленої у
встановленому порядку, відповідачами
по справі є територіальні громади в
особі відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини. Також у постанові зазначено,
що при розгляді цих справ судам слід
перевіряти наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини та наявність
у матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право
на спадщину.

Зазначені роз"яснення судом першої
інстанції залишені поза увагою - при
наявності в матеріалах справи
достовірної інформації про існування
спадкової справи та іншого спадкоємця,
яким спадщина прийнята у встановленому
законом порядку - брата померлого
ОСОБА_6, суд ухвалив рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог ,
заявлених до неналежного відповідача,
чим грубо порушив як процесуальний
закон так і права ОСОБА_6.

Відповідно до правил ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.
Проте, апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо
дійде висновку, що рішення ухвалене з
грубим порушенням закону, яке є
підставою для скасування рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції
ухвалене рішення при неповному
з"ясуванні обставин справи, грубим
порушенням процесуального права та з
порушенням норм матеріального права
апеляційна скарга на підставі п.1,4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України підлягає частковому
задоволенню, рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову , але з інших
підстав - у зв"язку з тим, що позов
заявлено до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, п.1,4 ч.1 ст.309,
ст.ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
ст.ст.1261,1262 ЦК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 19 лютого 2014
року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Кіптівської сільської ради
Козелецького району - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:Судді: