АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3540/14 Справа: №
640/3331/14ц Категорія: «договірні»
Головуючий 1 інстанції: Бородіна
Н.М. Доповідач: Піддубний
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Швецової Л.А.,

при секретарі:
Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 07 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики та розірвання договору про
надання юридичної допомоги, -

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
стягнути зі ОСОБА_2 85 661 грн.
заборгованості за укладеним 04 лютого
2014 року між нею та відповідачем
договором позики, розірвати укладений
25 березня 2013 року між нею та ОСОБА_2
договір про надання юридичної допомоги
та стягнути з останнього отримані за
вказаним договором 7 000 грн.

Крім того, 28 лютого 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із заявою, в якій
просила вжити заходи забезпечення
заявленого нею позову шляхом
накладення арешту на належне ОСОБА_2
нерухоме та рухоме майно.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 07 квітня 2014 року в
задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просила ухвалу скасувати, справу
направити на новий розгляд до того ж
суду першої інстанції в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив із
відсутності передбачених
процесуальним законом підстав для
вжиття заходів забезпечення
заявленого ОСОБА_1, позову шляхом
накладення арешту на майно
відповідача.

Проте погодитись з такими висновками
не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у
провадженні якого знаходиться справа,
заходів щодо охорони
матеріально-правових інтересів
позивача проти несумлінних дій
відповідача, що гарантує реальне
виконання позитивно прийнятого
рішення.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України
встановлено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Отже, підставою для забезпечення
позову є обґрунтоване припущення про
те, що невжиття певних заходів,
передбачених ч. 1 ст. 152 ЦПК, утруднить
або зробить неможливим виконання
судового рішення.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у
п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 червня 2006 року N 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК одним із
видів забезпечення позову є
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Як убачається із матеріалів справи,
предметом заявленого ОСОБА_1, позову є,
серед іншого, вимога про стягнення зі
ОСОБА_2 85 661 грн. заборгованості за
укладеним 04 лютого 2014 року між нею та
відповідачем договором позики, а також
стягнення 7 000 грн., отриманих
відповідачем за укладеним 25 березня 2013
року договором про надання юридичної
допомоги.

З урахуванням заявлених ОСОБА_1
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що невжиття заходів забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
належне відповідачеві нерухоме та/або
рухоме майно, у разі його відчуження
відповідачем, може утруднити чи
зробити неможливим виконання
можливого рішення про задоволення
позову.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, ухвала суду першої
інстанції - скасуванню, з
постановленням нової ухвали про
часткове задоволення заяви про вжиття
заходів забезпечення заявленого
ОСОБА_1 позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151, 152, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 07 квітня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів
забезпечення заявленого нею позову
задовольнити частково.

Накласти арешт на майно та/або грошові
кошти, що належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, які
знаходяться у нього або в інших осіб в
межах ціни позову - 92 661 (дев'яносто дві
тисячі шістсот шістдесят одна) гривня.

В іншій частині у задоволенні заяви
ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді