________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1271/14-ц
Провадження № 2/520/3160/14
УХВАЛА

20.02.2014 року

Суддя Київського районного суду м.
Одеси Салтан Л.В., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики в розмірі 23795,96 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 20 лютого 2014 року відкрито
провадження по справі.

В позовній заяві ОСОБА_1 також просить
забезпечити позов, в якій просить в
порядку забезпечення позову накласти
арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ч. 3 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

При цьому, насамперед забезпечення
позову шляхом накладення арешту
повинно бути обґрунтовано доказами,
щодо наявності у відповідача у
власності об'єктів нерухомого майна, на
які позивач просить накласти арешт.

В матеріалах справи відсутні докази,
щодо належності відповідачці
нерухомого майна станом на теперішній
час, на яке вона просить накласти арешт,
що в разі задоволення заяви про
забезпечення позову та накладення
арешту може призвести до порушення
прав інших осіб та порушення правил
співмірності забезпечення позову із
заявленими позивачем вимогами.

Також, вартість зазначеного майна
значно перевищує суму боргу.

Згідно з вимогами статей 10 і частини
першої статті 60 ЦПК України розгляд та
вирішення цивільних справ у судах
здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 135, 151 - 153, 293 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги на
ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її
отримання.

Суддя
Салтан Л. В.