АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №676/7860/13-ц
Провадження №22-ц/792/756/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
м.Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Переверзєвої Н.І.,

Карпусь С.А.

при секретарі: Вінярській А.А.

з участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/756/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, за участі третьої особи -
Кам»янець-Подільської районної
державної адміністрації про
відібрання дитини, заслухавши
доповідача, пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія ,

В С Т А Н О В И Л А :

рішенням Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 11 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені,
відібрано від батька ОСОБА_2 малолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для
передачі матері ОСОБА_4

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 судові витрати в сумі 114,70
гривень.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції від 11
лютого 2014 року, посилається на
необґрунтованість судового рішення,
неповне з»ясування обставин справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального права -
ст.ст.150, 151, ч.ч.1, 2 та 3 ст. 163 Сімейного
кодексу України.

Зокрема, судом першої інстанції
безпідставно відхилено клопотання
відповідача про проведення
судово-психологічної експертизи для
встановлення колізії інтересів дитини
і батьків.

Головуюча в першій інстанції - Бондар
О.О. Категорія № 46

Доповідач - Харчук В.М.

Безпідставно судом відхилено
клопотання відповідача про
витребування у позивача доказів
постійного проживання за зазначеною
нею у позовній заяві адресою (АДРЕСА_2),
так як зареєстрована позивач в АДРЕСА_1.

Ці обставини є важливими для
забезпечення інтересів неповнолітньої
доньки.

Судом безпідставно не взято до
уваги висновок третьої особи щодо
суперечностей проживання
неповнолітньої доньки з позивачем.

Судом неправильно застосовано
норми матеріального права щодо
відібрання дитини від батька для
передачі її матері. Дані норми права
можуть застосовуватися лише для
відібрання дитини для передачі батькам
від інших осіб, у яких перебуває дитина.

В даному ж випадку батько утримує
дитину в себе на законних підставах.

Безпідставно суд стягнув на
користь позивача 1 000 гривень витрат на
правову допомогу, так як надані
позивачем докази не підтверджують
надання такої допомоги в даній справі.

Тому апелянт просить скасувати
рішення Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 11 лютого 2014
року і у позові позивачу відмовити.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60; ч.ч. 1 та 2
ст. 84; ч. 1 ст. 88; ст.ст.213, 214, 308 ЦПК України
суд вирішує цивільний спір на засадах
змагальності та диспозитивності, в
межах та на підставах заявлених
позовних вимог та наданих сторонами на
їх підтвердження чи спростування
доказів. Кожна сторона повинна
доказами довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. Судове рішення
повинне бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, в тому числі, такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін впливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розділити між сторонами
судові витрати.

До судових витрат належать і
витрати, пов»язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права. Граничний розмір витрат
встановлюється законом.

Стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу апелянта і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» № 4191-УІ
від 20.12.2011 року розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено рішення, іншою стороною не
може перевищувати 40 відсотків від
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі адвоката чи іншого
фахівця в галузі права в судових
засіданнях та під час вчинення інших
процесуальних дій (підготовка та
написання позову, подача його до суду
та інше).

Відповідно до ст. 8 Закону України
№ 719-УІІ від 16.01.2014 року «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» з 01 січня 2014
року встановлена мінімальна заробітна
плата в сумі 1218 гривень на місяць. А
отже, за годину роботи адвоката чи
фахівця в галузі права стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
можуть компенсуватися витрати на
правову допомогу в розмірі 1218 х 40:100=487,20
гривень за одну годину роботи.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов»язки виникають,
в тому числі, і з рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 162,
ч. 2 ст. 163 Сімейного кодексу України
якщо батько та мати, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватись
органом опіки та піклування або судом.

Якщо один з батьків самочинно без
згоди другого з батьків змінить місце
проживання малолітньої дитини, суд за
позовом заінтересованої особи має
право негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її тому,
з ким вона проживала.

Батьки мають право вимагати
відібрання малолітньої дитини від
будь-якої особи, яка тримає її в себе не
на підставі закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються іменем України і є
обов»язковими до виконання на всій
території України.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач ОСОБА_4 та відповідач
ОСОБА_2 є батьками малолітньої доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кам»янець-Подільського
міськрайоного суду від 15 березня 2013
року, яке набрало законної сили і має
преюдиційне значення, вирішено спір
між батьками щодо місця проживання
малолітньої доньки. Судом визначено,
що малолітня донька ОСОБА_5 повинна
проживати з матір»ю за її місцем
проживання в місті Севастополі.

Однак, рішення суду відповідач
ОСОБА_2 не виконує і відмовляється
передати доньку матері.

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Кам»янець-Подільського
МРУЮ від 18 вересня 2013 року відмовлено у
відкритті виконавчого провадження по
примусовому виконанню судового
рішення, так як у виконавчому листі та
рішенні не зазначено спосіб
примусового виконання цього рішення,
що зумовило її звернення до суду з
новим позовом про відібрання дитини.

Такі висновки суду відповідають
встановленим обставинам справи,
підтверджуються належними і
допустимими доказами, зроблені судом з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьки дитини проживають
окремо.

Рішенням Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 15 березня 2013
року, яке переглядалось в апеляційному
порядку і набрало законної сили, є
обов»язковим до виконання, визначено
місце проживання малолітньої доньки
ОСОБА_5 з матір»ю ОСОБА_4, яка проживає в
місті Севастополі.

Однак, рішення суду ОСОБА_2
добровільно не виконується, а його
виконання в примусовому порядку
неможливе через не зазначення способу
примусового виконання судового
рішення.

Відповідач ОСОБА_2 порушує права
та законні інтереси матері ОСОБА_4 та
малолітньої доньки ОСОБА_5 на їх
спільне проживання, спілкування,
виховання та утримання дитини і ці
права підлягають відновленню.

Наведені обставини повністю
підтверджуються дослідженими
доказами: копіями виконавчого листа,
постанови державного виконавця
відділу ДВС, постанови органу дізнання
про відмову в порушенні кримінальної
справи, копією ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Хмельницької
області від 25 квітня 2013 року, іншими
доказами (а.с.4-7, 52).

З матеріалів справи також
вбачається, що ОСОБА_4 при зверненні до
суду із зазначеним позовом укладено
договір про надання їй правової
допомоги в даній цивільній справі
адвокатом ОСОБА_6 і сплачено за надані
послуги 1 000 гривень (а.с.9-10).

З матеріалів справи та пояснень
адвоката ОСОБА_6 вбачається, що ним
підготовлена позовна заява позивачу,
ним надавались консультації ОСОБА_4,
адвокат приймав участь у розгляді
справи 18 листопада, 05 грудня 2013 року, 16
січня, 29 січня, 03 лютого, 11 лютого 2014
року на протязі двох з половиною годин
в суді першої інстанції, добирався до
суду та повертався до офісу.

Крім того, адвокат ОСОБА_6 двічі 24
березня та 07 квітня 2014 року приїжджав
на апеляційний розгляд справи до
апеляційного суду Хмельницької
області, приймав участь в судовому
засіданні 07 квітня 2014 року на протязі 30
хвилин.

А тому, судова колегія вважає, що
розмір компенсації витрат позивача
ОСОБА_4 на понесену правову допомогу
повністю обгрунтований та
підтверджений належними і допустимими
доказами (2,5 год.х 487,20 гривень = 1218
гривень).

Судом першої інстанції
постановлене законне та обгрунтоване
судове рішення, підстави до скасування
чи зміни якого в межах доводів
апеляційної скарги апелянта відсутні.

Суд обґрунтовано відхиляв
клопотання відповідача та його
представника щодо призначення
експертиз, витребування доказів, так як
такі клопотання були направлені на
затягування розгляду справи.

Рішенням суду від 15 березня 2013
року остаточно визначено місце
проживання дитини з матір»ю. Під час
вирішення зазначеного спору суд
досліджував необхідні, достатні,
допустимі та належні докази. Рішення
суду набрало законної сили, є
обов»язковим до виконання і його
ігнорування відповідачем є
правопорушенням з його боку. Доводи
апеляційної скарги апелянта цих
обставин не спростовують.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

У Х В А
Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М. Харчук