Справа № 335/2859/14-ц 2-о/335/40/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя Леусенко В.М.,
розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1,
заінтересована особа - Приазовська
районна державна нотаріальна контора
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, а саме
державного акту про право приватної
власності на землю.

Як вбачається з положень пункту 3
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», вирішуючи питання про
прийняття заяв про встановлення
фактів, що мають юридичне значення,
судам необхідно враховувати, що ці
заяви повинні відповідати загальним
правилам щодо змісту і форми позовної
заяви.

Судом встановлено, що зазначену заяву
необхідно залишити без руху, оскільки
її подано без додержання вимог,
викладених у ст.119, 258 ЦПК України, а
саме: до заяви не додані докази про
неможливість отримання документа
належним чином оформленого, не вказані
які конкретні міри заявником
приймалися для отримання належним
чином оформленого документа, чи
звертався він взагалі в відповідні
компетентні установи для отримання
належним чином оформленого документа.

Крім цього, нотаріус не в змозі своїми
діями або їх припиненням вплинути на
поновлення порушеного права заявника.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про нотаріат»: «... нотаріат - це
система органів і посадових осіб, на
які покладено обов'язок посвідчувати
права, а також факти, що мають юридичне
значення, та вчиняти інші нотаріальні
дії, передбачені цим Законом, з метою
надання їм юридичної вірогідності».
Виходячи з цього, можливо зробити
висновок, що нотаріус не є суб'єктом
спірних матеріально-правових відносин.

Виходячи з вищевикладеного, при
вирішенні справ, які стосуються
оспорювання прав і обов'язків сторін,
набутих на підставі вчиняємих
нотаріальних дій, нотаріуси в
розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК України, не
є особами, прав і обов'язків яких
стосується спір сторін, оскільки
відсутня їх юридична зацікавленість у
результатах вирішення справи судом і
реалізації ухваленого рішення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
ВСУ «Про судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у
справах про спадкування нотаріуси не є
заінтересованими особами і не повинні
залучатися до участі у справі.

На підставі викладеного, заявнику
необхідно визначити заінтересовану
особу за його заявою про встановлення
факту.

Згідно до ст. 121 ЦПК України заява,
подана з порушенням ст.ст. 119, 120, 258 ЦПК
України, залишається без руху і
заявнику надається строк на
виправлення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 120, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа -
Приазовська районна державна
нотаріальна контора про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу - залишити без руху і надати
заявнику строк - протягом п'яти днів з
дня отримання заявником ухвали, на
виправлення зазначених недоліків.

Якщо заявник у встановлений судом
строк усуне зазначені недоліки, заява
буде вважатися поданою в день
первісного подання її до суду. Інакше
заява буде вважатися неподаною і
повернеться заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
В.М. Леусенко