АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1282/14
Головуючий 1-ої інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Борової С.А.,

суддів - Крилової Т.Г., Маміної О.В.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на рішення
Дзержинського районного суду міста
Харкова від 22 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» про стягнення
середнього заробітку за вимушений
прогул у зв'язку з невиконанням рішення
суду,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ
«Укргазвидобування» про стягнення
середнього заробітку за період
невиконання рішення суду та
зобов'язати відповідача провести
розрахунки з Пенсійним фондом України
сплативши щомісячно страхові внески з
відображенням цього в щомісячній
звітності Управлінню Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що відповідач
зобов'язаний сплатити йому середній
заробіток за триваючий до дійсного
часу вимушений прогул у зв'язку з
невиконанням рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 31.03.2010 р.
про поновлення його на роботі за період
з 22.01.2013 року по 13.09.2013 року в розмірі 131
008 грн. 92 коп. Позивачем були надані суду
розрахунки грошових сум, що підлягають
стягненню з відповідача у
відповідності до вимог «Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», затвердженого Постановою
Кабінету міністрів України від 08.02.1995 р.
№ 100. В подальшому змінив позовні
вимоги. Просив стягнути середній
заробіток з 22.01.2013 р. до 22.11.2013 р. у сумі 171
694 грн. 92 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду
міста Харкова від 22.11.2013 року позов
ОСОБА_1 до ПАТ «Укргаздобича» про
стягення середнього заробітку за
вимушений прогул у зв'язку з
невиконанням рішення суду задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Украгздобича» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
період затримки виконання рішення, про
поновлення на роботі в розмірі 171 694
гривні за період з 22.01.2013 року по 22.11.2013
року з проведенням відповідних
нарахувань та відрахувань обов'язкових
платежів до відповідних фондів.

Ухвалою від 02.12.2013 року виправлено
описки в рішенні Дзержинського
районного суду м. Харкова від 22.11.2013
року та вказано відповідача
«Укргазвидобування» та прописом
вказано суму середнього заробітку за
період затримки виконання рішення про
поновлення на роботі « 171 694 гривні ( сто
сімдесят одна тисяча шістсот
дев'яносто чотири) гривні».

Ухвалою від 04.12.2013 року задоволено
заяву позивача ОСОБА_1 та роз'яснено
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 22.11.2013 р., вказавши, що ПАТ
«Укргазвидобування» повинно у
відповідності з вимогами ст. 21 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ з
суми середнього заробітку за вимушений
прогул за період з 22.01.2013 року по 13.09.2013
року провести розрахунки з Пенсійним
фондом України (управління пенсійного
фонду України в Шевченківськоиу районі
м. Києва), сплатити щомісячно страхові
внески з відображенням цього в
щомісячній звітності Пенсійному фонду
України (управління пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва).

Ухвалою від 18.12.2013 року виправлено
описку в ухвалі Дзержинського
районного суду м. Харкова від 04.12.2013
року про роз'яснення та вказано період
вимушеного прогулу відповідача «з
22.01.2013 року по 22.11.2013 року».

Додатковим рішенням від 18.12.2013 року
стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на
користь держави судовий збір в сумі 1716,
94грн.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, ПАТ «Укргазвидобування»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 22.11.2013
року скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що вона не підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
правовідносини які між ними виникли та
закон їх регулюючий, виходячи з того, що
відповідачем не надано доказів
виконання судового рішення про
поновлення позивача на роботі, а тому
він повинен виплати середній заробіток
за невиконання рішення суду.
Розрахунок середнього заробітку
проведений відповідно з Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02. 1995 р. № 100.

Висновок суду, з яким погоджується
судова колегія, ґрунтується на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
відповідає положенням ст. ст. 57-60, 64 ЦПК
України, та нормам матеріального права.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено, що
31.03.2010 р. рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова позивач
ОСОБА_1 був поновлений на роботі на
посаді директора газопромислового
управління «Харківгазвидобування»
дочірньої компанії
«Укргазвидобування» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» з 27.02.2008 року, та з відповідача
на його користь стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 27.02.2008 року по 31.03.2010 року з
визначенням належних до сплати
грошових сум у відповідності до
«Порядку обчислення середньої
заробітної плати», затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 08.02.1995 р. № 100. В частині поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за один місяць рішення
допущено до негайного виконання.

В частині поновлення на роботі рішення
суду від 31.03.2010 р. до дійсного часу не
виконано оскільки виданий наказ № 194-к
від 01.12.2011року яким поновлено позивача
на посаді та відразу звільнено у
зв'язку з закінченням строку дії
контракту не може свідчити про таке
поновлення оскільки останній до роботи
не допускався.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 29.01.2013 року, яке набрало
чинності, стягнуто з відповідача на
користь позивача середній заробіток
пов'язаного з невиконанням рішення
суду від 31.03.2010 р. про поновлення
позивача на роботі. Даним рішенням
встановлені обставини, що ОСОБА_1 у
передбачений законом порядку не був
поновлений на роботі. Суд прийшов до
висновку, що рішення суду не виконане.
Також судом визначений середньоденний
заробіток, виходячи з підвищенням
заробітної плати особі, яка займає
посаду на якій поновлено позивача.
Наданий суду наказ № 194-К від 07.12.2011 р.
розцінений як неналежним доказом
виконання рішення суду.

Визначений судом розмір середньої
заробітної плати, що підлягає
стягненню на користь позивача за час
невиконання рішення суду з 22.01.2013 року
по 22.11.2013 р. відповідає вимогам Порядку.
Середньоденний розмір заробітної
плати прийнятий до розрахунку при
ухваленні рішення 29.01.2013 р. був взятий
позивачем і для розрахунку по даній
справі.

Доказів, які б свідчили про виконання
рішення суду після ухвалення судового
рішення за вказаний позивачем період
про поновлення позивача на посаді
відповідач суду не надав.

Враховуючи, що вимушений прогул ОСОБА_1
продовжується до дійсного часу, у
відповідності з положеннями ст. 236 КЗпП
України у випадку затримання власником
або уповноваженим ним органом
виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу, цей орган
виносить рішення про виплату йому
середнього заробітку або різниці
заробітку за час затримки.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України додатковим
рішенням від 18.12.2013 року вирішено
питання щодо судового збору.

Інші доводи апеляційної скарги не
свідчать про порушення судом норм
матеріального та процесуального права
які привели або могли привести до
неправильного вирішення справи.

Висновок суду є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки і не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у
справі доказам, та навів у рішенні
мотиви спростування кожного з доводів,
які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення відносно
скасування чи зміни оскаржуємого
судового рішення і висновків суду
першої інстанції не спростовують, в її
задоволенні належить відмовити на
підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
міста Харкова від 22 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: