Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання
Теслав А.В.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката
Свірця В.В.

представника третьої особи
Корнієнка О.А.

прокурора Грицака
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, третя
особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувшись у вересні 2013 року
до суду, просить позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач, який доводиться їй
колишнім чоловіком, починаючи з 2003
року, коли вони фактично припинили
шлюбні відносини й перестали проживати
однією сім'єю як подружжя, ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню їх дитини -
дочки ОСОБА_5, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у
шлюбі. Припинення між ними шлюбу було
зареєстроване 21 липня 2005 року.

Вказує, що протягом усього цього часу
відповідач не піклується про фізичний
і духовний розвиток своєї дитини,
зокрема, не спілкується з дочкою в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надає дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не сприяє
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі, а також не виявляє інтересу до
внутрішнього світу своєї дочки. При
цьому, як зазначає позивач, починаючи з
2003 року і по даний час ОСОБА_5 проживає в
іншій сім'ї, де батьком вважає свого
вітчима, а її (позивачки) чоловіка від
другого шлюбу - ОСОБА_7, оскільки саме
вітчим взяв на себе та належним чином
виконує батьківські обов'язки щодо
виховання та розвитку дитини, а також
щодо утримання неповнолітньої ОСОБА_5.

Виходячи з наведеного, позивач
стверджує, що відповідач самоусунувся
від виконання батьківських обов'язків
щодо своєї дочки ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримала та з мотивів,
наведених нею у письмовому поясненні
від 01 квітня 2014 року (а.с.56, 57),
озвученому в суді, просить позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та з мотивів, наведених ним у
письмовому запереченні від 27 лютого 2014
року на позовну заяву про позбавлення
батьківських прав (а.с.37 - 39), просить
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її
позову.

Представник третьої особи в судовому
засіданні вказав на доцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
стосовно його неповнолітньої дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтримавши з
цього приводу висновок органу опіки та
піклування Рівненського
міськвиконкому від 24.01.2014 р. №08-100 (а.с.19,
20).

Прокурор просить ухвалити рішення,
яким у позові відмовити, однак
попередити відповідача про неналежну
батьківську поведінку щодо його дочки,
зобов'язавши орган опіки та піклування
здійснювати контроль за виконанням
ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

З'ясувавши обставини по справі та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, що позов слід задовольнити з
таких підстав.

Судом безспірно встановлено, і це
вбачається з матеріалів справи (а.с.4 - 6,
44, 45), а також з показань допитаного в
судовому засіданні за його клопотанням
як свідка відповідача ОСОБА_2, що до 21
липня 2005 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого в них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка - ОСОБА_5.
04 вересня 2009 року відповідач
зареєстрував повторний шлюб з ОСОБА_8, а
29 серпня 2013 року позивач зареєструвала
повторний шлюб із ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_4 у
ОСОБА_2 від фактичних шлюбних відносин
із ОСОБА_8 народилася дочка ОСОБА_9.
Сторонами була визнана та обставина, що
після розірвання між ними шлюбу місцем
проживання їх на той час малолітньої
дочки ОСОБА_5 було визначене місце
проживання матері - позивача ОСОБА_1
Починаючи з 2003 року, коли між
позивачкою та відповідачем фактично
припинилися шлюбні відносини, дитина
постійно проживала й на даний час
проживає зі своєю матір'ю та вітчимом
ОСОБА_7

Як вбачається з висновку органу опіки
та піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради від 24.01.2014 р.
№08-100 "Про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2",
неповнолітня ОСОБА_5 проживає разом з
матір'ю - ОСОБА_1 та чоловіком матері -
ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1. Батько
дитини - ОСОБА_2 із сім'єю не проживає з
кінця 2002 року, участі у вихованні та
утриманні доньки не бере. У зв'язку із
зазначеним, комісія з питань захисту
прав дитини, як
консультативно-дорадчий орган при
виконавчому комітеті Рівненської
міської ради, прийняла одноголосно (як
пояснив суду представник третьої
особи) рішення про доцільність
позбавлення громадянина ОСОБА_2
батьківських прав стосовно
неповнолітньої доньки ОСОБА_5.

З цього приводу відповідач надав суду
показання, з яких вбачається, що з
висновком органу опіки та піклування
він категорично не погоджується,
оскільки після фактичного припинення з
колишньою дружиною подружніх
стосунків він та ОСОБА_1 створили кожен
свою сім'ю, тому він об'єктивно не міг
систематично бачитися та спілкуватися
з дочкою у такому обсязі, щоб вплинути
на її психічний розвиток та виховання,
формування у неї тих чи інших моральних
цінностей, тощо. Що стосується надання
ним колишній дружині матеріального
забезпечення на утримання дочки
ОСОБА_5, пояснив, що до суду з позовом
про стягнення з нього аліментів ОСОБА_1
не зверталася, тому кошти на утримання
дитини надавав позивачці нерегулярно,
в основному на День народження ОСОБА_5,
у міру своїх матеріальних можливостей
та потреб дитини. Також відповідач
пояснив, що не ухилявся і на даний час
не ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини, любить
свою дочку та бажає відновити з нею
дружні стосунки, притаманні батькові
та дитині.

Натомість, допитана в судовому
засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_5
дала показання, з яких вбачається, що
саме за її ініціативою мама звернулася
до суду із позовною заявою до батька
про позбавлення ОСОБА_2 батьківських
прав, оскільки з батьком у неї
стосунків немає ніяких, а справжнім
татом вона вважає свого вітчима -
ОСОБА_7. Свідок також пояснила, що
будучи малолітньою, боляче перенесла
розлучення батьків, після чого тато з
нею спілкувався лише у початкових
класах школи (зокрема був присутній на
святі Першого дзвоника), а згодом вони
спілкувалися все рідше і по телефону.
Особисто бачилися з ОСОБА_2 один раз в
рік на її День народження, де він їй
дарував у якості подарунків гроші.
Свідок також зауважила, що за весь цей
час батько не виявляв ніякого інтересу
до її внутрішнього світу, її захоплень,
мрій та бажань.

Аналізуючи показання свідка -
відповідача ОСОБА_2, показання
неповнолітнього свідка ОСОБА_5, а також
подані позивачкою, в обґрунтування її
позовних вимог, копії документів,
зокрема щодо оплати вартості навчання
дитини у середньому навчальному
закладі (а.с.30 - 35), суд приходить до
висновку, що обставини та факти, на які
посилалася позивач як на підставу
своїх позовних вимог, знайшли своє
підтвердження в усій їх сукупності,
оскільки відповідач свідомо знехтував
своїми батьківськими обов'язками,
передбаченими статтями 150 та 180 СК
України, а винною щодо дитини
поведінкою фактично залишив дочку без
батьківської турботи та опіки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України,
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці 2 п.16 постанови №3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

В судовому засіданні відповідач не
довів тих обставин, на які він
посилався як на підставу своїх
заперечень проти позову, а саме - не
підтвердив факту піклування ним про
фізичний і духовний розвиток своєї
дитини, її навчання, підготовку до
самостійного життя, тощо.

Виходячи з вищенаведених норм
сімейного законодавства, встановлених
судом обставин справи і визначених
відповідно до них правовідносин, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими і доведеними.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, ч.5 ст.164 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця міста Рівне, батьківських
прав відносно його неповнолітньої
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
міста Рівне (актовий запис про
народження №923 від 22 травня 1998 року,
складений відділом реєстрації актів
громадянського стану м.Рівне).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати державному
органу реєстрації актів цивільного
стану за місцем реєстрації народження
дитини - відділу державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Рівненського міського
управління юстиції .

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд.

Головуючий: