Справа № 182/3261/14-ц
Провадження № 2/0182/2419/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.05.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Придніпровської сільської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду
з позовною заявою до відповідача про
визнання за ним права власності в
порядку спадкування за заповітом.

В обгрунтування своїх
вимог позивач посилається на наступні
обставини.

Десь у 50-60-х роках ХХ століття
його дідусь ОСОБА_2 збудував житловий
будинок у АДРЕСА_1, де проживав та був
зареєстрований до своєї смерті. Разом з
дідусем проживав та проживає у
теперішній час він. Нажаль, договір на
право забудови не зберігся та не був
зареєстрований у Нікопольському БТІ.
КП „Нікопольське МБТІ" листом № 35 від
04.02.2014 року підтвердило, що право
власності на будинок АДРЕСА_1 не було
зареєстроване. Маючи за мету навести
лад у документах на будинок, щоб
скласти заповіт, дідусь звернувся до КП
„Нікопольське МБТІ", де йому
виготовили новий технічний паспорт на
житловий будинок. Але допомогти з
відновленням правовстановлюючих
документів не змогли. Для
підтвердження свого права власності на
будинок з господарськими будівлями
дідусь повинен був звертатись до суду,
але через похилий вік він не став цього
робити. На випадок своєї смерті 14.05.2009
року дідусь залишив заповіт, яким все
своє майно, де б воно не було та з чого б
не складалось, усі майнові права та
обов'язки, заповів йому. Заповіт
посвідчено секретарем виконкому
Придніпровської сільської ради
Щербиною Л.Ф. ІНФОРМАЦІЯ_1 його дідусь
помер. Спадкоємців, що мають право на
обов'язкову частку у спадщині, у
померлого не має. Дружина дідуся та
його бабуся ОСОБА_4 померла у
ІНФОРМАЦІЯ_2. У встановлений
законодавством строк він звернувся до
Другої Нікопольської державної
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом. Але листом № 908/02-14 від 15.04.2014
року йому було відмовлено у видачі
свідоцтва, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ на
спадкове майно. Відповідно до
технічного висновку про відповідність
вимогам державних будівельних норм
збудованого житлового будинку та
господарчих будівель по АДРЕСА_1,
наданого інженером-проектувальником
ОСОБА_5, самовільно збудовані житловий
будинок „А", літня кухня „В", гараж „Г",
сараї „Д" та „д", вбиральня „д?" не
протирічать вимогам ДБН В.2.2-15-2005
„Житлові будівлі. Основні положення"
та можуть безперешкодно
експлуатуватись. Відповідно до
„Порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення І
та ІІ категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкції та інженерних мереж",
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 95 від 19.03.2013 року, документом,
який засвідчує відповідність
закінчених будівництвом до 05 серпня 1992
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації. Оскільки житловий
будинок з господарськими будівлями,
згідно даних технічного паспорта,
збудовано в 60-70-х роках ХХ століття,
вони не підлягають прийняттю в
експлуатацію. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК
України, право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1
ст.1236 ЦК України, заповідач має право
охопити заповітом права та обов'язки,
які йому належать на момент складення
заповіту, а також ті права та обов'язки,
які можуть йому належати у майбутньому.
Оскільки дідусь за життя не підтвердив
свого права власності на належний йому
житловий будинок, він як його
спадкоємець за заповітом, змушений
звернутися до суду з цим позовом.

В судове засідання
позивач не прибув, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність, на
задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача
в судове засідання не прибув, надав
заяву про розгляд справи у свою
відсутність, проти задоволення позову
не заперечував.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, в 50-60-х роках ХХ століття
дідусь позивача ОСОБА_2 збудував
житловий будинок у АДРЕСА_1, де проживав
та був зареєстрований до своєї смерті
(а.с.9-10). Разом з дідусем проживав та
проживає у теперішній час в спірному
домоволодінні позивач (а.с.4). Нажаль,
договір на право забудови не зберігся
та не був зареєстрований у
Нікопольському БТІ (а.с.12). Для
підтвердження свого права власності на
будинок з господарськими будівлями
спадкодавець повинен був звертатись до
суду, але через похилий вік він не зміг
цього зробити. На випадок своєї смерті
14.05.2009 року спадкодавець залишив
заповіт, яким все своє майно, де б воно
не було та з чого б не складалось, усі
майнові права та обов'язки, заповів
позивачу (а.с.8). Заповіт посвідчено
секретарем виконкому Придніпровської
сільської ради Щербиною Л.Ф.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.6).
Спадкоємців, що мають право на
обов'язкову частку у спадщині, у
померлого не залишилось. Дружина
померлого та бабуся позивача
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7). У
встановлений законодавством строк
позивач звернувся до Другої
Нікопольської державної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом. Але
листом № 908/02-14 від 15.04.2014 року йому було
відмовлено у видачі свідоцтва,
оскільки відсутній правовстановлюючий
документ на спадкове майно (а.с.11).
Відповідно до технічного висновку про
відповідність вимогам державних
будівельних норм збудованого
житлового будинку та господарчих
будівель по АДРЕСА_1, наданого
інженером-проектувальником ОСОБА_5,
самовільно збудовані житловий будинок
„А", літня кухня „В", гараж „Г", сараї
„Д" та „д", вбиральня „д?" не
протирічать вимогам ДБН В.2.2-15-2005
„Житлові будівлі. Основні положення"
та можуть безперешкодно
експлуатуватись (а.с.13-30). Відповідно до
„Порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення І
та ІІ категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкції та інженерних мереж",
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 95 від 19.03.2013 року, документом,
який засвідчує відповідність
закінчених будівництвом до 05 серпня 1992
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації. Оскільки житловий
будинок з господарськими будівлями,
згідно даних технічного паспорта,
збудовано в 60-70-х роках ХХ століття,
вони не підлягають прийняттю в
експлуатацію.

За таких обставин суд
вважає, що позивач фактично прийняв
спадщину, тому позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на

житловий будинок з господарськими
будівлями АДРЕСА_1, а саме: житловий
будинок „А", площею 38,0 кв.м.; літню кухню
„В"; гараж „Г", сарай „Д", сарай „д",
вбиральні „д?", спорудження № 1-3, І, у
порядку спадкування за заповітом після
смерті діда ОСОБА_2.

На рішення суду першої інстанції
може бути подано апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал