Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/2464/14
Головуючий у 1 інстанції: Ушатий І.Г.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріКамінській О.Є.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Токмацького
районного суду Запорізької області від
15 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
правочину, який підлягає нотаріальному
посвідченню дійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_6 про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню дійсним, в
якому вказала, що згідно письмового
попереднього Договору купівлі-продажу
нерухомого майна - житлового будинку,
що був укладений 15 травня 2013р. між
позивачем та відповідачем, ОСОБА_5
зобов'язалася купити у ОСОБА_6,
сплативши йому гроші за житловий
будинок, який розташований на не
приватизованій присадибній земельній
ділянці та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, який є будинком старої
побудови та складається з загальної
площі 40,4 кв.м., з яких житлова площа
дорівнює 24,2 кв.м., а відповідач у свою
чергу зобов'язався продати позивачці
вищевказаний будинок, отримавши від
неї гроші за нього.

Позивач вказує, що даний житловий
будинок належить на праві власності
відповідачу, що підтверджується
правовстановлюючим документом на його
ім'я, це зокрема рішення Токмацького
районного суду Запорізької області від
05.08.1998р., згідно якого відповідач
успадкував цей будинок після смерті
його матері ОСОБА_7, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Згідно з умовами Договору, а саме п. 5
відповідач повинен був після
розрахунку за придбаний житловий
будинок разом з позивачкою посвідчити
цю угоду купівлі-продажу нерухомого
майна - житлового будинку від 15.05.2013 р. у
нотаріуса з кінцевим строком виконання
узятих на себе зобов'язань - 01 листопада
2013 р. Вартість житлового будинку була
сторонами узгоджена попередньо у
розмірі 20000 грн., що підтверджується п. 3
договору. Відповідно до умов якого
позивач сплатила відповідачу вказану
суму, що підтверджується його
розпискою від 15.05.2013 р.

Всупереч домовленості та умов договору
відповідач нотаріально не посвідчив
угоду щодо купівлі-продажу житлового
будинку, мотивуючи це тією обставиною,
що в нього не має вільного часу щоб
ходити по нотаріусам, в нього похилий
вік, хворе серце, йому важко ходити у
центр міста до нотаріуса й чекати
прийому у чергах, при цьому відповідач
не заперечує той факт, що фактично
угода купівлі-продажу житлового
будинку між ними відбувся, що він
отримав гроші за будинок і вже їх
витратив на ремонт іншого житла, у
якому він проживає та розташоване по
сусідству з проданим позивачці.

У зв'язку з цим позивач просить суд
визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, який був укладений
без нотаріального посвідчення 15 травня
2013 року між нею ОСОБА_5 та відповідачем
ОСОБА_6 та визнати за нею ОСОБА_5, право
власності на нерухоме майно - житлового
будинок з прилеглим сараєм, загальною
площею 40,4 кв.м, житлова площа 24,2 кв.м, що
розташований на не приватизованій
присадибній земельній ділянці та
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 15 квітня 2014
року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Тому суд не може
захистити порушене право у спосіб, який
не передбачено законом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог,
виходив в тому числі і з того, що
сторони домовились відносно всіх
суттєвих умов договору, що
підтверджується відповідними
письмовими доказами, відбулося повне
виконання договору, проте продавець
ухиляється від його нотаріального
посвідчення, а тому на підставі ч. 2 ст.
220 ЦК України позивач набув право
власності на об'єкти нерухомості.

Проте така позиція позивача не
відповідає нормам матеріального права,
про що суд першої інстанції вірно
зазначив в оскаржуваному рішенні

Встановлено, що згідно письмового
Договору купівлі-продажу нерухомого
майна - житлового будинку, що був
підписаний 15 травня 2013 р. між позивачем
та відповідачем, ОСОБА_5 зобов'язалася
купити у ОСОБА_6, сплативши йому гроші
за житловий будинок, який розташований
на не приватизованій присадибній
земельній ділянці та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, який є будинком
старої побудови та складається з
загальної площі 40,4 кв.м., з яких житлова
площа дорівнює 24,2 кв.м., а відповідач у
свою чергу зобов'язався продати
позивачці вищевказаний будинок,
отримавши від неї гроші за нього (а.с. 70).

Позивач послався на перешкоди з боку
відповідача щодо нотаріального
посвідчення вказаного договору в формі
заяви, і просив задовольнити його
вимоги з підстав ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однак, відповідно до ст. 657 ЦК України
угоди про перехід права власності на
будинок підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

За змістом ст.ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України
правочини, які підлягають
нотаріальному посвідченню і державній
реєстрації, є укладеними з моменту
нотаріального посвідчення і державної
реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 2009 року "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними", норма частини другої
статті 220 ЦК не застосовується щодо
правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до статей
210 та 640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи і вимогам закону,
доводи викладені в апеляційній скарзі
не спростовують його висновків,
підстави для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 15 квітня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: