Справа № 335/1442/14-ц 6/335/65/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого судді
Воробйова А.В., при секретарі Зубович
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про відстрочення виконання
рішення суду від 30.08.2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
:Міське комунальне підприємство
„Основаніє", Запорізька міська рада,
Служба у справах дітей районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Орджонікідзевському району про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та відновлення становища,
яке існувало до порушення, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходилась
цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та відновлення становища,
яке існувало до порушення

30.08.2013 року по справі було
постановлено рішення, яким позов було
задоволено: усунуто перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом
вселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з кімнати
АДРЕСА_1; вселено ОСОБА_3 у житлове
приміщення, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_1 привести
житлове приміщення, що находиться за
адресою АДРЕСА_2 у попередній стан
шляхом закладення цеглою дверного
отвору в стіні, яка є суміжною між
кімнатами АДРЕСА_1.

Рішення набрало законної сили. 10.02.2014
року в справі видано виконавчий лист.

12.02.2014 року представник відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_6, звернувся до суду з
заявою про відстрочення виконання
рішення суду в частини виселення
неповнолітнього ОСОБА_4 та вселення
ОСОБА_3 - на період до 01.05.2014 року, яке
мотивовано наступним.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є
неповнолітньою особою і згідно ст.1
Закону України „Про охорону дитинства"
є дитиною.

Відповідно до положень п.1, 3 ст.27
Конвенції ООН „Про права дитини" від
20.11.1989 року, ст.8 Закону України „Про
охорону дитинства" - держава забезпечує
право дитини на проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку.

Згідно рішення суду від 30.08.2013 року,
ОСОБА_4, повинен бути виселений „на
вулицю" або ж має повернутись до
кімнати матері ОСОБА_1 №9/14 загальною
площею 11,6 кв.м., що в свою чергу прямо
порушує вимоги ст.ст. 47,50 ЖК України.

У батьків виникає потреба в пошуку
житловою площі (кімнати, квартири) для
відселення неповнолітнього ОСОБА_4, як
б відповідала за висновками
відповідної служби у справах дітей
відповідала вимогам законодавства. В
даний час такий висновок служби у
справах дітей відсутній.

Крім того, винаймати окреме жило для
свого ОСОБА_4, його батьки не в змозі за
своїм фінансовим станом.

Також, виселення (переселення) ОСОБА_4 в
теперішній час неможливо за станом
його здоров'я.

В судовому засіданні заявник -
представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6, ОСОБА_1,
представник Служби у справах дітей
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Орджонікідзевському
району - Салтан В.Ю., заяву про
відстрочення виконання рішення суду
підтримали та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9, проти
задоволення заяви заперечує. Вважає, що
відсутні достатні підстави для
відстрочення виконання рішення суду.
Просить в задоволенні заяви відмовити.

Інші особи, які брали участь у розгляді
справи, в судове засідання не з'явилися,
причини не явки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді заяви, дослідивши
надані суду докази, суд вважає, що заява
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Серед основних засад судочинства в
Україні, згідно п. 9. ч.3 ст. 129
Конституції України є «обов'язковість
рішень суду. Отже, у найвищому за
юридичною силою законі закріплено
конституційний принцип обов'язковості
рішень суду, за ознакою
територіальності - на всій території
держави. Стаття 14 ЦПК України закріпила
- «Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами».

Надані заявником докази не дають
достатніх підстав для відстрочення
виконання рішення суду, а доводи
викладені у заяві - це фактично
висловлення щодо не згоди з судовим
рішенням, тому в задоволенні заяви
необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.373 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відстрочення
виконання рішення суду від 30.08.2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
:Міське комунальне підприємство
„Основаніє", Запорізька міська рада,
Служба у справах дітей районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Орджонікідзевському району про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та відновлення становища,
яке існувало до порушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя:
А.В.
Воробйов