Справа № 531/22/14-ц
Провадження № 2/531/134/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 березня 2014 року. Карлівський
районний суд Полтавської області у
складі: головуючого
судді Жмурко
П.Я.

при секретарі
Клименко Т.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Карлівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Халтуринської
сільської ради Карлівського району
Полтавської області про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2014 року позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому просить
суд визнати за ним право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1, в тому числі і на самочинно
побудовані та введені в експлуатацію
будівлі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є рідним сином ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які постійно проживали в
АДРЕСА_1. Батько позивача - ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті батька, мати
позивача фактично вступила в
управління спадковим майном.
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2 Після
смерті матері, позивач фактично
вступив в управління спадковим майном,
шляхом постійного проживання в будинку
по АДРЕСА_1. Крім того, після смерті
матері, позивач подав заяву про
прийняття спадщини, на підставі якої
заведено спадкову справу. Інші
спадкоємці майна померлої - відсутні.
Проте право власності ОСОБА_2 на
спадковий будинок, належним чином
оформлено не було, крім того на
території будинку, є самочинно
побудовані будівлі. Таким чином,
позивач не може оформити право
власності на спадкове майно, в
позасудовому порядку.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримує і просить суд
задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, проте від них надійшла заява в
якій вони просять суд справу
розглядати без участі їхнього
представника і зазначають, що при
вирішенні справи покладаються на
розсуд суду. (а.с. 28, 32)

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
частково обґрунтований і підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української
РСР, при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців
першої черги належить також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Зі свідоцтва про народження НОМЕР_1
вбачається, що позивач є рідним сином
ОСОБА_3 та ОСОБА_2. (а.с. 5)

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер
ОСОБА_3 (а.с. 9) В судовому засіданні
встановлено, що спадкова справа після
смерті ОСОБА_3 не заводилась. ОСОБА_3
помер у ІНФОРМАЦІЯ_4, до набрання
чинності ЦК України, тому до даних
правовідносин мають бути застосовані
норми ЦК Української РСР.

Мати позивача - ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, також до набрання
чинності ЦК України, про що свідчать
записи у свідоцтві серії НОМЕР_3. (а.с. 8)

З довідки виданої Халтуринською
сільською радою 03.07.2013 року №1336
вбачається, що на день смерті ОСОБА_2, до
складу її сім'ї входив син ОСОБА_1 (а.с. 7)
В цей же день Халтуринською сільською
радою видано довідку № 1335, про те, що
ОСОБА_1 фактично вступив в управління
спадковим майном після померлої
ОСОБА_2, яка постійно проживала і була
зареєстрована в АДРЕСА_1, а саме з 17.04.1952
року по день смерті, шляхом постійного
проживання у спадковому будинку. (а.с. 10)

На підтвердження того, що і померлий
батько позивача, і мати, і він сам
проживали АДРЕСА_1, позивачем долучено
до матеріалів справи копію домової
книги, з якої вбачається, що дані особи
дійсно були там зареєстровані. (а.с. 18-19)

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті матері, позивач звернувся
до нотаріуса з метою прийняття
спадщини, а саме житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1. (а.с. 15)
Нотаріусом було заведено спадкову
справу. (а.с. 17) У видачі свідоцтва про
право на спадщину на вказаний будинок,
позивачу було відмовлено, оскільки ним
не надано правовстановлюючий документ
на майно. (а.с. 15)

Згідно довідки наданої ПП Полтавське
БТІ «Інвентаризатор», реєстрація права
власності на будинок АДРЕСА_1 - не
проводилась. (а.с. 16) Згідно довідки
виданої сільською радою, даний будинок
рахується за позивачем (а.с. 20), проте як
було встановлено раніше, згідно даних
сільської ради, позивач вважається
таким, що прийняв спадщину померлої
ОСОБА_2 (а.с. 10) В технічному паспорті на
будинок, власник не зазначений. (а.с. 11)

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що право
власності на будинок по АДРЕСА_1, ні за
ким зареєстровано не було. Матеріали
справи свідчать про те, що цей будинок
значився за родиною позивача і згідно
наданих суду довідок, вони проживали в
ньому з 1952 року. Позивач народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5). Враховуючи ці та
раніше зазначені обставини, суд
приходить до висновку, що будинок
значився за ОСОБА_2, а після її смерті -
за сином померлої.

Як уже було встановлено судом, позивач
не може реалізувати своє право на
спадкове майно, в позасудовому порядку.
Дослідивши всі докази, суд приходить до
висновку, що відмова нотаріуса
обґрунтована, оскільки відповідно до п.
4.15 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України -
не передбачена видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, без пред'явлення
нотаріусу правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві.

Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем
майна померлої, а останній за життя
належав житловий будинок по АДРЕСА_1,
право власності на який належним чином
оформлено не було, суд вважає за
можливе визнати за ОСОБА_1 право
власності на вказаний будинок, в
порядку спадкування за законом після
померлої матері.

Одночасно з цим, позивач просить суд
визнати за ним право власності на
самочинно побудовані будівлі, а саме
сарай «Д» та сарай «Е», що розташовані
по АДРЕСА_1. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що самочинне
будівництво побудоване без порушення
будівельних норм і щодо нього немає
заперечень з боку сусідів.

На підтвердження зазначених обставин,
позивачем не надано суду належних
доказів. В матеріалах справи відсутнє
рішення компетентного органу про
надання земельної ділянки для
забудови, про ступінь готовності
самочинного будівництва, належні
висновки щодо того чи порушує
самочинне будівництво права та законні
інтереси інших осіб, відомості про те
коли і ким збудовано будівлі, акти
прийому в експлуатацію чи сертифікат
відповідності, висновки про
відповідність самочинно зведених
будівель архітектурним, санітарним,
протипожежним та будівельним нормам чи
інші докази.

Позивач зобов'язаний довести обставини
на які він посилається як на підставу
своїх вимог відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України. Тому в задоволенні позову в
цій частині необхідно відмовити за
недоведеністю.

Керуючись п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого 22.02.2012 року, ст. ст. 529, 549
ЦПК Української РСР, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Халтуринської
сільської ради Карлівського району
Полтавської області про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований в АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення або дня отримання
копії рішення, через Карлівський
районний суд Полтавської області до
Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя
Жмурко П.Я.