№ 2-189-14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Солом'янський районний суд м. Києва
в складі головуючого - судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС
України в місті Києві - про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3,
Солом'янський РВ ГУТМС України в м.
Києві, ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві - про встановлення порядку
користування житловим приміщенням у
будинку (квартирі) та вселення, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
Відділ громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Солом'янського РУ ГУ МВС України в
місті Києві - про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням.
Позивач при зверненні до суду
мотивувала свої вимоги тим, що її
померлий син, ОСОБА_5, перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 1991
року по день смерті.
Від шлюбу, у ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_5
та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_2, який є
онуком позивача та відповідачем у
справі.
Позивач зазначає, що після
укладення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3
проживали разом з позивачем, у будинку
позивача, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, який був побудований у 1976 році,
але не зареєстрований, де після
народження був зареєстрований також і
В зв'язку з тим, що проживати двом
сім'ям разом було не зовсім зручно,
вирішили збудувати ще один будинок за
тією ж адресою на земельній ділянці, що
належала чоловіку позивача, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув син позивача,
На час смерті ОСОБА_5, будівництво вже
було завершено, але не зареєстровано.
Позивач зазначає, що скористувавшись
тим, що вона та її чоловік були
пригнічені горем втрати сина, третя
особа по справі ОСОБА_3 оформила право
власності на будинок, який був
збудований позивачем та її чоловіком.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивача,
Позивач зазначає, що через деякий час,
коли стан її здоров'я покращав, вона
звернулась за правовою допомогою до
юристів, щоб провести перевірку з метою
з'ясування, яким чином ОСОБА_3 стала
Таким чином виявилось наступне.
Після смерті сина позивача, у ОСОБА_3
з'явилась розписка від 10. 07. 2004 року, в
якій ОСОБА_5 нібито підтверджує факт
того, що його дружина ОСОБА_3 дійсно
вклала у будівництво будинку, який
дозволив побудувати на своїй земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1, його
батько ОСОБА_6, гроші у сумі 10 000 доларів
На думку позивача, зазначена розписка
01 листопада 2005 року була виявлена
нотаріально завірена заява, в якій
ОСОБА_6 підтверджує, що дозволив
побудувати житловий будинок своєму
сину ОСОБА_5 на своїй земельній ділянці,
що розташована за адресою АДРЕСА_1 в 1996
році. Також підтверджує, що в 1999 році
родина його сина завершила будівництво
вищевказаного житлового будинку та
проживає в ньому. Але не оформила право
власності на побудований будинок.
Окрім того, 01 листопада 2005 року ОСОБА_6
було зроблено заповіт нотаріально
завірений, в якому він заповідав
житловий будинок, який він дозволив
побудувати своєму сину ОСОБА_5 на своїй
земельній ділянці, що розташована за
адресою АДРЕСА_1, своєму онуку ОСОБА_7
Також позивач зазначає, що 24 лютого 2006
року з'явився завірений державним
нотаріусом документ, в якому ОСОБА_6
відмовляється від належної йому частки
спадкового майна після померлого сина
ОСОБА_5 на користь онука ОСОБА_7 На думку
позивача, підпис ОСОБА_6 був також
20 квітня 2006 року Солом'янським районном
судом у м. Києві винесено рішення по
справі № 2-1707/06 за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_7, ОСОБА_1 про визнання права
власності, яким визнано за ОСОБА_3
право власності на збудований будинок
під літерою «В» по АДРЕСА_1, що складає
1/3 від загального будинковолодіння за
Позивач зазначає, що про існуванні
вищезазначеної справи, що перебувала
на розгляді у Солом'янському районному
суді м. Києва та ухвалення рішення по
вказаній справі, позивачу не було
Зазначає, що в матеріалах зазначеної
цивільної справи від імені позивача та
імені ОСОБА_6 є підроблена заява про
розгляд справи у відсутність останніх,
а також вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6
позовні вимоги визнають і вважають їх
В подальшому, 27 червня 2008 року ОСОБА_3
отримує у Головному управлінні
житлового забезпечення (Київської
міської державної адміністрації)
свідоцтво на право власності на
житловий будинок АДРЕСА_2, № 1071-С/ЖБ.
23 вересня 2008 року ОСОБА_7 отримує у
Головному управлінні житлового
забезпечення (Київської міської
державної адміністрації) свідоцтво на
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, № 1645-С/ЖБ.
Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але
постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 за
адресою проживання своєї матері -
третьої особи по справі ОСОБА_3, яка
обманним шляхом, в тому числі підробкою
документів стала власником житлового
будинку АДРЕСА_2, власником якого
фактично був ОСОБА_7
Окрім того, позивач зазначає, що ОСОБА_3
через свого сина ОСОБА_2 має намір
привласнити і житловий будинок
АДРЕСА_1, тому заперечує проти зняття
останнього з реєстрації за адресою:
будинок АДРЕСА_1, де він не проживає, для
реєстрації його за місцем проживання.
З урахуванням зазначеного, позивач
посилаючи на те, що відповідач у
спірному будинку не мешкає, просила суд
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
розташованим у буд. АДРЕСА_1 та
скасувати реєстрацію відповідача за
В процесі розгляду справи, ОСОБА_2
звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_3, Солом'янський РВ
ГУТМС України в м. Києві, ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві - про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням у будинку
(квартирі) та вселення.
ОСОБА_2 мотивував свої вимоги тим, що до
смерті свого батька та після його
смерті він проживав та був
зареєстрованим у буд. АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 зазначає, що в подальшому,
виникли неприязні відносини між ним та
його бабусею, ОСОБА_1 та матір'ю ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, з незрозумілий причин, що
виражалось у постійних конфліктах,
постійному перешкоджанню ОСОБА_1
проживанні ОСОБА_2 у буд. по АДРЕСА_1, що
призвело до того що ОСОБА_2 був змушений
залишити жиле приміщення з поважних
Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 27. 05. 2010 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування спірним будинком,
визнавши причини тимчасової
відсутності ОСОБА_2 в спірному будинку
поважними.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 22. 07. 2011 року вселено ОСОБА_2
в квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 зазначає, що не зважаючи на
існування рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 22. 07. 2011 року,
яке набрало законної сили, на даний час,
рішення суду про вселення не виконано,
оскільки ОСОБА_1 чинить перешкоди для
виконання рішення суду.

Позивач за зустрічним позовом
зазначає, що на даний час відносини між
співвласниками квартири АДРЕСА_1 та ним
не змінились та продовжують мати
конфліктний характер, оскільки
співвласники квартири не визнають
право ОСОБА_2 на користування житловим
приміщенням у зазначеній квартирі, у
якій він зареєстрований.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_2
вважаючи свої права порушеними просив
суд встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, згідно з яким:
виділити в користування ОСОБА_2 житлову
кімнату № 8 площею 11,5 кв.м., залишити у
загальному користуванні не житлові
приміщення та вселити ОСОБА_2 у
виділену йому житлову кімнату № 8
площею 11,5 кв.м., що знаходиться у
квартирі АДРЕСА_1.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином.

Від представника позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до
суду надійшла заява про розгляд справи
у відсутність представника позивача за
зустрічним позовом, яка також є третьою
особою по первісному та зустрічному
позовах та без участі ОСОБА_2

В поданій заяві також вказано, що
представник позивача за зустрічним
позовом вимоги зустрічної позовної
заяви підтримує в повному обсязі, проти
первісного позову заперечує.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, об'єктивно оцінивши
докази, які містяться в матеріалах
справи, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що станом на 09.
09. 2010 року жилий будинок АДРЕСА_1
належить на праві спільної часткової
власності наступним особам:

879/2000 - ОСОБА_9;

59/2000 - ОСОБА_4;

531/1000 - ОСОБА_1.

Згідно довідки Форми №3 від 12. 07. 2013 року
вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який зареєстрованій в
зазначеній квартирі з 04 листопада 1997
року.

Станом на 09. 11. 2005 року будинок АДРЕСА_1
був зареєстрований на праві власності
за ОСОБА_6 (батьком ОСОБА_2) та ОСОБА_9 в
рівних долях.

Розпорядженням Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації №238
від 14. 02. 2008 року «Про розподіл
домоволодіння АДРЕСА_1» виділено
житлові будинки літ.«А» та літ. «В» в
окремі цілі домоволодіння з
присвоєнням окремих поштових адрес.
Зокрема будинку літ. «А» (в
користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_9)
залишено попередню адресу: АДРЕСА_1, а
житловому будинку літ. «В» (в
користуванні ОСОБА_3 - матері ОСОБА_2)
присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_2.

При цьому вбачається, що ОСОБА_2
залишився зареєстрованим за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 27 травня 2010 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання його таким, що втратив право
користування спірним будинком
(законність якого підтверджена ухвалою
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 липня 2011 року) було
встановлено, що ОСОБА_2 проживав в
спірному будинку лише до смерті свого
батька (ІНФОРМАЦІЯ_2). Разом з тим,
враховуючи встановлені неприязне
відношення до нього ОСОБА_1, виходячи з
права кожного громадянина України на
житло, закріплене в ст. 47 Конституції
України, суд не визнав причину
тимчасової відсутності ОСОБА_2 в
спірному житловому будинку неповажною,
а відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування спірним житлом.

Підтверджуючи обґрунтованість рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 27. 05. 2010 року, суд вищої інстанції
зазначив, що судом першої інстанції
встановлено, що між сторонами у справі
постійно виникали конфліктні ситуації
щодо користування будинком та
земельною ділянкою, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 постійно
перешкоджала неповнолітньому ОСОБА_2
проживати у будинку, внаслідок чого
відповідач був змушений залишити жиле
приміщення та перейшов жити до своєї
матері ОСОБА_3

З огляду на встановлені рішенням суду,
яке набрало чинності, обставини справи,
встановленим, і не потребує
доказування, є той факт, що ОСОБА_2
станом на жовтень 2009 року не втратив
право користування житловим
приміщенням за адресою АДРЕСА_1, у
зв'язку з поважністю причин не
проживання його у вказаному будинку.

В межах даної справи судом безспірно
встановлено, що відносини між
співвласниками будинку АДРЕСА_1 та
ОСОБА_2, який в лютому 2010 року набув
повноліття, не змінилися, продовжують
мати конфліктний характер,
співвласники будинку не визнають його
права користуватись житловим будинком,
у якому він зареєстрований, бажають
визнати його таким, що втратив право
користування ним.

Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 22. 07. 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 01. 02. 2012
року у задоволенні первісного позову
дядька ОСОБА_2 - ОСОБА_4, а також ОСОБА_9
про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_2 про вселення в кв. АДРЕСА_1,
задоволено.

Судом встановлено, що на
виконання вищевказаного рішення суду
ОСОБА_2 було отримано виконавчі листи,
які були пред'явлені до ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Вбачається, що на даний час
рішення суду про вселення не виконано,
оскільки ОСОБА_1 чинить перешкоди для
проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі.

За таких обставин причини не
проживання ОСОБА_2 у спірному будинку
продовжують бути поважними, а тому
підстав для визнання його таким, що
втратив право користування спірним
житловим приміщенням та скасування
його реєстрації за вказаною адресою
відсутні, в зв'язку з чим суд не вбачає
підстав для задоволення первісного
позову.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не втратив право
користування спірним житловим
приміщенням, його право на проживання у
цьому приміщенні підлягає захисту
судом у випадку його порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Вищим спеціалізованим судом з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
ухвалі від 13 липня 2011 року встановлено,
що ОСОБА_1 постійно перешкоджала
неповнолітньому ОСОБА_2 проживати у
будинку.

З урахуванням зазначеного, відповідно
до вимог ст.. 47 Конституції України, суд
приходить до висновку, що є достатні
підстави для задоволення зустрічного
позову ОСОБА_2 про вселення у кв.
АДРЕСА_1 та визначення порядку
користування жилим приміщенням у
зазначеній квартирі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
61, 405 ЦК України, ст.. 156 ЖУ УРСР, ст. 47
Конституції України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61,
88, 209, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС
України в місті Києві - про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3,
Солом'янський РВ ГУТМС України в м.
Києві, ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві - про встановлення порядку
користування житловим приміщенням у
будинку (квартирі) та вселення -
задовольнити.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, згідно з яким:
виділити в користування ОСОБА_2 житлову
кімнату, позначену у технічному
паспорті на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого станом на 07. 03. 2008 року,
під №8 площею 11,5 кв.м.

Не житлові приміщення квартири АДРЕСА_1
- залишити у загальному користуванні.

Вселити ОСОБА_2 у виділену житлову
кімнату, позначену у технічному
паспорті на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого станом на 07. 03. 2008 року,
під №8 площею 11,5 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: