У Х В А Л а

19 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 в особі
представника про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк
«Експрес-Банк» до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, приватне підприємство «Лекс»,
про стягнення заборгованості, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний банк «Екепрес-Банк»,
третя особа - приватне підприємство
«Лекс», про визнання договору поруки та
довіреності недійсними, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року акціонерний банк
«Експрес банк», правонаступником якого
є публічне акціонерне товариство
«Акціонерний банк «Експрес-Банк» (далі
- ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк»),
звернувся до суду із позовом до
приватного підприємства «Лекс» (далі -
ПП «Лекс»), товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Трансенерго» (далі - ТОВ «Компанія
Трансенерго»), ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
укладеним 13 липня 2007 року між ПП «Лекс»,
з урахуванням змін та доповнень до
нього, на загальну суму 25 500 000 грн на
строк до 1 квітня 2011 року. У
забезпечення виконання зобов'язання
укладено договір поруки між банком та
ОСОБА_3 на суму 5 050 000 грн. Внаслідок
невиконання боржником зобов'язань за
кредитним договором утворилась
заборгованість, яку позивач просив
стягнути із ПП «Лекс» та ОСОБА_3 як
поручителя.

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся із
зустрічним позовом про визнання
недійсним договору поруки, посилаючись
на те, що договір поруки підписано від
його імені ОСОБА_5 на підставі
доручення від 29 травня 2007 року із
перевищенням повноважень, наданих
дорученням. Також просив визнати
недійсною довіреність, видану
ОСОБА_5 від його імені 29 травня 2007 року,
та визнати протиправними дії нотаріуса
щодо оформлення цієї довіреності.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від

20 червня 2011 року провадження у частині
позовних вимог до ПП «Лекс», ТОВ
«Компанія «Трансенерго» закрито.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 10 жовтня 2013 року, позов ПАТ
«Акціонерний банк «Експрес-Банк»
задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Акціонерний банк
«Експрес-Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 5 050 000
грн. Вирішено питання про судові
витрати. У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, ПАТ
«Акціонерний банк «Екепрес-Банк» про
визнання договору поруки та
довіреності недійсними відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 26 лютого 2014
року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження у справі з
підстав, передбачених п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

26 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року, 4 липня 2012
року, 18 вересня 2013 року, 18 липня 2011 року,
25 вересня 2013 року, 11 вересня 2013 року,
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ 11 грудня 2013 року, 27
листопада 2013 року та постанови Вищого
господарського суду України від 19
квітня 2007 року, 12 грудня 2012 року й від 15
жовтня 2013 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Вирішуючи питання щодо
відповідальності ОСОБА_3 як поручителя
за порушення боржником строку та
порядку виконання кредитного
зобов'язання, суди нижчої інстанції, із
висновками яких погодився суд
касаційної інстанції, виходили із того,
що спір про дію поруки відповідно до
положень ст. 559 ЦК України вирішувався в
межах іншої цивільної справи, за
результатом розгляду якої у позові про
припинення поруки ОСОБА_3 відмовлено.
Заявивши у цій справі у лютому 2011 року
позов про визнання договору поруки
недійсним (ст. ст. 203, 215 ЦК
України), про припинення поруки ОСОБА_3
не просив.

У наведних для прикладу справах (ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року, 4
липня 2012 року, 18 вересня 2013 року, 18 липня
2011 року, 25 вересня 2013 року, 11
вересня 2013 року, рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 11 грудня 2013 року, 27 листопада 2013
року та постанови Вищого
господарського суду України від 19
квітня 2007 року, 12 грудня 2012 року й від 15
жовтня 2013 року) суди касаційної
інстанції розглядали питання щодо
припинення договору поруки на підставі
ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України. Висновки у цих
справах ґрунтуються на відмінних
фактичних обставинах та підставах
позову у порівнянні зі справою, рішення
у якій просить переглянути заявник.

Таким чином, зміст доданих до заяви
судових рішень не дає підстав для
висновку про те, що суди касаційної
інстанції при розгляді двох чи більше
справ за тотожним предметом спору,
підстав позову та аналогічних обставин
дійшли протилежних висновків щодо
заявлених позовних вимог.

За таких обставин, які свідчать про те,
що наведені заявником судові рішення
не пітверджують підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний банк «Експрес-Банк» до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватне
підприємство «Лекс», про стягнення
заборгованості, за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк
«Екепрес-Банк», третя особа - приватне
підприємство «Лекс», про визнання
договору поруки та довіреності
недійсними за заявою ОСОБА_3 в особі
представника про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

В.М. Коротун

С.П. Штелик