Амур-Нижньодніпровський районний суд
у складі: головуючого судді Руденко В.В.
при секретарі Коломієць Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Нова» про зміну дати
звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-
Позивач звернулася до суду з позовною
заявою до відповідача про зміну дати
звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,
зазначивши, що з 01.09.2009 року по 21.02.2013
року вона працювала у відповідача на
посаді директора центру продажів в м.
Дніпропетровську. У лютому місяці 2013
року нею була написана заява до
відповідача про звільнення за власним
бажанням. Згідно наказу №26/1-к від 21.02.13
року про звільнення вона була
звільнена з займаної посади. В своїй
заяві про звільнення вона вказувала
про необхідність вислати їй на її
адресу реєстрації трудову книжку,
оскільки вона проживає та працює в м.
Дніпропетровську та має двох
малолітніх дітей на вихованні. В день
звільнення, а саме 21.02.2013 року трудова
книжка так і не була їй видана. 13.05.2013
року позивач звернулась до відповідача
із заявою, в якій вона вимагала
повернути трудову книжку за адресою її
реєстрації та розрахуватися з нею за
затримку видачі документу. На
вищевказану заяву, вона отримала
відповідь, в якій відповідач просить її
прибути до управління кадрового
забезпечення для отримання трудової
книжки. Однак вона не мала змоги
з'явитись в інше місто ані з
матеріальних причин, ані з сімейних,
так як має двох неповнолітніх дітей.
Трудову книжку вона отримала тільки
12.09.2013 року. Крім того, у разі затримки
видачі трудової книжки з вини власника
або уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу. Днем звільнення вважається
день видачі трудової книжки. Про новий
день звільнення видається наказ і
вноситься запис до трудової книжки
працівника. Відповідач порушив норми
чинного законодавства та не виконав
покладеного на нього обов'язку щодо
видачі працівнику трудової книжки в
день звільнення. Оскільки існує
затримка видачі трудової книжки є всі
підстави визнати недійсним запис про
звільнення позивача з 21.02.2013 р. на
фактичний день звільнення. Таким чином
вважає, що дії відповідача щодо
невидачі трудової книжки у день
звільнення є протиправними. На день
пред'явлення позову до суду вона
перебувала у вимушеному прогулі 167
днів, з 21 лютого 2013 року по 12 вересня 2013
року. За цей час відповідач
зобов'язаний виплатити на її користь
заробітну плату в сумі 7255,2 грн. Також
просить стягнути моральну компенсацію
вимушеного прогулу вона не отримувала
доходів, не мала змоги стати на облік по
безробіттю, із-за чого не мала змоги
платити комунальні послуги, оплачувати
виховання дітей, оздоровити дітей у
літньому таборі, за що несла моральні
та душевні страждання. У зв'язку з
викладеним просить суд: поновити строк
звернення до суду, змінити дату її
звільнення з 21.02.2013 року на фактичний
день видачі трудової книжки, а саме на
12.09.2013 року, стягнути з відповідача
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі 7255,20 грн., моральну
У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та надала пояснення
аналогічні викладеним в позовній
Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, про час, дату та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, про причини своєї
неявки суду не повідомив. Тому суд
вважає можливим зі згоди позивача
провести заочний розгляд справ та
постановити заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що
позивач з 01.09.2009 року по 21.02.2013 року
працювала в ПрАТ «Страхова компанія
«Нова» на посаді директора центру
продажів в м. Дніпропетровську. Згідно
наказу №26/1-к від 21.02.13 року про
звільнення вона була звільнена з
займаної посади. В день звільнення
трудова книжка їй видана не була.
Відповідно до ст.47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
Відповідно до п.32 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 06.11.1992 року
№9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» оскільки згідно зі
ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений
прогул, вимоги працівника про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку підлягають
задоволенню в тому разі і за той період,
коли з вини власника або
уповноваженого ним органу була
затримана видача трудової книжки або
неправильне формулювання причин
звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню
Обставини порушення відповідачем норм
ст. 47 КЗпП України підтверджуються
результатами позапланої перевірки
відповідача посадовою особою
Держпраці України, що зазначено у листі
Державної інспекції України з питань
праці від 23.10.2013 року.
Відповідно до листа ПрАТ «Страхова
компанія «Нова» трудова книжка
позивачу була направлена лише 06.09.2013
Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Проте, відповідно до ст.233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки. Також,
в рішенні Конституційного суду України
від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 зазначено,
що в аспекті конституційного звернення
положення частини першої статті 233
Кодексу законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 116,
117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду із
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
Як було встановлено в судовому
засіданні про порушення своїх прав
позивач дізналась 21.02.2013 року, з моменту
винесення 21.02.2013 року наказу про
звільнення № 26/1-к, що не заперечувала
позивач в судовому засіданні. До суду
позивач звернулась лише, 03 грудня 2013
року, а отже з пропуском вказаного вище
Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі
пропуску з поважних причин строків,
установлених статтею 233 цього Кодексу,
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд може поновити ці
строки. Однак позивачем не надано
належних та допустимих доказів
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
поважності пропуску строку для
звернення до суду за захистом своїх
Отже, вимоги позивача щодо зміни дати
звільнення та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, а
також щодо стягнення моральної шкоди
не знайшли свого законного підґрунтя, а
тому задоволенню не підлягають.
Згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає за
необхідне судові витрати віднести на
Керуючись ст.ст.2, 10, 11, 60, 81, 212-215,224 ЦПК
України, ст.ст.47, 116, 235 КЗпП України, суд,
У позовних вимогах ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Нова» про зміну
дати звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-
Судові витрати віднести за рахунок
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуту
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: