22-ц/772/1357/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кашпрук Г. М.Категорія:
37Доповідач: Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:
головуючого - судді Панасюка О.С.,
суддів Іванюка М.В., Камзалова В.В., з
участю секретаря Руденко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
21 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської
ради, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
визнання права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
заповітом, -

встановила:

18 вересня 2013 року представник ОСОБА_2
ОСОБА_5 звернулась до суду з цим
позовом, вказуючи, що ОСОБА_2 є онукою
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які придбали 21/100
частки домоволодіння АДРЕСА_1, що
складалось із двох житлових будинків
та двох сараїв. Внаслідок недбалості
співвласників частину даного
будинковолодіння у 1985 році було
знищено. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишились
проживати у даному будинку, який вони
укріпили та добудували. У зв'язку із
забудовою, виконавчий комітет
Староміської районної ради м. Вінниці
прийняв рішення від 14 лютого 1990 року
про зміну часток у будинковолодінні
АДРЕСА_1, яким затвердив за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 79/100 частки будинковолодіння,
яке складається з двох житлових
будинків. На підставі вищезазначеного
рішення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали
свідоцтво № 848 від 27 лютого 1990 року про
право власності на 79/100 часток
будинковолодіння АДРЕСА_1. Відтак,
просила визнати право власності на 79/100
часток домоволодіння в порядку
спадкування за заповітом.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 21 березня 2014
року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просила скасувати
рішення суду і ухвалити нове про
задоволення позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає
справу та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 15 жовтня 1962 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбали у власність
21/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.
4-5), яке складалось в цілому з двох жилих
одноповерхових будинків та двох
сараїв, розташованих на земельній
ділянці площею 2730 кв.м. Тодіж, даний
договір посвідчено державним
нотаріусом Першої Вінницької
державної нотаріальної контори за
реєстровим № 4-635 та зареєстровано в КП
«ВООБТІ» 24 жовтня 1962 року за № 12-2202.
Відповідно до Акту прийому
індивідуального домоволодіння в
експлуатацію від 20 жовтня 1989 року (а.с.
14), затвердженого рішенням виконкому
Староміської районної ради № 320 від 16
листопада 1989 року, комісією, за заявою
забудовників ОСОБА_6 та ОСОБА_7
обстежено одноповерховий будинок
АДРЕСА_1, житловою площею 47,1 кв.м.
Рішенням виконавчого комітету
Староміської районної ради м. Вінниці
№ 57 від 14 лютого 1990 року затверджено
зміну часток будинковолодіння у
зв'язку із прибудовами та затверджено
за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 79/100 часток
будинковолодіння АДРЕСА_1 (а. с 6).
27 лютого 1990 року виконкомом
Староміської ради м. Вінниці видано
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свідоцтво про право
приватної власності на будівлю № 848,
відповідно до якого їм належить 79/100
часток домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з двох житлових будинків
та господарських будівель. Дане
свідоцтво зареєстровано в КП «ВООБТІ»
17 січня 1997 року, реєстровий №
2202.

Рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 3 червня 2010 року,
залишеним без змін Апеляційним судом
Вінницької області, частково
задоволено зустрічний позов ОСОБА_9 та
ОСОБА_3 та визнано недійсним свідоцтво
виконавчого комітету Староміської
районної ради м. Вінниці № 848 від 27
лютого 1990 року. Рішенням суду також
встановлено факт допущеної виконкомом
Староміської районної ради м. Вінниці
помилки при визначенні частки у
спірному будинковолодінні АДРЕСА_1.

Також, рішенням Апеляційного суду
Вінницької області від 3 вересня 2012
року відмовлено у позові ОСОБА_2 до
Вінницької міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом на будинок АДРЕСА_1
під літерою «Б», загальною площею
54,3 кв.м. житловою площею 47.1 кв. м., а
також на надвірні споруди і будівлі
сарай «В», погріб «Г», вбиральню «И»,
ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2.

29 вересня 2010 року померла ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, відповідно
до їхніх заповітів, які посвідчені
секретарем Люлинецької сільської ради
Калинівського району Вінницької
області від 7 червня 2010 року, все своє
майно останні заповіли онуці ОСОБА_2

У відповідності до роз'яснення № 1327/02-14
від 3 вересня 2013 року, наданого Другою
Вінницькою державною нотаріальною
конторою, на звернення ОСОБА_2 видати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після померлих ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 на 79/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1 не можливо, тому що відсутня
державна реєстрація за спадкодавцями
прав власності на дане нерухоме майно,
а також відсутні інші
правовстановлюючі документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Ч. 1 ст. 182 ЦК України вказано, що право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці від 3
червня 2010 року встановлено відсутність
реєстрації права власності
спадкодавців на 79/100 частки
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1, то суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відсутність підстав для визнання права
власності на це майно за позивачкою в
порядку спадкування.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є істотними і не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 21 березня 2014
року відхилити.

Рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 21 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: