СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/3465 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Колдіна О.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
16 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Дубик Ю.Г.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
Представника Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
на рішення Голосіївського районного
суду м.Києва від 12 грудня 2013 р.
в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
про звернення стягнення на
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 12.12.2013 р. відмовлено в
задоволенні позову ПАТ «Приватбанк»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет застави.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник позивача просить
це рішення скасувати і постановити
нове, яким позов задовольнити,
посилаючись на його незаконність,
зокрема, на те, що суд неповно з"ясував
обставини справи, не дав належної
оцінки доказам, порушив норми
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив,
зокрема, з того, що позивачем не було
дотримано вимог закону та укладеного
між сторонами кредитно-заставного
договору щодо процедури повідомлення
боржника про настання події дефолту
та звернення стягнення на майно, а
тому, дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону, підтверджуються
матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 5.08.2008 р. між
сторонами у справі був укладений
кредитно-заставний договір №
К2Р6АК00582905, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 в наданий кредит в розмірі 33528,87
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 2.08.2013 р.

Згідно з ст.1054 ЦК України, банк
зобов»язаний надати кредит
позичальнику, у розмірі та на умовах,
що передбачені кредитним договором, а
позичальник зобов»язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно 1.2.1 Кредитно-заставного
договору банк зобов»ячався надати
позичальникові кредит у розмірі та на
умовах, встановлених в договорі, а
позичальник зобов»язався прийняти,
належним чином використати та
повернути кредит і сплатити проценти
за користування ним, а також інші
платежі відповідно до умов договору.

Кредит надавався на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

В забезпечення виконання умов даного
договору в заставу банку був переданий
транспортний засіб «Ніссан» д.н.
НОМЕР_1.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України,
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, одностороння відмова від
зобов»язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідач належним чином не виконав
свої зобов»язання за даним договором
щодо повернення суми кредиту та
нарахованих відсотків, внаслідок чого
станом на 3.01.2013 р. у нього наявна
заборгованість в розмірі 92816,17 дол. США,
з них: 36101,90 дол. США - заборгованість за
кредитом; 10860,78 дол. США - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
2485,21 дол. США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 38918,66
дол. США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов»язань за договором, а
також штрафи відповідно до умов
договору : 31,29 дол. США - штраф (фіксована
частина); 4418,33 дол. США - штраф (процента
складова).

Згідно ст.20 ЗУ «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

Умовами кредитно-заставного договору,
укладеного між сторонами 5.08.2008 р.,
передбачені умови та порядок
звернення стягнення на предмет
застави.

Кредитно-заставний договір був
укладений на термін до 2.08.2013 р., тобто,
позивач, звертаючись до суду,
скористався своїм правом на
дострокове стягнення заборгованості.

Згідно 1.13.1, 13.2 кредитно-заставного
договору після настання події дефолту
за спливу строку, встановленого у
статті договору для добровільного
погашення забезпечених вимог, предмет
застави може бути використаний для
задоволення з його вартості всіх
забезпечених вимог у їх максимальному
розмірі, що визначається на дату
фактичного задоволення таких вимог.

Сторони погодили, що предмет застави
може бути реалізований або
використаний в інший спосіб для
задоволення забезпечених вимог без
застосування судових процедур, а в
позасудовий спосіб, з поміж наступних
варіантів: передача предмета застави у
власність банку для задоволення і
погашення вимог, продаж предмета
застави третій особі у відповідності
із вимогами законодавства, звернення
стягнення на підставі виконавчого
напису нотаріуса (у випадку
нотаріального посвідчення договору),
будь-яка інша процедура, дозволена
законодавством України.

Подією дефолту за умовами данного
договору є, у тому числі, порушення
позичальником умов
кредитно-заставного договору щодо
повернення кредиту.

У разі настання події дефолту
відповідно до п.12.2.1 банк повинен надати
позичальнику письмове повідомлення
про настання події дефолту та
зареєструвату у Державному Реєстрі
відомомсті про звернення стягнення на
предмет астави.

У повідомлені банк повинен ставити
вимогу про повернення наданої суми
кредиту в повному обсязі, виплати
винагороди, процентів за фактичний
строк ористування, виконання в повному
обсязі усіх інших грошових обов»язань.

Позичальник зобов»язаний усунути
подію дефолту негайно або передати
предмет застави у волдіння банку за
актом приймання-передачі протягом
30днів з моменту реєстрації відомомстей
про звернення стягнення на предмет
застави у Державному Реєстрі.

Якщо позичальник протягом зазначеного
строку не усунув подію дефолту, то він
зобов»язаний негайно повернути суму
кредиту в повному обсязі та сплатити
всі інші платежі, передбачені
договором, а банк має право за своїм
вибором вчинити дії, передбачені
договором і законом, у тому числі
звернути стягнення на предмет застави.

Обґрунтовуючи позов, позивач просив
звернути стягнення на предмет застави
шляхом продажу предмета застави з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, а
також надання банку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу та
зняття автомобіля з обліку.

Звернення стягнення на предмет застави
шляхом продажу третій особі є
позасудовим способом звернення
стягнення на предмет застави і
передбачає, що позивач перед
зверненням до суду з такими вимогами
повинен був вчинити дії, передбачені
ст.27 Закону «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» та
умовами Договору.

В матеріалах справи міститься текст
повідомлення Банку від 02.04.2012 р.,
адресованого відповідачу про настання
події дефолту.

На підтвердження направлення данного
повідомлення позивачем надана копія
поштового реєстру про відправлення
кореспонденції від 23.05.2012 р.

Оригінал данного реєстру у позивача
відсутній і на вимогу суду першої
інстанції наданий не був.

Відповідач заперечує факт отримання
ним данного письмового повідомлення
банку про настання події дефолту, а
позивачем в порушення вимог ст.ст.10, 60
ЦПК України не надано доказів на
спростування цих тверджень.

Тому, суд першої інстанції правильно
дійшов висновку, що відсутність
відомостей про вручення позичальнику
інформації про настання події дефолту
відповідно до умов договору позбавляє
заставодержателя передбаченого
законом права розпочати процедуру
звернення стягнення на предмет застави
в рахунок дострокового погашення
заборгованості за кредитно-заставним
договором.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, судом встановлено, що доводи
позивачки щодо порушення її прав
відповідачами не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, то
суд першої інстанції правильно
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» - відхилити, а рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 12 грудня 2013 р. - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :