У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л. Мостової
Г.І.,Мартинюка В.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк», третя особа: ОСОБА_7, про
визнання договору поруки припиненим,
за касаційною скаргою ОСОБА_8, яка діє в
інтересах Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 14
жовтня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_6 звернувся в суд
з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк»,
третя особа: ОСОБА_7, про визнання
договору поруки припиненим.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що
09 липня 2007 року між ПАТ «КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_7 укладений
кредитний договір, згідно з умовами
якого ОСОБА_7 надано кредит у розмірі 7
824,64 доларів США. За користування
кредитом була встановлена процентна
ставка у розмірі 10,08 % річних.

В забезпечення виконання
позичальником зобов'язання за даним
договором, між ним та банком 09 липня 2007
року був укладений договір поруки.

Згодом йому стало відомо, що процентну
ставку за кредитним договором від 09
липня 2007 року банком було збільшено в
односторонньому порядку з 01 листопада
2008 року до 12,12 % річних про що
повідомлено позичальника.

Позивач вважає, що у зв'язку з
збільшенням розміру процентної ставки,
збільшився й обсяг його
відповідальності як поручителя без
його згоди, а тому просив суд, на
підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, визнати
договір поруки припиненим з 01
листопада 2008 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17 вересня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 жовтня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
задоволення позовних вимог. Визнано
припиненим договір поруки від 09
липня 2007 року, укладений між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_8, яка діє в
інтересах ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати судове
рішення апеляційної інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про
визнання договору поруки припиненим,
апеляційний суд виходив із положень ч. 1
ст. 559 ЦК України та вважав, що з моменту
підвищення процентної ставки (01
листопада 2008 року) за кредитним
договором порука припинилась, оскільки
з 01 листопада 2008 року змінилось
основне зобов'язання, внаслідок чого
збільшився обсяг відповідальності
поручителя без його згоди.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду апеляційної інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується його обсяг
відповідальності.

При цьому обсяг зобов'язання
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору є результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.
Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності (Постанова Пленуму
ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 09 липня 2007 року між ПАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого останньому надано
кредит у сумі 7 824,64 доларів США строком
з виплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 10,08 %.

В забезпечення виконання зобов'язання
09 липня 2007 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений
договір поруки, відповідно до якого
останній зобов'язався відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_7 по кредитному
договору від 09 липня 2007 року.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за вказаним кредитним
договором банк з 01 листопада 2008 року
збільшив відсоткову ставку з 10,08% до 12,12
%.

Про збільшення процентної ставки з 01
листопада 2008 року було повідомлено
тільки позичальника.

Отже, з 01 листопада 2008 року збільшився
обсяг відповідальності поручителя

За таких обставин суд, ухвалюючи
рішення у справі, що розглядається,
обґрунтовано виходив із того, що
сторони кредитного договору змінили
умови договору зі збільшенням об'єму
відповідальності без згоди поручителя
за відсутності в договорі вказівки на
те, що такі зміни можливі без
повідомлення поручителя.

Твердження Банку про те, що згідно п. 3
договору поруки, поручитель з умовами
кредитного договору ознайомлений, а п.
2.3.1 кредитного договору передбачено, що
банк має право в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки за користування кредитом, при
зміні кон`юнктури ринку грошових
ресурсів в України, є безпідставним,
оскільки положення договору поруки не
містять інформації про те, що таке
збільшення процентної ставки та
доповнення умов основного договору
повинні були здійснюватися без
повідомлення поручителя, і не свідчать
про відмову поручителя від узгодження
можливих змін.

Отже апеляційний суд обґрунтовано
виходив із того, що зазначення в
договорі поруки про ознайомлення з
умовами основного договору, яким
передбачена можливість зміни розміру
процентів за основним зобов'язанням не
звільняє сторони основного
зобов'язання від узгодження цих змін із
поручителем, оскільки договором не
передбачено, що такі зміни проводяться
без їх узгодження (додаткового
повідомлення), і докази такого
узгодження відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
26 вересня 2012 року, яка згідно зі ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд апеляційної
інстанції дав належну оцінку зібраним
доказам, правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог про
визнання договору поруки припиненим,
оскільки збільшення відсоткової
ставки за користування кредитом з 10,08 %
до 12,12 % відбулось без згоди поручителя,
що є порушенням ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи викладене, підстав для
задоволення касаційної скарги, немає.

Таким чином, рішення судів
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 337 ЦПК України є підставою для
відхилення касаційної скарги і
залишення судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. КузнєцовСудді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова

Д.О. Остапчук