АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2420/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1778/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" на ухвалу судді Київського
районного суду м. Полтави від 28 квітня
2014 року про відкриття провадження та
ухвалу цього ж суду від 28 квітня 2014
року про забезпечення позову у справі
за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" про стягнення коштів за
договором строкового банківського
вкладу,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
депозитний банківський вклад у розмірі
1 206 920,00 доларів США.

Водночас, подав до суду заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно та рахунки відповідача.

Ухвалою судді Київського районного
суду м. Полтави від 28 квітня 2014
року відкрито провадження у справі та
ухвалою цього ж суду від 28 квітня 2014
року з метою забезпечення позовних
вимог ОСОБА_1, накладено арешт на майно
ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", в тому
числі, грошові кошти, що знаходяться на
його рахунках, за виключенням
кореспондентських рахунків банку, в
межах заявлених позовних вимог на суму
1 206 920,00 доларів США, що еквівалентно 13 707
287,34 грн.

Обидві ухвали суду в апеляційному
порядку оскаржено ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит".

В апеляційній скарзі на ухвалу судді
про відкриття провадження у справі,
банк просить ухвалу судді місцевого
суду скасувати як таку, що постановлена
судом з порушенням правил підсудності
спору.

Оскаржуючи ухвалу суду про
забезпечення позову, також посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, апелянт просить її скасувати та
відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову, оскільки
вважає, що позивачем недоведено
існування обставин, які б унеможливили
чи утруднили виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали позовної заяви,
доводи апеляційних скарг, колегія
суддів приходить до висновку, що обидві
скарги слід відхилити.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відкриваючи провадження у справі,
місцевий суд виходив з того, що позовна
заява відповідає вимогам ст. ст. 119, 120
ЦПК України та подана з дотриманням
правил підсудності.

Колегія суддів вважає такий висновок
вірним з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, що
предметом позовних вимог ОСОБА_1 є
належне виконання відповідачем умов
договорів про банківський строковий
вклад (депозит) «Блискуча сімка»
№331832/16323/6-14 від 19 лютого 2014 року,
№331832/33877/6-14 від 12 березня 2014 року,
№331832/36584/6-14 від 17 березня 2014 року,
№331832/37754/6-14 від 18 березня 2014 року,
№331832/37304/6-14 від 18 березня 2014 року.

Вищевказані депозитні договори
укладені між ОСОБА_1, з однієї сторони,
та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Полтавське регіональне
управління «Банк «Фінанси та Кредит», з
іншої сторони.

Згідно ч. 7 ст. 110 ЦПК України позови, що
виникають з діяльності філії або
представництва юридичної особи, можуть
пред'являтися також за їх
місцезнаходженням.

З урахуванням зазначеного, колегія
судів вважає, що суддя місцевого суду
дійшов вірного висновку щодо наявності
правових підстав для відкриття
провадження у справі, оскільки позивач
звернувся до суду за правилами
альтернативної підсудності.

Доводи апеляційної скарги на ухвалу
про відкриття провадження у справі
ґрунтуються на тому, що філія банку не
наділена повноваженням виступати
відповідачем у справі від імені банку,
як юридичної особи, є безпідставними,
оскільки право позивача на
пред'явлення позову за місцем
знаходження філії «Полтавське
регіональне управління «Банк «Фінанси
та Кредит» прямо передбачено ч. 7 ст. 110
ЦПК України.

Колегія суддів також приходить до
висновку щодо законності
постановленої місцевим судом ухвали
про забезпечення позову та
безпідставності доводів апеляційної
скарги, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 151, ст. 152 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, передбачені ч. 1 ст. 152
ЦПК України, при цьому, у разі
необхідності, судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від
22 грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Вживаючи заходи забезпечення позову,
місцевий суд обґрунтовано виходив з
того, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Твердження апелянта, що вжиті місцевим
судом заходи забезпечення позову
перешкоджають господарській
діяльності банку та порушують права
інших осіб, які є клієнтами АТ «Банк
«Фінанси та Кредит», є безпідставними,
оскільки, обираючи спосіб забезпечення
позову, суд обмежився накладенням
арешту на майно відповідача в межах
суми заявлених позовних вимог
1 206 920,00 доларів США.

Посилання апелянта на дію Закону
України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» та постанови НБУ №245 від 29 квітня
2014 року, які встановлюють гарантії
кожному вкладнику банку відшкодування
коштів за його вкладом, не обмежує
право суду вживати заходи забезпечення
позову у порядку, встановленому ЦПК
України.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла до висновку, що оскаржувані
ухвали суду першої інстанції
постановлені у відповідності до
положень процесуального права, а
доводи апеляційних скарг не дають
підстав для їх скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 312 п. 1, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" відхилити.

Ухвалу судді Київського районного суду
м. Полтави від 28 квітня 2014 року про
відкриття провадження у справі та
ухвалу цього ж суду від 28 квітня 2014 року
про забезпечення позову залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Судді:
Кузнєцова О.Ю.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.