Справа № 1513/1892/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області у складі :

головуючого судді Тюміна О.Г. при
секретарі Припас А.О.,

за участю : представників позивача
ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2., представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кілія
цивільну справу за позовом

ОСОБА_6

до

Кілійської міської ради,

ОСОБА_5

Третя особа - Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
Одеської області

про встановлення факту належності
самовільно збудованих господарських
будівель на права власності, поділ
спадкового майна шляхом припинення
права власності з виплатою компенсації
вартості частки спільного майна , та
визнання права на частину спадкового
майна ,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_6

про визнання права на частину
спадкового майна , внесення змін до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом , -

ВСТАНОВИВ :

20.06.2012 року позивач ОСОБА_6 звернулась
до Кілійського районного суду
Одеської області із позовом , який
уточнила шляхом подання уточненої
заяви від 10.04.2014 року, та остаточно
просить :

- встановити факт належності самочинно
побудованих господарських будівель :
літ. Д- сарай , літ. Е - сарай , літ. Ж -
навіс , літ. З - сарай , літ. И - сарай ,
літ. и - навіс , літ. К - убиральня ,
розташованих за адресою : АДРЕСА_1, на
праві власності спадкодавцю ОСОБА_7
та відповідачу - ОСОБА_5 в рівних
частках - по 1/2 частки;

- визнати за нею - ОСОБА_6 право
власності на 3/8 частки господарських
будівель : літ. Д - сараю , літ. Е- сараю ,
літ. Ж - навісу , літ. З - сараю , літ. И -
сараю , літ. и - навісу , літ. К -
убиральні , розташованих за адресою :
АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- здійснити поділ частки спадкового
майна та виділити їй у власність :
житловий будинок літ. А, літ. а - навіс ,
літ. Б - літня кухня, літ. в - навіс, літ. В
- літня кухня, літ. Г - лазня , літ. г -
навіс, літ. Д - сарай , літ. Е - сарай , літ.
Ж - навіс, літ. З - сарай , літ. И - сарай,
літ. и - навіс, літ. К - вбиральня,
надвірні споруди №№ 1-6 , розташовані за
адресою : АДРЕСА_1 на земельній ділянці
площею 3614 кв.м. з виплатою ОСОБА_5
компенсації вартості належної йому в
порядку спадкування обов'язкової
частки 1/4 частки житлового будинку та
5/8 часток господарських будівель в
сумі 20.125 грн.

- визнати за нею право власності на 1/4
частки житлового будинку літ. А, літ. а -
навіс , літ. Б - літня кухня, літ. в -
навіс, літ. В - літня кухня, літ. Г - лазня
, літ. г - навіс, літ. Д - сарай , літ. Е -
сарай , літ. Ж - навіс, літ. З - сарай , літ.
И - сарай, літ. и - навіс, літ. К -
вбиральня, надвірні споруди №№ 1-6 ,
розташовані за адресою : АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 3614 кв.м.

- визнати право власності на 5/8 часток
господарських будівель : літ. Д - сараю,
літ. Е -сараю, літ. Ж - навісу, літ. З -
сараю, літ. И - сараю, літ. и - навісу,
літ. К - вбиральні , розташованих за
адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці
площею 3614 кв. м.

- припинити право власності ОСОБА_5 на
1|4 частку в спільній частковій
власності - житловому будинку
розташованому по АДРЕСА_1 , який
складається з літ. А - житловий будинок,
літ. а- навіс, літ. Б - літня кухня, літ. в
- навіс, літ. В - літня кухні, літ. Г -
лазня , літ. г - навіс , літ. Д - сарай ,
літ. Е - сарай , літ. Ж - навіс, літ. З -
сарай , літ. И - сарай, літ. и - навіс, літ.
К - вбиральня , №№ 1-6 - надвірні споруди.

Підтримуючи позов, представники
позивача зазначають, що домоволодіння
, розташоване по АДРЕСА_1 , яке
складалось з житлового будинку літ. А,
навісу літ. а, господарських будівель :
літньої кухні літ. Б, навісу літ. в,
літньої кухні літ. В, лазні літ. Г,
навісу літ. г , надвірних споруд № 1-6
належало на праві власності в порядку
спадкування сестрі позивача ОСОБА_7. З
08 грудня 1994 року ОСОБА_7 про живала у
шлюбі з відповідачем ОСОБА_5. За час
проживання у шлюбі вони побудували
господарчі будівлі : сарай літ. Д, сарай
літ. Е, навіс літ. Ж, сарай літ. З, сарай
літ. И, навіс літ. и , вбиральня літ. К.
Оскільки ніяких дозволів на
будівництво зазначених об'єктів
нерухомого майна вони не мали, ці
об'єкти не введені в експлуатацію , в
зв'язку з чим є самочинно збудованими і
право власності на них не оформлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. За своє
життя вона 28.08.2009 року нотаріально
посвідчила заповіт, яким заповідала
своїй сестрі - позивачу все своє майно.
В зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_5
відповідно до ст. 1241 ЦК України має
право на обов'язкову частку у
спадщині, позивач , як спадкоємець за
заповітом, має право на 3/4 частки а
відповідач - на 1/4 частку спадкового
майна , яке складається з
домоволодіння , розташованого по
АДРЕСА_1 , яке складалось з житлового
будинку літ. А, навісу літ. а,
господарських будівель : літньої кухні
літ. Б, навісу літ. в, літньої кухні літ.
В, лазні літ. Г, навісу літ. г , надвірних
споруд № 1-6. Позивач отримала
нотаріальне свідоцтво про право на 3/4
частки спадкового майна без самочинно
збудованих будівель. Відповідач
свідоцтво про право на 1/4 частку не
оформлював. Сторона позивача вважає
також, що позивач та відповідач мають
право в рівних частках на самочинно
побудовані будівлі : сарай літ. Д,
сарай літ. Е, навіс літ. Ж, сарай літ. З,
сарай літ. И, навіс літ. и , вбиральня
літ. К.

Із зустрічним позовом ОСОБА_5 про
визнання права власності на 5/8 частин
спірного домоволодіння та внесення
змін до свідоцтва про право власності
на спадщину за заповітом , виданого
ОСОБА_6 , відповідно до якого вона має
право на 3/4 частки домоволодіння,
сторона позивачів не згодна з
наступних підстав. З твердженнями
сторони відповідача , що спірний
житловий будинок , розташований по
АДРЕСА_1 належить в рівних частках
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , оскільки фактично
був придбаний ОСОБА_7 та ОСОБА_5, тому
що а за рахунок грошей , отриманих
від продажу житлового будинку
належного ОСОБА_5 вони виплатили
іншим спадкоємцям - братам та сестрам
ОСОБА_7, вартість їх часток в
спадковому майні , яке вона прийняла
після смерті своїх батьків,
представники позивача не згодні
оскільки ніяких угод купівлі-продажу
житлового будинку по АДРЕСА_1 не
укладалось , виділу часток зі
спадкового майна , яке прийняла тільки
ОСОБА_7 , не відбувалось. Спадкове майно
- житловий будинок прийняла тільки
ОСОБА_7

Представники зазначають також , що за
час проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у
шлюбі ними були побудовані
господарські будівлі , які є
самочинними, а також проводилися
поточні ремонти житлового будинку та
господарських будівель , власником
яких є тільки ОСОБА_7 В наслідок цих
робіт підтримувався належний
технічний стан будинку , але в
наслідок проведення цих робіт
вартість спадкового майна значно не
збільшилась , тому підстав для визнання
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, право
власності на який ОСОБА_7 набула в
порядку спадкування, спільним
сумісним майном немає.

В зв'язку з тим, що згідно висновків
експерта неможливо виділення 1/4 частки
житлового будинку , належної
відповідачу в натурі , просять
припинити його право власності на 1/4
частку та виплатити йому грошову
компенсацію її вартості за рахунок
грошових коштів, внесених позивачем на
депозитний рахунок ТУ ДСА України в
Одеській області.

04.01.2013 року відповідач ОСОБА_5
звернувся до Кілійського районного
суду Одеської області із зустрічним
позовом до ОСОБА_6 в якому просить :

- визнати за ним право власності на 5/8
частин домоволодіння розташованого по
АДРЕСА_1 Одеської області ;

- внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, посвідченого
державним нотаріусом Кілійської
районної державної нотаріальної
контори, реєстровий № 1909 від 05.10.2011
року, виданого на ім'я ОСОБА_6 , яке
видано на 3/4 частки житлового будинку
, із зміною її долі на 3/8 частки
житлового будинку , розташований по
АДРЕСА_1.

Представник відповідача , заперечуючи
проти позову ОСОБА_6 та підтримуючи
зустрічний позов ОСОБА_5 пояснює , що
вони проживали у шлюбі,
зареєстрованому 08.12.1994 року та
проживали в будинку по АДРЕСА_1 , в якому
мешкала мати ОСОБА_7- ОСОБА_9 , яка в 1993
році склала заповіт, яким заповіла все
своє майно його дружині - ОСОБА_7 , але з
умовою, що вони з дружиною виплатять
іншим спадкоємцям - братам та сестрам
дружини вартість їх часток в
спадковому майні. З цією метою
відповідач продав належний йому
будинок, і за рахунок отриманих грошей
вони виплатили іншим спадкоємцям їх
частки. В зв'язку з цим вважає , що
відповідач разом із дружиною придбали
спірний будинок і він є їх спільною
сумісною власністю, тобто відповідач
має право на 1/2 частку будинку.

Представник відповідача зазначає
також, що за час проживання у шлюбі ,
відповідач разом із дружиною вкладали
в спадкове майно спільні кошти та
працю , зробили капітальний ремонт
будинку, побудували господарські
будівлі , в наслідок чого , за час шлюбу
майно , що належало тільки дружині
збільшилося в своєї вартості і
підлягає визнанню рішенням суду
спільним сумісним майном обох
подружжя. Представник зазначає також,
що відповідач , який є непрацездатним
пенсіонером , відповідно до 1241 ЦК
України має право на обов'язкову
частку в спадковому майні незалежно
від змісту заповіту, тобто на 1/8 частку
від всього будинку, а разом з належною
йому часткою - на 5/8 часток всього
житлового будинку. Представник
відповідача також категорично
заперечує проти поділу спадкового
майна шляхом виплати відповідачу
компенсації вартості 1/4 частки майна ,
пояснюючи , що у відповідача, який є
людиною похилого віку немає іншого
житла в зв'язку з чим його неможливо
позбавити права на житло.

Представник відповідача Кілійської
міської ради , належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи в судове засідання не прибув,
про поважні причини не повідомив, в
зв'язку з чим справу розглянуто за його
відсутністю.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету позову - Інспекції Державного
архітектурно будівельного контролю ,
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи в судове
засідання не прибув , клопотань про
відкладення розгляду справи не надав.

Заслухавши пояснення сторін ,
дослідивши надані сторонами докази по
справі та розглянувши справу в межах
позовних вимог , суд вважає позов
ОСОБА_6 до Кілійської
міської ради, ОСОБА_5 - таким , що не
підлягає задоволенню, зустрічний
позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 також таким ,
що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено
наступні обставини справи та
відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про одруження,
виданого відділом РАГС Кілійського
району Одеської області, копі. Запису
акту укладення шлюбу № 198 від 08.12.1994
року , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проживали в
зареєстрованому шлюбі з 08.12.1994 року.
(а.с. 40, 63)

21.03.1995 року Кілійської державною
нотаріальною конторою видано
свідоцтво про право на спадщину,
відповідно якого спадкоємцем майна
зазначеного в заповіті ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її дочка ОСОБА_7.
Спадкове майно складається з:
саманного житлового будинку житловою
площею 29,1 кв.м., господарських будівель
: кіні літ. БЮ кухні літ. В, лазні літ. Г ,
споруд № 1-7 , розташованих на земельній
ділянці 3614 кв. м. (а.с. 20)

28.08.2009 року приватним нотаріусом
Кілійського районного нотаріального
округу ОСОБА_11 посвідчено заповіт
ОСОБА_7 , яка заповідала все своє майно
ОСОБА_6. (а.с. 8, 65 )

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 7)

Згідно повідомлення Кілійської
районної державної нотаріальної
контори після смерті ОСОБА_7 , яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа
№ 539/2010 заведена 28.12.2010 року за заявою
ОСОБА_6 про прийняття спадщини за
заповітом якій і видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на 3/4
частки майна. Свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/4 частку у
спадковому майні ще не видано, залишено
спадкоємцю на обов'язкову частку
ОСОБА_5 , який на час смерті проживав
разом із спадкодавцем та прийняв
спадщину фактично. Інших заяв до
нотаріальної контори не надходило.
(а.с.64)

05.10.2011 року Кілійською районною
державною нотаріальною конторою
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом, згідно якого спадкоємцем
зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 в
розмірі 3/4 частки. Спадщина , на яку в
указаній частці видано свідоцтво ,
складається з :

- житлового будинку, який розташовано в
АДРЕСА_1 , належного спадкодавцю на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого Кілійською
державною нотаріальною конторою 21.03.1995
року за реєстровим № 891. Житловий
будинок складається з : саманного
будинку літ. А, житплощею 29,2 кв.м.,
господарчих будівель : літньої кухні
літ. Б , літньої кухні літ. В, лазні літ.
Г, надвірних споруд № 1-6-І,
розташований на земельній ділянці
площею 1000 кв.м. Свідоцтво про право
власності на спадщину на 3/4 частки
вказаного майна видано ОСОБА_6
Свідоцтво про право на спадщину за
Зеконом на 1/4 частку у спадковому
майні ще не видано. Самовільно
збудовані : сарай літ. Д, сарай літ. Е,
сарай літ. З, сарай літ. И, навіс літ. Ж,
убиральня літ. К до свідоцтва про право
на спадщину не включені. (а.с. 9 )

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав , виданого КП МБТІ та РОН 14.06.2012
року, на підставі свідоцтва про право
на спадщину (реєстр № 1909 /05.10.2011 р.) ,
виданого Кілійською
райдержнотконторою зареєстровано
право власності ОСОБА_6 на 3/4 частки
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6)

Згідно матеріалів технічного паспорту
житлового будинку , розташованого
по АДРЕСА_1 (а.с. 10-21), повідомлення
Кілійського КП МБТІ та РОН (а.с.21) ,
висновку проектного приватного
підприємства «Модуль» (а.с. 23), спірний
об'єкт нерухомості складається з :

- житлового будинку з навісом - літ. А ,
а ;

- літньої кухні з навісом - літ. Б , б ;

- літньої кухні - літ. В

- лазні з навісом літ. Г, г

- сараї літ. Д, Е, З, И (самочинно
побудовані)

- навіси - літ. Ж, и (самочинно
побудовані)

- вбиральня - літ. К (самочинно
побудована)

- надвірних споруд - фасадних воріт із
хвірткою №1 , паркан № 2 , 3 ,
водопровід № 4, басейни № 5, 6,
замощення №1.

Згідно висновку експерта у складі
домоволодіння є самочинно збудовані
об'єкти : сараї - літери Д, Е, З, И , навіси
- літери Ж , и , вбиральня - літ. К , які не
можуть бути предметом поділу, в зв'язку
з чим експертом визначена тільки
утилізаційна вартість. Ринкова
вартість житлового будинку НОМЕР_2 з
господарськими будівлями та
надвірними спорудами , станом на 20.02.2013
року складає : з утилізаційною вартістю
самочинно збудованих будівель - 76340
грн. , в т.ч. без самочинно збудованих
об'єктів - 72180 грн. Згідно висновку
експерта , розподіл житлового будинку
в натурі технічно неможливий через
відсутність технічної можливості
реального виділу 1/4 частки жилого
будинку. Також відсутня технічна
можливість виділу 3/8 часток.. Вартість
1/4 частки (ідеальної частки) спірного
житлового будинку з господарськими
будівлями та надвірними спорудами з
утилізаційною вартістю самочинно
збудованих будівель складає 19085, в т.ч.
без самочинно збудованих - 18.045 грн.
Вартість 3/4 часток спірного будинку з
утилізаційною вартістю самочинно
збудованих будівель складає 57255 грн., в
т.ч. без самочинно збудованих - 54135 грн.
(а.с. 67-107)

З листа інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області на наданого на
звернення позивача стосовно прийняття
в експлуатацію самочинно збудованих
господарських будівель вбачається ,
що у позивача відсутні перешкоди в
оформленні цих об'єктів в позасудовому
порядку. (а.с. 31)

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля , споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом , якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці , що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
затвердженого проекту , або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Як встановлено дослідженими судом
доказами , у складі домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1, знаходяться
самочинно збудовані об'єкти
нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа
, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Таким чином особи, які здійснили
самочинне будівництво - ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та її чоловік
ОСОБА_5 не набули права власності на
самочинно збудовані господарські
будівлі , відповідно зазначені об'єкти
не входять до спадкової маси в зв'язку
з чим спадкоємці на набувають на
нього право власності. Підстав для
визнання права власності на самочинно
збудовані об'єкти нерухомості в
порядку ч.3 та ч.5 ст. 376 ЦК України в
судовому засіданні не встановлено.

В зв'язку з зазначеним суд вважає
позові вимоги ОСОБА_6 в частині
встановлення факту належності
спадкодавцю та відповідачу на праві
власності самочинно збудованих
господарських будівель , визнання її
права власності на самочинно
збудовані об'єкти та їх поділ, такими
, що не підлягають задоволенню.

Судом встановлено , що після смерті
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
спадщину , яка відкрилася після її
смерті прийняли :

- ОСОБА_6 , спадкоємець за заповітом
ОСОБА_7, яка отримала нотаріальне
свідоцтво на 3/4 частки спадкового
майна;

- ОСОБА_5 , чоловік померлої, який
відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України має
право на обов'язкову частку в спадщині -
1/4 частку , та відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК
України вважається таким, що прийняв
спадщину , але свідоцтво про право на
спадщину не отримав.

Посилаючись на ту обставину , що згідно
висновку експерта , виділ 1/4 частки
житлового будинку, належної ОСОБА_5,
неможливий , позивач ОСОБА_6 просить
на підставі ст. 364, 365 ЦК України
припинити право ОСОБА_5 на 1/4 ідеальну
частку спірного будинку з виплатою
йому компенсації вартості цієї частки
та визнанням її права власності на
зазначену частку.

Представник ОСОБА_5 заперечує проти
зазначених вимог зазначаючи про те , що
ОСОБА_5 є людиною похилого віку , і
іншого житла він не має.

В силу положень ст.. 21, 24, 41 Конституції
України , ст.. 319, 358ЦК країни всі
громадяни є рівними у своїх правах ,
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення цих прав, в тому числі
щодо захисту права спільної часткової
власності. Правовий режим спільної
часткової власності визначається
главою 26 ЦК України з урахуванням
інтересів усіх її учасників. Незалежно
від розміру часток, співвласники при
здійсненні з правомочностей власника
мають рівні права.

Відповідно до ч.1,2 ст. 264 ЦК України ,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що е у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки не допускається згідно
із законом, або є неможливим ,
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Оскільки встановлено, що власник 1/4
частки - ОСОБА_5 не вимагає виділу
своєї частки в натурі , і не
погоджується на отримання компенсації
її вартості , зазначені вимоги
задоволенню не підлягають , тобто
позов ОСОБА_6 не підлягає задоволенню
у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_5 суд вважає
безпідставним та таким, що не підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Як встановлено, ОСОБА_7 21.03.1995 року
набула право власності на житловий
будинок розташований по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті матері ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. На цей час вона проживала
у шлюбі з ОСОБА_5.

Відповідно до. ст. 24 КпШС України, що
діяв на час виникнення правовідносин,
майно, належне кожному з подружжя до
вступу в шлюб, а також отримане ним під
час шлюбу в наслідок дарування або в
порядку спадкування, є власністю
кожного з них.

Твердження сторони відповідача , що
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 фактично придбали
будинок по АДРЕСА_1 , оскільки за
рахунок грошових коштів, отриманих від
продажу будинку , належного ОСОБА_5
вони сплатили компенсації вартості
часток в спадковому майні іншим
спадкоємцям - братам та сестрам ОСОБА_7
, суд вважає безпідставними, оскільки
дослідженими доказами встановлено, що
після смерті матері ОСОБА_9 спадщину в
порядку спадкування за заповітом
прийнята тільки її дочка ОСОБА_7 , а
тому той факт , що вона виплачувала
грошові кошти іншим спадкоємцям за
законом , не мають юридичного значення
для визначення права власності на
спадкове майно. Також це не було
виконанням ніяких законних
зобов'язань , оскільки таких не
існувало , а було тільки її особистою
волею.

Твердження сторони позивача про те,
що за час спільного проживання ОСОБА_5
та ОСОБА_6 у шлюбі внаслідок грошових
витрат та трудових витрат на житловий
будинок який був власністю ОСОБА_7
суттєво збільшилась його вартість , що
дає підстави для визнання його в
порядку ст. 25 КпШС України спільною
вартістю подружжя суд вважає
безпідставними.

Оскільки спірні правовідносини
виникли зі час дії КпШС України та
продовжували існувати до смерті
ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони
регулюються положеннями Сімейного
Кодексу України, відповідно до ч.1 ст. 62
якого майно дружини , чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилося у свої
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого
з подружжя, воно у разі спору може бути
визнано за рішенням суду об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

З наданих стороною відповідача
доказів вбачається, що дійсно, за час
проживання в спадковому будинку ,
належному ОСОБА_7 , вони здійснювали
поточні ремонти , часткові заміни
конструктивних елементів будинку ,
але ці витрати мали наслідком
підтримання будинку в стані,
придатному для проживання. Доказів
конкретних розмірів витрат ,
понесених на утримання будинку , а
також доказів того, що в наслідок цих
витрат суттєво збільшилась вартість
будинку суду не надано. Факт
будівництва самочинно збудованих
господарських будівель , право
власності на які не виникло , не може
бути визнана обставиною , яка
свідчить про збільшення вартості
всього домоволодіння. Зазначені
обставини підтверджуються також і
висновком експерта, зокрема в частині
оцінки стану будинку та господарських
будівель, їх ринкової вартості..

Таким чином, в судовому засіданні не
встановлено підстав , передбачених ст.
62 ч.1 СК України для визнання
житлового будинку з господарськими
будівлями та надвірними спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1 Одеської
області , належного ОСОБА_7 в порядку
спадкування , об'єктом спільного
сумісного майна подружжя , в зв'язку з
чим відсутні підстави для
задоволення позову ОСОБА_5 в частині
визнання його права на 5/8 часток
спірного будинку , тобто в розмірі ,
що перевищує 1/4 частку, на яку він має
право в порядку спадкування
обов'язкової частки.

Позовна вимога про внесення змін до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого Кілійською
райдержнотконторою на ім'я ОСОБА_6 ,
які полягають у зменшенні належної
їй частки з 3/4 часток до 3/8 часток
є похідною вимогою від попередньої
вимоги , в зв'язку з чим також не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України , суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_6 до Кілійської міської
ради, ОСОБА_5 , третя особа - Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю Одеської області про
встановлення факту належності
самовільно збудованих господарських
будівель на праві власності , поділ
спадкового майна шляхом припинення
права власності з виплатою компенсації
вартості частки спільного майна , та
визнання права на частину спадкового
майна , - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про визнання права на частину
спадкового майна , внесення змін до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом , - залишити без задоволення.

Грошові кошти в сумі 20125,00 грн., внесені
позивачем ОСОБА_6 на депозитний
рахунок ТУ ДСА України в Одеській
області № 0123 , МФО 028011 відповідно
до квитанції № 9802.279.1 від 11.02.2014 р.
через відділення ПАТ КВ «Приватбанк»
повернути ОСОБА_6 , ІНН НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Кілійський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О.
Г. Тюмін