АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -ц/796/5625/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника
заявника ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 12 березня 2014 року в справі за заявою
ОСОБА_2 ,заінтересована особа:
Оболонська районна в м. Києві державна
адміністрація як орган опіки та
піклування, Пуща - Водицький
психоневрологічний інтернат про
обмеження дієздатності ОСОБА_3
попередньо визнаного судом
недієздатним,-

в с т
а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 як опікун
визнаного недієздатним 06.04.2006 року
ОСОБА_3, звернувся до суду з заявою про
зміну статусу ОСОБА_3 з недієздатного
на обмежено дієздатного.

Вказував, що після визнання за рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 06.04.2006 року ОСОБА_3 недієздатним,
останній проживає та зареєстрований у
Пуща-Водицькому психоневрологічному
інтернаті. З 24.04.2008 року лікування
психотропними засобами йому не
проводиться, оскільки у останнього
відмічаються значні покращення у
психологічному стані та можливість в
обмеженій мірі розуміти свої вчинки та
керувати ними, що дає підстави
скасувати рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 06.04.2006 року
,обмежити цивільну дієздатність ОСОБА_3
та призначити заявника його
піклувальником.

Рішенням Оболонського районного суду
м,Києва від 12 березня 2014 року в
задоволенні заяви відмовлено,як
передчасної.

В апеляційній скарзі представник
заявника просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
про задоволення заяви. Зазначає, що суд
припустився порушень норм
процесуального права та не надавав
належної оцінки доказам справи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представників заявника та Пуща -
Водицького психоневрологічного
інтернату ,обговоривши доводи
апеляційної скарги,обставини справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 06 квітня 2006 року за заявою Пуща -
Водицького психоневрологічного
інтернату, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано
недієздатним. Під час розгляду даної
справи була призначена
судово-психіатрична експертиза, актом
№ 459 від 07.03.2006 року якої встановлено, що
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає
хронічним психічним захворюванням :
шизофренія, параноїдна форма,
безперервно-прогредієтне протікання,
виражений апатикодисоціативний
дефект/МБК-10:F 20./, не може усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними,
потребує встановлення опіки.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від
04.03.2013 року, виданого Оболонською
районною в м. Києві державною
адміністрацією, ОСОБА_2 згідно з
рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 12.02.2013 року, призначено
опікуном над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з випискою № 10/99 Пуще -
Водицького психоневрологічного
інтернату від 31.07.2013 року з історії
хвороби ОСОБА_3, у останнього на даний
час продуктивної психопатології не
виявлено, його поведінка спокійна, він
самостійно пересувається містом,
цікавиться музикою. Впродовж тривалого
часу мешкав самостійно у м.
Хмельницький під наглядом опікуна. У
зв»язку з стійкою ремісією з 24.04.2008 року
лікування психотропними препаратами
йому не проводилось. З 25.07.2001 року по
20.06.2012 року знаходився у Київській
міській психіатричній лікарні № 1 з
приводу проведення САЕ на предмет
зняття недієздатності.

14.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Оболонського районного суду м. Києва з
заявою про скасування рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 06.04.2006 року про визнання ОСОБА_3
недієздатним , обмеживши його
дієздатність, вказуючи на те, що у
останнього відмічається значне
покращення у психологічному стані та
можливість в обмеженій мірі розуміти
свої вчинки та керувати ними.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 18.03.2013 року в даній справі
призначено судово-психіатричну
експертизу, на вирішення якої
поставлено наступні питання :

- чи хворіє ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
психічну хворобу та на яку? ;

- чи може ОСОБА_3 розуміти значення
своїх дій або керувати ними ?;

- чи впливає психічний розлад
ОСОБА_3, якщо такий є, на здатність
усвідомлювати значення своїх дій
та/або керувати ними і у якій мірі ?;

- чи потребує ОСОБА_3 опіки?.

Актом амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи за №
992 від 05.12.2013 року встановлено, що ОСОБА_3
страждає психічною хворобою у вигляді
Резидуальної шизофренії з незначно
вираженим дисоціативним дефектом на
тлі органічного ураження головного
мозку резидуального ґенезу з
психоорганічним синдромом (F20.5, F07.9
згідно МКХ-10). ОСОБА_3 виявляє наявність
таких психічних порушень, які за
ступенем своєї вираженості істотно
впливають на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. ОСОБА_3 виявляє
наявність таких психічних порушень,
які за ступенем своєї вираженості
істотно впливають на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, обмежуючи цю здатність.
ОСОБА_3 за станом свого здоров»я не
потребує встановлення над ним опіки, а
потребує встановлення піклування.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що докази видужання ОСОБА_3
відсутні, а зміна його статусу з
недієздатного на обмежено дієздатного
з огляду на наявність безстрокової
інвалідності та стійких, хронічних
розладів по психічному захворюванню,
суперечливість висновків
судово-психіатричних експертиз щодо
потреби в опіці , є передчасною .

Проте, колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції не
відповідає обставинам справи , а тому
не можна вважати таке рішення законним
та обґрунтованим.

Приписами ч. 1 ст. 42 ЦК України
встановлено, що за наявності факту
видужання або значного поліпшення
психічного стану особи та поновлення
її здатності усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними цивільна
дієздатність особи підлягає
поновленню шляхом скасування рішення
суду про визнання фізичної особи
недієздатною та прийняття рішення про
поновлення цивільної дієздатності
фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України, суд
може обмежити цивільну дієздатність
фізичної особи, якщо вона страждає на
психічний розлад, який істотно впливає
на її здатність усвідомлювати
значення своїх дій та (або) керувати
ними.

Частиною 2 ст. 37 ЦК України встановлено,
що над фізичною особою, цивільна
дієздатність якої обмежена,
встановлюється піклування.

Як вже зазначалось вище , ОСОБА_3
Оболонським районним судом м. Києва 06
квітня 2006 року було визнано
недієздатним на підставі акту
судово-психіатричної експертизи № 459
від 07.03.2006 року, якою встановлено, що
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає
хронічним психічним захворюванням :
шизофренія, параноїдна форма,
безперервно-прогредієтне протікання,
виражений апатикодисоціативний
дефект/МБК-10:F 20./, не може усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними,
потребує встановлення опіки.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ЦПК України, суд
за наявності достатніх даних про
психічний розлад здоров»я фізичної
особи призначає для встановлення її
психічного стану судово-психіатричну
експертизу.

Актом амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи за №
992 від 05.12.2013 року встановлено, що ОСОБА_3
страждає психічною хворобою у вигляді
Резидуальної шизофренії з незначно
вираженим дисоціативним дефектом на
тлі органічного ураження головного
мозку резидуального ґенезу з
психоорганічним синдромом (F20.5, F07.9
згідно МКХ-10). ОСОБА_3 виявляє наявність
таких психічних порушень, які за
ступенем своєї вираженості істотно
впливають на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. ОСОБА_3 виявляє
наявність таких психічних порушень,
які за ступенем своєї вираженості
істотно впливають на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, обмежуючи цю здатність.
ОСОБА_3 за станом свого здоров»я не
потребує встановлення над ним опіки, а
потребує встановлення піклування.

Тобто, судово-психіатричною
експертизою станом на 05.12.2013 року
визначено, що ОСОБА_3 потребує не опіки ,
а піклування .

Наведене свідчить про те, що суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про суперечливість висновків
судово-психіатричних експертиз щодо
потреби в опіці над ОСОБА_3, оскільки
при визнанні ОСОБА_3 недієздатним стан
його психічного здоров»я
досліджувався станом на 2006 рік, а
станом на 05.12.2013 року останній потребує
піклування.

Факт того, що ОСОБА_3 з 2008 року не
проводиться лікування психотропними
препаратами та останній самостійно
їздить до міста, довгий час проживав
самостійно в м. Хмельницький під
наглядом опікуна, в суді апеляційної
інстанції підтвердив і представник
Пуща - Водицького психоневрологічного
інтернату.

Враховуючи виписку з історії хвороби
ОСОБА_3 № 10/99 від 31.07.2013 року, акт
амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи за №
992 від 05.12.2013 року, відповідно до якого
ОСОБА_3 потребує не опіки , а піклування,
колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити заяву ОСОБА_2 та
скасувати рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 06.04.2006 року ,
обмеживши цивільну дієздатність
ОСОБА_3 та призначивши його
піклувальником ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316 ЦПК
України,колегія суддів,-

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника
заявника ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 12 березня 2014 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 06 квітня 2006 року про
визнання недієздатним ОСОБА_3
скасувати.

Обмежити цивільну дієздатність ОСОБА_3,
як такого, що страждає на психічний
розлад, який істотно впливає на його
здатність усвідомлювати значення
своїх дій та ( або ) керувати ними.

Призначити ОСОБА_2 піклувальником
ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду м. Києва з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -