Провадження №22-ц/784/747/14
Головуючий у суді першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного суду:
22 травня 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
головуючого - Данилової О.О.,
суддів - Лівінського І.В.,
при секретарі судового засідання -
розглянувши у відкритому
судовому засіданні, без участі сторін,
цивільну справу за апеляційною скаргою
на ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 грудня 2013 року
за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
про заміну сторони виконавчого
провадження у цивільній справі за
публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»)
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,
У листопаді 2013 р. ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулось до суду із заявою
про заміну сторони у виконавчому
провадженні з примусового виконання
виконавчого листа № 2-4305, виданого 5
лютого 2010 р. Ленінським районним судом
м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «ОТП Банк» 893 622 грн. 31 коп.
кредитної заборгованості.
Посилаючись на те, що право вимоги за
вказаним вище виконавчим документом
перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» як нового кредитора на
підставі правочинів про відступлення
права вимоги, останній просив замінити
стягувача Банк у виконавчому
провадженні на ТОВ «ОТП Факторинг
Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 грудня 2013 року заяву
задоволено і постановлено замінити
сторону виконавчого провадження, а
саме стягувача ПАТ «ОТП Банк» у
виконавчому провадженні з примусового
виконання виконавчого документу -
виконавчого листа № 2- 4305, виданого 5
лютого 2010 р. Ленінським районним судом
м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3
боргу в сумі 893 622 грн. 31 коп. на користь
ПАТ «ОТБ Банк» на його правонаступника
- товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на те, що обставини, щодо
заміни сторони виконавчого
провадження вже були предметом
розгляду Ленінського районного суду м.
Миколаєва у жовтні 2012 р. і мають
преюдиційне значення для вирішення
цього питання, просила скасувати
ухвалу суду та відмовити у задоволенні
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
Так, судом встановлено, що заочним
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 листопада 2009 р.
задоволено вимоги ПАТ «ОТП Банк» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення 846 855
грн. 93 коп. кредитної заборгованості.

Постановою державного виконавця
Ленінського відділу ДВС ММУЮ від 10
березня 2010 р. на підставі виконавчого
листа № 2-4305/10, виданого 5 лютого 2010 р.
Ленінським районним судом м. Миколаєва,
було відкрито виконавче провадження
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«ОТП Банк» боргу у сумі 893 622 грн. 31 коп.
18 липня 2012 р. виконавче провадження з
примусового виконання зазначеного
виконавчого листа прийнято до
виконання державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області і на даний час
перебуває на виконанні.

10 грудня 2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг України» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю та договір про відступлення
права вимоги, за якими відбулася
передача права вимоги кредитора за
вищезазначеними борговими
зобов'язаннями ОСОБА_3 від ПАТ «ОТП
Банк» до ТОВ « ОТП Факторинг Україна»

( а.с. 3 - 13 ).

Підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини (пункт 1 частина друга стаття
11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512
ЦК України кредитор у зобов'язанні
(крім випадків, передбачених статтею 515
ЦК України) може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема, передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора в зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті
378 ЦПК України та статті 8 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі вибуття кредитора в зобов'язанні
він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами
1, 2 частини першої статті 512 ЦК України,
у разі передання кредитором своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) чи
правонаступництва (припинення
юридичної особи шляхом злиття,
приєднання поділу, перетворення або
ліквідації, спадкування) на стадії
виконання судового рішення
відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається
поза межами виконавчого провадження у
разі смерті кредитора, припинення
юридичної особи чи відступлення права
вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора
відбувається вибуття цієї особи з
виконавчого провадження, у зв'язку із
чим припиняється її статус сторони
виконавчого провадження і її заміна
належним кредитором проводиться
відповідно до частини п'ятої статті 8
Закону України «Про виконавче
провадження», статті 378 ЦПК України за
заявою заінтересованої сторони
зобов'язання, якою є правонаступник, що
отримав від попереднього кредитора всі
права та обов'язки в зобов'язанні, у
тому числі й право бути стороною
виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення
правонаступника - кредитора із заявою
про надання йому статусу сторони
виконавчого провадження відповідає
змісту статей 512, 514 ЦК України та статті
8 Закону України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
передання кредитором своїх прав іншій
особі за договором відступлення права
вимоги (договір цесії) є
правонаступництвом і такий
правонаступник кредитора має право
звертатись до суду із заявою про заміну
сторони виконавчого провадження з
наданням йому статусу сторони
виконавчого провадження, а тому вірно
задовольнив вимоги ТОВ «ОТП Факторинг
Україна». Такий висновок суду
узгоджується з правовим висновком
Верховного Суду України, викладеним в
постанові від 20 листопада 2013 р. у справі
6-122 цс-13, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Посилання апелянта на те, що обставини,
щодо заміни сторони виконавчого
провадження вже були предметом
розгляду Ленінського районного суду м.
Миколаєва і мають преюдиційне значення
для вирішення цього питання, не можуть
бути підставою для скасування судового
рішення, оскільки в розумінні ст. 61 ЦПК
України преюдиційне значення мають
обставини, встановлені судовим
рішенням, а не ухвалою суду.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: