У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Попович О.В., Кафідової О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Запорізького комунального
підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у зв'язку з затриманням видачі
трудової книжки, внесення змін до
трудової книжки за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 25 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що у 2001 році його було звільнено з
Запорізького підприємства
електротранспорту, проте у день
звільнення йому не повернули трудову
книжку. Лише після неодноразових
звернень до керівництва підприємства
трудову книжку було видано у 2013 році.
Просив стягнути середній заробіток за
час затримки видачі трудової книжки, а
також внести зміни до трудової книжки в
частині дати звільнення.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 8 серпня

2013 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ЗКПМЕТ
«Запоріжелектротранс» на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за затримку
видачі трудової книжки за період з 18
травня 2001 року по 24 листопада

2005 року в розмірі 6603, 27 грн. Вирішено
питання про судові витрати. У
задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 25 вересня

2013 року з урахуванням змін, внесених
додатковим рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 2 жовтня 2013
року, рішення суду першої інстанції
скасовано, у задоволенні позову про
стягнення середнього заробітку за час
затримки видачі трудової книжки
відмовлено. У решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 25 вересня

2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Попович

О.В. Кафідова

С.П. Штелик