АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/5505/13-ц
Провадження № 22ц/792/1047/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючої – судді П’єнти І.В.,

суддів:
Корніюк А.П., Власенка О.В.,

при
секретарі: Сацюк Г.О.

за участю: відповідача
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
прокурора Козирського Ю.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 березня 2014
року у справі за позовом
Івано-Франківського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави,
уповноваженим органом якої
здійснювати відповідні функції в
спірних відносинах є Міністерство
оборони України в особі Державного
підприємства «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року
Івано-Франківський прокурор з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави, уповноваженим
органом якої здійснювати відповідні
функції в спірних відносинах є
Міністерство оборони України в особі
Державного підприємства
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди. В обґрунтуванн якого зазначав,
що 13.05.2011 року військовою прокуратурою
Західного регіону України порушено
кримінальну справу за фактом
зловживання службовими особами
Державного підприємства службовим
становищем в інтересах третіх осіб
ТзОВ «Стандарт-Л» при реалізації
лісгоспом лісо продукції за цінами
нижчими собівартості, що заподіяло
шкоду державним інтересам за ознаками
злочину передбаченого ч.1 ст. 364 КК
України. 10.12.1986 року згідно з наказом
КЕУ Червонопрапорного Прикарпатського
військового округу №20 ОСОБА_1 було
призначено на посаду начальника
Шепетівського військового лісгоспу, а
22.02.2012 року згідно наказу №15-К з ОСОБА_1
розірвано трудовий договір. 01.07.2009 року
між ДП «Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» та ТзОВ «Стандарт-Л»
було укладено договір купівлі-продажу
№274, відповідно до якого лісгосп
зобов’язувався продати палетну
заготовку в кількості 1700 м. куб. ТзОВ
«Стандарт-Л» за ціною 750 грн. та 850 грн.
відповідно до специфікацій. Даний
договір було затверджено виконувачем
обов’язків директора ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» ОСОБА_4 На виконання
умов даного договору в жовтні 2009 року
Шепетівським лісгоспом відкрито лінію
по виробництву палетної заготовки.
Однак, в супереч вимогам ч.. 1, 2 ст. 62, ч. 5
ст. 65, ч. 2 ст. 66, ч. 1 ст. 75 ГК України, п. 2.1
Статуту ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат», пп. 2.1., 3.3,
7.7 Положення про Шепетівський
військовий лісгосп та посадової
інструкції начальника Шепетівського
військового лісгоспу, ОСОБА_5 ні перед
підписанням, ні до початку фактичного
виконання договору купівлі-продажу №274
від 01.07.2009 року не було забезпечено
економічного обґрунтування
доцільності укладення даного договору,
а також не вчинено ним жодних дій для
цього. Розрахунок планової
собівартості виготовлення даної
продукції був зроблений наприкінці 2009
року та складав 1300 грн. за 1 м. куб. Таким
чином, ОСОБА_1, завідомо знаючи про
збитковість виготовлення вищевказаної
продукції та про те, що подальше
виконання умов договору №274 від 01.07.2009
року спричинить даному підприємству
матеріальні збитки, не вжив будь-яких
заходів для розірвання договору чи
зміні його умов та про збитковість
даного виробництва керівництву ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» належним чином не
доповідав. Згідно висновків
економічної експертизи №6Е від 18.07.2011
року та №8Е від 29.10.2011 року розмір
матеріальних збитків нанесених
Шепетівському військовому лісгоспу
документально підтверджено на суму 209
720,69 грн. А тому, внаслідок виконання
умов даного договору купівлі-продажу в
період з 30.10.2009 року по 02.06.2010 року
Шепетівським військовим лісгоспом
реалізовано за цінами нижче
собівартості 391,314 м. куб. палетної
заготовки, в результаті чого колишнім
начальником Шепетівського військового
лісгоспу ОСОБА_1 завдано матеріальну
шкоду підприємству на суму 209720,69 грн. За
постановою Шепетівського
міськрайонного суду від 07.02.2012 року
ОСОБА_1 звільнено від кримінальної
відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК
України внаслідок акту амністії, а
провадження у справі закрито. Проте,
амністія не звільняє відповідача від
обов’язку відшкодувати шкоду, завдану
діями, що мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку.

Рішенням Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 26 березня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат»
матеріальну шкоду у розмірі 209 720 грн. 69
к. Стягнуто з ОСОБА_1 на ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» судовий збір у
розмірі 2097 грн. 20 к.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Апелянт вказує, що
позивачем пропущено строк позовної
давності відповідно до ст. 233 КЗпП
України, крім того, внаслідок
неправильного дослідження і оцінки
доказів по справі, судом невірно та
неповністю встановлені обставини, які
мають значення для справи, порушені
норми матеріального та процесуального
права. При цьому зазначає, що 10.02.2014
року він звернувся до суду з заявою про
пропущення позивачем строку позовної
давності, однак суд в порушення норм
матеріального права не звернув уваги
на дану обставину, і не відмовив у
задоволенні позову з цих підстав. Крім
того, апелянт вважає, що наявні у справі
докази спростовують пред’явлене йому
обвинувачення щодо неналежного
виконання ним службових обов’язків, що
спричинило тяжкі наслідки і нанесення
збитків.

В судовому засіданні відповідач
та його представник апеляційну скаргу
підтримали.

Прокурор, представник позивача в
судовому засіданні просили апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник МОУ в судове
засідання не з’явився, про день, місце
і час слухання справи повідомлений
належним чином.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України
визначено, що підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
несе матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, завданої
підприємству внаслідок порушення ним
покладених на нього трудових
обов’язків, а тому повинен
відшкодувати на користь ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» збитки в сумі 209720
грн. 69 к.

Однак, суд першої інстанції дійшов
таких висновків при неповному
з’ясуванні обставин справи, порушенні
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України,
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

Пунктом 3 ч. 1 ст.134 КЗпП України
передбачено, що відповідно до
законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли шкоди
завдано діями працівника, які мають
ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку.

У відповідності до роз’яснень п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1992 року № 14 "Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками", судам слід мати на увазі,
що до позовних заяв про матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної діями працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку (п. 3 ст. 134 КЗпП),
повинні додаватись докази, які
підтверджують, що вчинення працівником
таких діянь встановлено у порядку
кримінального судочинства.

Матеріальна відповідальність у
повному розмірі шкоди покладається і в
тих випадках, коли шкода заподіяна
діями працівника, що мають ознаки
діянь, переслідуваних у кримінальному
порядку, але він був звільнений від
кримінальної відповідальності у
зв'язку зі спливом строку давності для
притягнення до кримінальної
відповідальності, або з інших підстав,
передбачених законом (пункти 3, 4, 8
статті 6, 7, 7-1, 7-2, 8, 9, 10 КПК).

Суд першої інстанції правильно
встановив та виходив з того, що згідно
наказу начальника
квартирно-експлуатаційного управління
Червонопрапорного Прикарпатського
військового округу №220 від 10.12.1986 року
ОСОБА_1 був призначений на посаду
начальника Шепетівського військового
лісгоспу КЕУ ПрикВО. Відповідно до
наказу виконувача обов'язків директора
ДП «Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» за №15-к від 22.02.2012
року у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці ОСОБА_1 з займаної
посади був звільнений на підставі п.1 ч.
1 ст. 40 КЗпП України.

У відповідності до положень п.1.2
Положення Шепетівського військового
лісгоспу ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат»,
Шепетівський військовий лісгосп
Державного підприємства
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» є підрозділом
державного підприємства, який
створений згідно з чинним
законодавством (а.с. 34-39).

Пунктом 1.6 даного Положення
передбачено, що лісгосп здійснює
передбачені цим Положенням операції та
вступає в незаборонені чинним
законодавством цивільно-правові
відносини з метою набуття майнових та
немайнових прав та обов’язків, у тому
числі в договірні відносини, пов’язані
з здійсненням господарської
діяльності, та вирішення питань
соціального розвитку в межах
зароблених коштів, а також майна, що
знаходиться на його окремому балансі

Згідно п. 4.2 Положення, начальник
лісгоспу несе повну відповідальність
за законність та ефективність
діяльності лісгоспу.

Згідно пп. 1.3, 2.4, 2.6, 3.1 посадової
інструкції начальника лісгоспу,
начальник держлісгоспу у своїй
діяльності керується законодавством
України, у відповідності з Положенням
про державне виробниче підприємство та
Положенням про організацію роботи з
охорони праці у військових частинах,
військово-навчальних закладах,
установах, організаціях та на
підприємствах МОУ з метою отримання
лісгоспом максимального прибутку за
рахунок раціональної організації
статутної діяльності, направляє
діяльність працівників на досягнення
високих економічних та фінансових
результатів, організовує господарську
діяльність підприємства на основі
методів наукового обгрунтованого
планування, виробництва і управління,
несе повну матеріальну
відповідальність за результати
підпорядкованого лісгоспу (а.с. 178-183 т. 2
к/с).

Також судом встановлено, що в
період з липня 2009 року по червень 2010
року ОСОБА_1, завідомо знаючи про
збитковість виготовлення палетної
заготовки Шепетівським військовим
лісгоспом ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат», оскільки
він був тією особою, яка повною мірою
володіла інформацією щодо збитковості
виробництва палетної заготовки та
повинна була запобігти спричиненню
збитків державному підприємству, та
про те, що подальше виконання умов
договору купівлі-продажу № 274 від 01
липня 2009 року спричинить даному
підприємству матеріальні збитки, не
вжив будь-яких заходів щодо розірвання
даного договору чи зміни його умов та
про збитковість даного виробництва
керівництву ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» належним
чином не доповідав.

Постановою Шепетівського
міськрайонного суду від 07.02.2012 року (яка
набрала законної сили 14.02.2012 року)
ОСОБА_1 звільнено від кримінальної
відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК
України внаслідок акту амністії, а
провадження у справі закрито.
Цивільний позов залишено без розгляду
(а.с. 10-11).

Згідно даної постанови
встановлено, що ОСОБА_1 обвинувачувався
в тому, що працюючи начальником
Шепетівського військового лісгоспу ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат», являючись службовою
особою, всупереч вимог ч.ч.1, 2 ст. 62, ч. 5
ст. 65, ч. 2ст. 66, ч. 1 ст. 75 Господарського
кодексу України, п. 2.1. Статуту ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат», затвердженого
Міністром Оборони України 30 серпня 2008
року, п.п. 2.1, 3.3, 7.7 «Положення про
підрозділ державного підприємства
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» Шепетівський
військовий лісгосп», затвердженого
директором ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» 25 жовтня
1993 року з наступними змінами п.п. 2.2 - 2.7,
3.1, 3.3, 3.4, 3.6, 3.9, 3.12 посадової інструкції
начальника Шепетівського лісгоспу,
затвердженої директором ДП
««Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» 04 квітня 2000 року,
перед підписанням договору
купівлі-продажу № 274 від 01 липня 2009 року
та до початку його фактичного
виконання на вчинив жодних дій для
забезпечення дослідження економічної
доцільності укладання вказаного
договору. В подальшому, достеменно
знаючи, що виготовлення палетної
заготовки Шепетівським військовим
лісгоспом ДП ««Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» є
збитковим, а подальше виконання
зобов'язання за договором
купівлі-продажу спричинить
підприємству збитки, з грудня 2009 року
по 02 червня 2010 року не виживав заходів
щодо розірвання договору
купівлі-продажу чи зміни його умов,
збільшення ціни реалізації на палетну
заготовку чи зменшення її
собівартості, а також не вживав інших
заходів щодо недопущення збитковості
виробництва палетної заготовки
Шепетівським військовим лісгоспом ДП
««Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат». Внаслідок
неналежного виконання своїх службових
обов'язків через несумлінне ставлення
до них, ОСОБА_1 завдав інтересам держави
в особі ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат»
матеріальних збитків на суму 209 720 грн. 69
коп., що спричинило тяжкі наслідки,
тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2
ст. 367 КК України.

З наявного в матеріалах
кримінальної справи висновку
економічної експертизи № 6Е від 18.07.2011
року вбачається, що суму матеріальних
збитків нанесених Шепетівському
військовому лісгоспу документально
підтверджено у розмірі 203 070,20 грн. при
умові врахування слідством даних за
середніми відпускними цінами на
пиломатеріал обрізний сухий, хвойний
(палетну заготовку), розрахунок у
виробничих калькуляціях відповідно на
2009 рік в сумі 1208,46 грн. та на 2010 рік у
сумі 1411,38 грн. Згідно висновку
експертизи, до заподіяння вказаних
матеріальних збитків від заниження
відпускної ціни продукції, могли
призвести порушення вимог нормативних
актів, що регламентують ведення
бухгалтерського обліку та контролю, а
саме ЦК України, ГК України, ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» Положення
(стандарти) бухгалтерського обліку.
Дотримання цих вимог та контроль за їх
виконанням мав забезпечити начальник
Шепетівського військового лісгоспу та
керівництво ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» (а.с. 2-14
т. 3 к/с).

Згідно висновку додаткової
економічної експертизи №8Е від 28.102011
року суму матеріальних збитків,
нанесених Шепетівському військовому
лісгоспу документально підтверджено
на суму 209 720,69 грн. (а.с. 98 - 105 т. 4 к/с).

А тому, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що відповідач
зобов’язаний нести матеріальну
відповідальність за заподіяну
підприємству його діями шкоду, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку.

Частинами 3, 4 статті 233 КЗпП України
встановлено, що для звернення власника
або уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди. Встановлений частиною третьою
цієї статті строк застосовується і при
зверненні до суду вищестоящого органу
або прокурора.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.
20 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 29.12.92 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками", з подальшими змінами та
доповненнями, судам необхідно
перевіряти, чи додержаний власником
або уповноваженим ним органом
встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з
дня виявлення заподіяної працівником
шкоди для звернення в суд із позовом
про її відшкодування. Днем виявлення
шкоди слід вважати день, коли власнику
або уповноваженому ним органу стало
відомо про наявність шкоди, заподіяної
працівником. Днем виявлення шкоди,
встановленої в результаті
інвентаризації матеріальних
цінностей, при ревізії або перевірці
фінансово-господарської діяльності
підприємства, установи, організації,
слід вважати день підписання
відповідного акта або висновку.

Із матеріалів кримінальної справи
вбачається, що 14.12.2010 року
Територіальним Центральним
контрольно-ревізійним управлінням
Контрольно-ревізійного департаменту
Міністерства оборони України за
наслідками проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
Шепетівського військового лісгоспу ДП
«Івано-Франківський лісокомбінат»
було встановлено, що у лісгоспі не
проводилась робота з планування робіт
по разовим та нетиповим замовленням, а
також не планувалась калькуляція
витрат на виготовлення сухого
пиломатеріалу. В період 2009-2010 років
підприємством було реалізовано сухий
пиломатеріал хвойних порід по цінах
нижче фактичної собівартості. Різниця
між договірною та фактичною вартістю
реалізованого сухого пиломатеріалу
складала, у тому числі ПДВ, по ТОВ
«Стандарт-Л» - 203070 грн. 60 к. (а.с. 14-59 т. 1
к/с).

13.05.2011 року було порушено
кримінальну справу за фактом
зловживання службовими особами ДП
«Івано-Франківський лісокомбінат»
службовим становищем в інтересах
третіх осіб ТОВ «Стандарт-Л».

31.10.2011 року відносно ОСОБА_1
порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України. Постановою Шепетівського
міськрайонного суду від 07.02.2012 року (яка
набрала законної сили 14.02.2012 року)
ОСОБА_1 звільнено від кримінальної
відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК
України внаслідок акту амністії, а
провадження у справі закрито.
Цивільний позов залишено без розгляду.

На думку колегії суддів, саме
постановою Шепетівського
міськрайонного суду від 07.02.2012 року, яка
набрала законної сили 14.02.2012 року,
підтверджується наявність в діях
ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч. 2
ст. 367 КК України, а саме неналежного
виконання службовою особою своїх
службових обов'язків через несумлінне
ставлення до них, що спричинило тяжкі
наслідки – спричинення інтересам
держави в особі ДП «Івано-Франкіський
лісокомбінат» матеріальних збитків на
суму 209720 грн. 69 к., і його звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення даного злочину внаслідок акту
амністії. Відповідно, з 14.02.2012 року слід
рахувати строк звернення до суду з
позов про відшкодування шкоди,
заподіяної діями його працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку.

А тому, колегія суддів вважає, що
строк звернення до суду з даним позовом
сплив 14.02.2013 року. Позов прокурором
подано до суду на початку грудня 2013
року, тобто поза межами строку,
передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Статтею 234 КЗпП України визначено,
що у разі пропуску з поважних причин
строків, установлених 233 цього кодексу,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд може поновити ці
строки.

Разом з тим, як вбачається зі
змісту позовної заяви, журналу судових
засідань, пояснень представника
позивача, прокурора, ні прокурором, ні
представником ДП «Івано-Франківський
лісокомбінат» не заявлялось
клопотання про поновлення даних
строків, поважних причин пропуску
строку звернення до суду не
зазначалось, навіть за наявності в
матеріалах справи заяви відповідача
про застосування строків звернення до
суду.

Проте, суд першої інстанції
вищенаведених норм матеріального і
процесуального права та відповідних
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України не врахував, помилково
ухваливши рішення про задоволення
позову.

За таких обставин, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з
ухваленням апеляційним судом нового
рішення про відмову позивачу у
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 26 березня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

В позові Івано-Франківського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави, уповноваженим органом якої
здійснювати відповідні функції в
спірних відносинах є Міністерство
оборони України в особі Державного
підприємства «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
І.В.П'єнта

_______________________________________________________________________
_____

Головуючий у першій інстанції –
ОСОБА_6 Провадження №
22-ц/792//1047/14

Доповідач –П’єнта І.В.

Категорія № 31