Єдиний унікальний номер 254/1036/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2236/2014
Апеляційний суд Донецької області в
Головуючої судді Краснощокової Н.С.
Суддів Могутової Н.Г.
при секретарі Папченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 25 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання дій відповідача незаконними,
усунення перешкод в користуванні
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного
суду із апеляційною скаргою на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 25 грудня 2013 року, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання дій відповідача
незаконними, усунення перешкод в
користуванні квартирою відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позов, у зв'язку
з тим, що рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що під
час ухвалення оскаржуваного рішення
суд не в повній мірі з'ясував обставини
по справі та дав їм невірну оцінку, а
саме не врахував того, що з моменту
придбання спірної квартири
відповідачі не дають можливості
позивачу володіти своїм майном.
Позивач та його представник доводи
апеляційної скарги підтримали, просили
скасувати рішення суду першої
Відповідач ОСОБА_4, представник ОСОБА_3.
в судовому засіданні заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
просили залишити рішення суду без змін.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином.
Суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 виходив з наступного.
договору-купівлі продажу нерухомого
майна від 23 жовтня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим №5722,
належить квартира АДРЕСА_1, яка
складається з 2-х житлових кімнат, жилою
площею 25,3 кв.м. і загальною 39,2 кв.м,
право власності на яку зареєстровано 27
грудня 2006 року КП БТІ м. Донецька.
Рішенням Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 14 травня
2008 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_7 про визнання переважного права
купівлі частини в сумісній власності,
треті особи ОСОБА_2, приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 14 січня 2009 року
рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 14 травня 2008 року
залишено без змін.

Ухвалою Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 24 лютого
2009 року заява ОСОБА_2 про скасування
заборони відчуження квартири АДРЕСА_1
задоволена. Ухвала Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 15
листопада 2007 року про заборону
відчуження квартири АДРЕСА_1 скасована.
Знята заборона відчуження квартири
АДРЕСА_1.

Постановою УІМ Будьоннівського
МВ ДМУ ГУМВСУ в Донецькій області у
порушенні кримінальної справи у
відношенні родини ОСОБА_4, які мешкають
за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Листом прокурора Будьоннівського
району м. Донецька від 22 жовтня 2009 року
№422/244ж-09 ОСОБА_2 роз'яснено, що з приводу
усунення перешкод у користуванні
належної йому квартири, він має право
звернутись з позовною заявою до суду.

12 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до Будьоннівського районного суду м.
Донецька з позовом до ОСОБА_3. про
усунення перешкод користування
житловим приміщенням.

16 грудня 2013 року ОСОБА_2 надав суду
доповнену позовну заяву, якою просить
визнати протиправні дії відповідача
ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4
незаконними, які порушують його права
та інтереси, та які стосуються
користування, володіння та
розпорядження його квартирою за
адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути
порушення його законних прав та
інтересів, які стосуються
користування, володіння та
розпорядження його квартирою за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 25 грудня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій
відповідача незаконними, усунення
перешкод в користуванні квартирою
відмовлено, оскільки позивачем не
надано переконливих доказів про те, що
відповідачами чиняться позивачу
перешкоди, позивачем не визначено
способу усунення перешкод.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

З матеріалів справи вбачається,
що судом на підставі ч.4 ст. 10 ЦПК
України роз'яснювалось право позивача
уточнити позовні вимоги та визначитись
із способом усунення перешкод, які на
його думку чинять відповідачі, однак
останній залишив позовні вимоги без
змін. З пояснень відповідачів
вбачається, що позивач до них особисто
не звертався для отримання ключів від
металевої хвіртки, паркан зведено для
захисту від крадіїв, ОСОБА_3 з причини
хвороби майже не виходить з будинку, а
відповідач ОСОБА_4 проживає у м.
Ясинуватій і тільки періодично буває у
матері. Під час розгляду справи в суді
позивач і його представник від
отримання ключа від металової хвіртки
відмовились.

За таких обставин суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про недоведеність позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Звертаючись з позовом до суду,
позивач в позовній заяві не зазначив в
чому полягають перешкоди в
користуванні його квартирою, а також з
яких підстав необхідно визнавати дії
відповідачів незаконними.

В судовому засіданні позивач і
його представник не змогли пояснити в
чому полягають перешкоди з боку
відповідачів у користуванні протягом
майже дев»яти років належною позивачу
квартирою. На пропозицію відповідача
ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 отримати
ключі від металевої хвіртки позивач
відмовився, пояснивши, що бажає
отримати ключі тільки за рішенням суду.
Чи позбавлений він можливості
користуватися саме своєю квартирою,
позивач нічого не зміг пояснити, тільки
те, що не був в квартирі біля 9 років і що
там зараз відбувається, йому не відомо.

Таким чином, судом першої
інстанції з»ясовані всі обставини
справи, дана їм належна оцінка і суд у
відповідності до вимог матеріального
права відмовив позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 25 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: