Номер провадження 22-ц/775/1285/2014
У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючої судді Краснощокової Н.С.

Суддів Могутової Н.Г.

Ткачук С.С.

При секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Київському районі м. Донецька на
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 19 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька про відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Київському районі м. Донецька
звернулось до апеляційного суду із
апеляційною скаргою на рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 19 грудня 2013 року, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька про відшкодування
моральної шкоди задоволені частково:
стягнуто з відповідача на користь
позивача у рахунок відшкодування
моральної шкоди 12 000 грн..

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
відмову позивачу у задоволенні
позовних вимог у зв»язку з тим, що
відділення повністю виконує свої
обов»язки перед потерпілим на
виробництві і підстав для
відшкодування йому моральної шкоди за
рахунок Фонду немає, крім того, судом не
встановлено факту заподіяння позивачу
моральної шкоди, наявність причинного
зв»язку між професійним захворюванням
та моральною шкодою, а також розмір
моральної шкоди. Вважає, що суд не
врахував того, що обов»язок по
відшкодуванню моральної шкоди
покладено на підприємство, тому Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві є неналежним
відповідачем.

Позивач в судове засідання не
з»явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, посилався на те, що з 28 квітня
1982 року позивач працював прохідником з
повним робочим днем під землею у АП
«Шахта ім. Засядько», звільнений 14
листопада 1994 року за власним бажанням
згідно ст. 38 КЗпП України. Під час
роботи він отримав професійне
захворювання відповідно до акту №126
від 18 червня 2003 року. У зв»язку з чим
довідкою №094060 обласною МСЕК №5
позивача було визнано інвалідом 3-ї
групи. Висновком МСЕК від 19 грудня 2003
року йому було встановлено вперше 40%
втрати професійної працездатності
безстроково.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька виплачує позивачу
щомісячні страхові виплати.

Внаслідок професійного захворювання
та стійкої втрати професійної
працездатності позивач позбавлений
можливості щодо реалізації своїх
звичок та бажань, ушкодження здоров»я
призвело до негативних наслідків
морального характеру, він не може вести
звичний спосіб життя.

Визначаючи розмір суми в рахунок
відшкодування моральної шкоди суд
врахував ступінь перенесених
позивачем моральних та фізичних
страждань, наявність змушених змін у
житті, з урахуванням розумності та
достатності, суд вважав за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування
спричиненої моральної шкоди 12 000 грн., в
решті позовних вимог про стягнення
моральної шкоди ОСОБА_2 відмовив.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарги не
підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач працював прохідником з
повним робочим днем під землею у АП
«Шахта ім. Засядько» з 28 квітня 1982 року.

Під час роботи він отримав професійне
захворювання, у зв»язку з чим 18 червня
2003 року комісією з розслідування
хронічного професійного захворювання
було складено акт №126.

Довідкою №094060 обласною МСЕК №5
позивача було визнано інвалідом 3-ї
групи. Висновком МСЕК від 19 грудня 2003
року йому було встановлено вперше 40%
втрати професійної працездатності
безстроково

На час виникнення у позивача
права на відшкодування моральної шкоди
- 2003 рік - діяли норми закону щодо
обов»язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України по відшкодуванню
застрахованим особам моральної шкоди
за наявності факту заподіяння йому
цієї шкоди.

В п.4.1 Рішення Конституційного
Суду України від 27.01.2004 р. №1-9/2004р.
зазначено, що ушкодження здоров»я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов»язків
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність наявності факту
заподіяння позивачу моральної шкоди
спростовується матеріалами справи.

Факт заподіяння шкоди здоров»ю
позивача підтверджений висновком МСЕК
про встановлення ступеня втрати
професійної працездатності,
поясненнями представника позивача,
медичними документами.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд урахував, що внаслідок
трудового каліцтва він став інвалідом
і його здоров»я вже не відновиться до
нормального стану. З моменту
травмуваня і до теперішнього часу
порушена життєдіяльність позивача, так
як внаслідок трудового каліцтва він
тривалий час відчуває фізичний біль,
страждання та емоційні хвилювання, він
повинен додавати додаткових зусиль для
організації свого життя. З урахуванням
характеру душевних та моральних
фізичних страждань, виходячи з вимог
розумності та справедливості при
визначенні розміру відшкодування, суд
визначив стягнути у відшкодування
моральної шкоди позивачу 12 000 грн.
Визначена судом сума відповідає
характеру та ступеню моральних
страждань позивача, конкретним
обставинам справи, підстав для її
зменшення не вбачається.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку, що
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального
закону призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції повно та
всебічно з»ясовані усі обставини по
справі, зібрані докази, дана належна
правова оцінка і суд обгрунтовано
задовольнив позов, врахувавши
наявність встановлення позивачу
втрати професійної працездатності у
розмірі 40% згідно висновкам МСЕК.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 19 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпесередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: