Справа № 589/678/14-ц р.
Провадження № 2/589/350/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2014 р. Шосткинський
міськрайонний суд Сумської області у
складі:

головуючої судді Стародубцевої
Л.О., з участю секретаря судового
засідання Бойко М.В. розглянув у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні м. Шостка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до КП Шосткинський
казенний завод «Зірка» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
спричиненої моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2014 року позивачка звернулась до
суду з вищевказаним позовом пояснюючи
та уточнюючи позовні вимоги просить
суд стягнути з відповідача на користь
позивачки середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
199 робочих дня за період з 11.04.2013 р. по
28.01. 2014 р. при середньоденній заробітній
платі 75 грн. 20 коп. в сумі 14 964 грн.80 коп.,
моральну шкоду в сумі 14 000 грн., та
витрати на правову допомогу в сумі 200
грн., судові витрати покласти на
відповідача.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що вона з 26
липня 1971 року по 11 квітня 2013 року
перебувала у трудових відносинах з
відповідачем по справі та працювала
апаратником 4-го розряду цеху № 5, що
підтверджується записом в трудовій
книжці та була звільнена 11 квітня 2013
року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України -
за скороченням штату.

В порушення ст. 117 КЗпП України
відповідач не провів повного
розрахунку при звільненні, а здійснив
остаточний розрахунок після
неодноразових звернень позивачки лише
28.01.2014 року.

Також на неодноразові усні прохання
позивачки відповідач відмовився
виплатити середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні, а
також відмовився надати відповідну
довідку про середню заробітку плату, що
стало підставою для звернення до суду.

В наслідок протиправних дій
відповідача позивачці завдана
моральна шкода, яку позивачка оцінює в
14 000 грн., яка полягає у триваючих
душевних та психічних стражданнях з
приводу тривалого неотримання
заробітної плати та хвилювання з
приводу втрати її взагалі. Вона
пропрацювала на підприємстві майже 43
роки, є інвалідом 3-ї групи з 60% втрати
професійної працездатності від
отримання каліцтва внаслідок чого
постійно потребує лікування та
придбання ліків для підтримки здоров'я.
Але замість лікування, позивачка
вимушена була постійно неодноразово
звертатись як до відповідача так і в
інші інстанції: до Шосткинської
прокуратури з проханням посприяти в
отриманні зазначеної довідки, а також
до юридичної-правової допомоги, та для
складання позовної заяви для звернення
до суду, оскільки попередні звернення
позитивних наслідків не дали.

В наслідок постійних нервувань та
організації додаткових зусиль для
отримання як заробітної плати та
відповідних довідок у позивачки
сталися зміни як у стані здоров'я у бік
його погіршення підвищився тиск, а
також життєвих стосунках. Так
позивачка зверталась до лікарняної
установи для надання медичної допомоги
внаслідок погіршення і так вже досить
слабкого здоров'я, де їй були прописані
ліки на придбання яких вона витратила
власні кошти в сумі 1500 грн., крім тих, що
вона вимушена лікуватись постійно,
але на жаль у неї не збереглися чеки від
покупки таких ліків. Отримуваної
пенсії по інвалідності в сумі 982 грн., а
також доплати по втраті
працездатності в сумі 672 грн., їй не
вистачає для належної підтримки стану
здоров'я та для придбання продуктів
харчування.

В судовому засіданні позивачка та її
представник ОСОБА_2, уточнені вимоги
підтримали в повному обсязі, мотивуючи
тими ж самими обставинами, пояснили, що
заперечення відповідача є
необґрунтованими, оскільки суперечать
КЗпП України, так як відповідач
відмовився надати довідку середнього
заробітку, тому вона зробила за
юридичною допомогою цей розрахунок
виходячи з мінімальної заробітної
плати.

Представник відповідача КП
Шосткинський казенний завод «Зірка» -
юрисконсульт Лукашова О.Б., заперечує
проти позову, просить відмовити в
позові в повному обсязі та при цьому
пояснила наступне.

Відповідач не оспорює того факту, що
позивачка перебувала у трудових
відносинах з відповідачем, а також не
оспорює того факту, що відповідач
дійсно затримав розрахунок за вказаний
період який остаточно провів через
касу підприємства тільки 28.01.2014 року в
сумі 7561 грн. Підприємство розшукувало
позивачку для проведення остаточного
розрахунку, телефонувало і відвідувало
її на дому, але її вдома не було. І
тільки, коли позивачка з'явилась на
підприємство, 28.01.2014 року був
проведений остаточний розрахунок. Тому
позивачки ніякої моральної шкоди не
могло бути завдано. Крім того, якщо
умовно хоча і позивачка посилається на
таку шкоду, то навіть уявна шкода не
доведена належним чином відповідно до
законодавства.

Щодо отримання позивачкою необхідних
довідок представник відповідача
пояснила, що підприємство надає на всі
звернення необхідні довідки. З яких
підстав позивачка не отримала
зазначені довідки відповідачу не
відомо.

При вирішенні питання просить також
врахувати скрутний майновий стан
підприємства.

Пояснила також , що відповідно
виробничих календарів на 2013 та 2014 роки,
які розроблені на підставі листів
Міністерства соціальної політики
України від 21.08.2012 N 9050/0/14-12/13 «Про
розрахунок норми тривалості робочого
часу на 2013 рік» та від 04.09.2013 р. N 9884/0/14-13/13
«Про розрахунок норми тривалості
робочого часу на 2014 рік» за період з
11.04.2013 року по 28.01.2014 року 199 робочих
днів, а саме:

з 11.04.2013 року по 30.04.2013 року - 13 робочих
днів;

травень 2013 р. - 19 робочих днів;

червень 2013 р. - 18 робочих днів;

липень 2013 р. - 23 робочих дні;

серпень 2013 р. - 21 робочих днів:

вересень 2013 р. - 21 робочих днів;

жовтень 2013 р. - 23 робочих днів;

листопад 2013 р. - 21 робочих днів;

грудень 2013 р. - 22 робочих дні;

з 01.01.2014 р. по 28.01.2014 р. - 18 робочих днів.

Середньоденний заробіток складає 75,20
грн.

Середній заробіток за період з 11.04.2013
року по 28.01.2014 року становить 14 964,80 грн.
(199 х 75,20).

Згідно п.164.1. ст. 164 Податкового кодексу
України базою оподаткування податком
на доходи фізичних осіб є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 167.1. ст.167 Податкового
кодексу України ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах
167.2-167.5цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами: виграшу
в держави) та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри. Якщо база оподаткування, яка
визначена з урахуванням норм п.164.6 ст. 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-УІІ
встановлений розмір мінімальної
заробітної плати на 1 січня 2014 року в
сумі 1 218,00грн.

Десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати (12 180.00 грн.)
оподатковується за ставкою 15% та розмір
податку на доходи фізичних осіб
становить 1 827,00 грн. (12 180 х 15%).

Розмір доходу, що перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, а саме 2 784,80 грн. (14 964,80
- 12 180,00) оподатковується за ставкою 17% та
розмір податку на доходи фізичних осіб
становить 473,42 грн. (2 784,80 х 17%).

Загальна суму податку на доходи
фізичних осіб становить 2 300,42 грн. (1 827,00
+ 473,42).

Таким чином до державного бюджету з
доходу 14 964,80 грн. підлягає сплаті
податок на доходи фізичних осіб в
розмірі 2 300,42 грн., а фізичній особі - 12
664,38 грн. (14 964,80-2 300,42).

Вислухавши сторони та дослідивши
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що уточнений позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

В судовому засіданні знайшов своє
підтвердження факт порушення
відповідачем законодавства про працю
України.

Згідно ст. 116КЗпП України при
звільненні працівника виплата усіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, зазначені суми
мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимог про
розрахунок.

Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженою ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Як встановлено матеріалами справи та
не оспорюється сторонами по справі
позивач по 11 квітня 2013 року перебувала
у трудових відносинах з відповідачем
по справі та працювала апаратником 4-го
розряду цеху № 5, що підтверджується
записом в трудовій книжці та була
звільнена 11 квітня 2013 року на підставі
п.1 ст. 40 КЗпП України - за скороченням
штату.

В порушення ст. 117 КЗпП України
відповідач не провів повного
розрахунку при звільненні, а здійснив
остаточний розрахунок після
неодноразових звернень позивачки лише
28.01.2014 року, що не відповідає вимогам ст.
116 КЗпП України і при не проведенні
розрахунку, суд на підставі ст. 117 КЗпП
України стягує на користь працівника
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку, якщо роботодавець
не доведе відсутності в цьому своєї
вини.

Тобто право у працівника на отримання
такої виплати виникає за наявності
складу порушення, який включає два
юридичних факти: порушення власником
строку розрахунку при звільнені (ст.116
КЗпП України) та вини роботодавця у
затримці розрахунку при його
звільненні.

При цьому, вина власника не
виключається при відсутності грошей на
розрахунковому рахунку, фінансових
труднощах підприємства тощо. Вина
власника виключає лише непереборна
сила, що розуміється як надзвичайна і
невідворотна заданих умов подія.

Водночас, усяке явище, яке перешкоджає
власникові належно виконати свої
обов'язки перед працівником, якщо
власник проявляє належну дбайливість
щодо цього виключає вину власника.

Відповідач пояснив несвоєчасність
виплати заробітної плати позивачу у
зв'язку розшукуванням позивачки, та
скрутним станом підприємства, що
враховуючи вищевикладене не
заслуговує на увагу.

Проте, відповідно ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, на думку суду відповідачем
всупереч вимогам статті 60 ЦПК України
не надано доказів, що у нього не було
можливості вчасно провести
остаточний розрахунок з працівником та
мав вжити всіх заходів щодо
своєчасного повного розрахунку з
працівником не порушуючи закону КЗпП
України.

Враховуючи, що сторони не оспорюють
періоду та кількості фактично
відпрацьованих робочих днів затримки,
тому з урахуванням наданих доказів суд
вважає доведеним факт, що середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 11.04.2013 року по 28.01.2014 року
становить 14 964,80 грн. (199 х 75,20).

Та враховуючи, що встановлений судом до
виплати середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні
нарахований без вирахування податків,
обов'язкових платежів відповідно до ст.
164, 167 Податкового Кодексу України, тому
підлягають вирахуванню виходячи з
наступного.

Згідно п.164.1. ст. 164 Податкового кодексу
України базою оподаткування податком
на доходи фізичних осіб є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 167.1. ст.167 Податкового
кодексу України ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами: виграшу
в держави) та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри. Якщо база оподаткування, яка
визначена з урахуванням норм п. 164.6 ст.
164 цього розділу щодо доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, в календарному місяці
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, до суми
такого перевищення застосовується
ставка 17 відсотків.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-УІІ
встановлений розмір мінімальної
заробітної плати на 1 січня 2014 року в
сумі 1 218,00грн.

Десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати (12 180.00 грн.)
оподатковується за ставкою 15% та розмір
податку на доходи фізичних осіб
становить 1 827,00 грн. (12 180 х 15%).

Розмір доходу, що перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, а саме 2 784,80 грн. (14 964,80
- 12 180,00) оподатковується за ставкою 17% та
розмір податку на доходи фізичних осіб
становить 473,42 грн. (2 784,80 х 17%).

Загальна суму податку на доходи
фізичних осіб становить 2 300,42 грн. (1 827,00
+ 473,42).

Таким чином до державного бюджету з
доходу 14 964,80 грн. підлягає сплаті
податок на доходи фізичних осіб в
розмірі 2 300,42 грн., а фізичній особі - 12
664,38 грн. (14 964,80-2 300,42).

Що стосується вимог про відшкодування
моральної шкоди, то на думку суду в
судовому засіданні даний факт
позивачкою належним чином не
доведений, тому ці вимоги не підлягають
задоволенню, як необґрунтовані,
оскільки не знайшло свого
підтвердження причинного зв'язку між
діями відповідача та вказаними
позивачкою понесених моральних
страждань.

Згідно ст.1167 ЦК України: «Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.»

Вимоги про стягнення витрат на правову
допомогу в сумі 200 грн., підлягають
задоволенню, а також з відповідача на
користь державного бюджету м. Шостка
підлягають стягненню судовий збір
відповідно до ЗУ «Про судовий збір» в
сумі 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,60,207,208-209,212-215,218,223 ЦПК
України, ст. 116,117 КЗпП України, ст.1167 ЦК
України,суд,-

ВИРІШИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1 до КП
Шосткинський казенний завод «Зірка»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
та спричиненої моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з КП Шосткинський казенний
завод «Зірка» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за 199
робочих днів за період з 11.04.2013 р. по 28.01.
2014 р., який без вирахування податків,
обов'язкових платежів становить в сумі
14 964 грн.80 коп., а з утриманнямподатків,
обов'язкових платежів підлягає виплаті
в сумі 12 664 грн. 38 коп., та витрати на
правову допомогу в сумі 200 грн., а також
на користь Державного бюджету м. Шостка
судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Відповідно до ст. 218 ЦПК України вступна
та резолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Сумської області через
Шосткинський міськрайонний суд шляхом
подання протягом 10 днів з дня його
проголошення апеляційної скарги, а
особам, які не були присутніми під час
проголошення рішення суду, протягом
цього строку з дня отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не
було скасованим, воно набирає законної
сили після перегляду справи
апеляційним судом.

Суддя Шосткинського
міськрайонного суду

Сумської області
Л.О.Стародубцева