24.04.2014 637/371/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд Харківської області

у складі: головуючого -
Тордія Е.Н.

за участю
:секретаря - Гутарєвої В.С.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені Шевченківського
районного суду Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
відділу Держземагенства у
Шевченківському районі Харківської
області про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю,-

ВСТАНОВИВ :

02 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до Шевченківського районного суду
Харківської області з позовною заявою
про визнання недісним державного акту
на право приватної власності на землю.

В судовому засіданні
представник позивача який діє на
підставі довіреності, просила позовні
вимоги позивача задовольнити,В
обгрунування позовних вимог зазначила
, що на підставі розпорядження
Шевченківської райдержадміністрації
Харківської області від 10 грудня 2002
року №254 та свідоцтва про право
власності за законом від 06 листопада 2002
року ОСОБА_2 був виданий державний акт
серія Р2 №748737 на право приватної
власності на землю, загальною площею
11,9331 га для ведення товарного
сілськогосподарського виробництва,
розташованого на території
Петропілської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області. Вказаний державний акт був
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на землю та
права постійного користування,
договорів оренди землі 08 квітня 2003 року
за №237. В грудні місяці 2013 року, позивач
звернувся до відділу державного
агенства земельних ресурсів в
Шевченківському районі Харківської
області з заявою про надання
інформації із державного земельного
кадастру, в зв'язку з подальшою
реєстрацією права власності на землю в
державному реєстрі прав. При зверненні
було виявлено, що в державному акті
серія Р2 №748737, є помилкою, а саме:
земельна ділянка загальною площею 11.9331
га, яка належить позивачу на праві
приватної власності складається з
трьох земельних ділянок - НОМЕР_1,
розміром 3,7629 га; НОМЕР_2, розміром 2,3023
га; НОМЕР_3, розміром 5,8679 га., але в
вищезазначеному державному акті
позивача замість земельної ділянки
НОМЕР_2 - розміром 2,3023 га відображена
земельна ділянка за НОМЕР_4 - розміром
6,0868 га, яка належить іншій особі, ОСОБА_3

З метою усунення допущеної
помилки адміністративним шляхом,
позивач звернувся до відділу
Держземагенства у Шевченківському
районі Харківської області, але йому
було роз'яснено, що внесення змін та
виправлення помилок в державному акті
законом не передбачено та
рекомендовано для вирішення даного
питання звернутися до суду.

Наявність помилки в державному акті на
право власності на земельну ділянку,
чинить позивачу перешкоду у
користуванні, розпорядженні земельною
ділянкою, та позбавляє можливості
замовити в держкомземі виготовлення
технічної документації для внесення в
базу даних державного земельного
кадастру.

За таких обставин позивач
звернувся до суду та просить визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю серія Р2 №
748737 як виготовленний з помилкою.

В судове засідання представник:
Держземагенства у Шевченківському
районі Харківської області не з'явився,
надав до суду письмову заяву з
клопотанням про розгляд справи у своєї
відсутності та проти задоволення
позову ОСОБА_2 не заперечував.

Суд заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, вважає що позовна
заява підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного
кодексу України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і
відповідні їм правовідносини.

На підставі розпорядження
Шевченківської райдержадміністрації
Харківської області від 10 грудня 2002
року №254 та свідоцтва про право
власності за законом від 06 листопада 2002
року (серія ВАВ №904201, реєстраційний
номер 1452) , ОСОБА_2, був виданий
державний акт (серія Р2 №748737 ) на право
приватної власності на землю,
загальною площею 11,9331 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташованого на
території Петропілської сільської
ради Шевченківського району
Харківської області.

Рішенням № РВ-013 від 16 грудня
2013 року, позивачу було відмовлено у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру, у
зв'язку з тим, що в державному акті
зазначена інша земельна ділянка.

З довідки №1479 начальника
відділу Держземагенства у
Шевченківському районі Харківської
області Штиха А.І. від 23 грудня 2013 року
вбачається , що в державному акті на
право приватної власності на землю при
виготовлені на ім'я ОСОБА_2, була
допущена технічна помилка, яку в
зв'язку із змінами в законодавсті,
Держземагенство з 01 січня 2013 року не
наділено правом видачі державних
актів на право власності на землю.
На даний час існує інша процедура
реєстраціїї права власності на
земельні ділянки, що визначена
Порядком державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень, що
затверджена постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703, якої позивачу слід буде
дотриматись для виконання рішення
суду. Для вирішення даного питання
запропоновано звернутися до суду.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що право власності на
землю громадянами набувається
виключно відповідно до закону.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 Земельного кодексу
України).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.2 ст. 373 Цивільного кодексу
України право власності на землю
гарантується Конституцією України.
Право власності на землю (земельну
ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону.

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки.

За положеннями частиною третьою
статті 152 Земельного кодексу України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу
України у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним

Як вбачається з матеріалів справи
Державний акт на право приватної
власності на землю серії Р2 №748737
виготовлений на ім'я ОСОБА_2 був
виготовлений з технічною помилкою:
земельна ділянка загальною площею 11.9331
га, яка належить позивачу на праві
приватної власності складається з
трьох земельних ділянок - НОМЕР_1,
розміром 3,7629 га; НОМЕР_2, розміром 2,3023
га; НОМЕР_3, розміром 5,8679 га., але в
вищезазначеному державному акті
позивача, замість земельної ділянки
НОМЕР_2 - розміром 2,3023 га відображена
земельна ділянка за НОМЕР_4 - розміром
6,0868 га, яка належить ОСОБА_3

За вказаних обставин суд вважає, що
дійсно права ОСОБА_2 порушено при
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку і
підлягають поновленню шляхом визнання
недійсним цього державного акту та
скасування його реєстрації.

Оцінивши зібрані докази та давши їм
належну оцінку, суд дійшов до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними
та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 373 Цивільного кодексу
України, ст. 152, 155 Земельного Кодексу
України, ст.. 14,19 Конституції суд ,--

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати недійсним державний акт
на право приватної власності на землю
серія Р2 №748737 виданий на ім'я ОСОБА_2, на
підставі свідоцтва на право на
спадщину за законом серія ВАВ № 904201 від
06 листопада 2002 року, реєстраційний
номер 1452, зареєстрований в книзі
записів реєстрації державних актів на
землю та права постійного
користування, договорів оренди землі 08
квітня 2003 року за №237.

Відмінити реєстрацію державного
акта на право приватної власності на
землю серія Р2 №748737 в Книзі записів
реєстрації державних актів на землю та
право постійного користування,
договорів оренди землі 08 квітня 2003 року
за №237.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ