Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р. Суворовський
районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі

справу за позовом

Одеського виробничого
об'єднання «Електрик» Українського
товариства глухих до ОСОБА_1 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та визнання права власності,-

Установив:

29 листопада 2013 року до Суворовського
районного суду міста Одеси надійшла
позовна заява Одеського виробничого
об'єднання «Електрик» Українського
товариства глухих до ОСОБА_1 про
визнання правочину купівлі-продажу
недійсним та визнання права власності.

Із позову вбачається, що 15 липня 1999 року
Одеська обласна організація
Українського товариства глухих в особі
представника Міхєєва С. Д. і Одеське
виробниче об'єднання «Електрик»
Українського товариства глухих уклали
договір дарування магазину, котрий
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

15 листопада 2003 року між Одеським
виробничим об'єднанням «Електрик»
Українського товариства глухих та
ОСОБА_1 було укладено договір №159/25
купівлі-продажу нерухомого майна,
магазину за адресою: АДРЕСА_1.

Договір зареєстрований на Одеській
універсальній товарній біржі "GIP" і не
підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 15 Закону України " Про
товарну біржу" угода, яка зареєстрована
на біржі не підлягає нотаріальному
посвідченню. Проте дана норма Закону
України "Про товарну біржу" суперечить
ст.47 ЦК України (в редак 1963 року) чинної
на час укладення угоди, згідно якої
нотаріальне посвідчення угод
обовязкове лише у випадках, прямо
вказаних в законі. Відповідно до ст. 227
ЦК України ( в ред. 1963 року), договір
купівлі-продажу жилого будинку,
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоч однією із сторін є громадянин.
Таким чином на час укладення угоди між
сторонами, існувала колізія правових
норм встановлених ЗУ "Про товарну
біржу" та Цивільним кодексом України.
Так як предметом укладеної сторонами
угоди є нерухоме майно - магазин за
адресою: АДРЕСА_1, укладений між
фізичною та юридичною особою, він мав
бути нотаріально посвідченим,
відповідно до вимог ЦК України, чинного
на час укладення угоди, так як ЦК
України має вищу юридичну силу по
зрівнянню з ЗУ "Про товарну біржу".

Представником позивача в позові
зазначено, що під час укладення
договору купівлі-продажу відповідачем
не сплачено повну суму кошів, а саме
недоплачено 5000 гривень та в договорі
замість відповідача розписалась по
стороння особа.

Враховуючи викладене представник
Одеського виробничого об'єднання
«Електрик» Українського товариства
глухих просить визнати недійсним
договір №159/25 купівлі-продажу
нерухомого майна, магазину за адресою:
АДРЕСА_1, котрий укладений 15 листопада
2003 року між Одеським виробничим
об'єднанням «Електрик» Українського
товариства глухих та ОСОБА_1.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав на адресу
суду клопотання в якому просив
розглядати справу у його відсутності,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав клопотання в якому
позов визнав та просив розглядати
справу у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши зібрані в справі
докази, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України - у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно договору №159/25, котрий укладений
на Одеській універсальній товарній
біржі "GIP", купівлі-продажу нерухомого
майна, магазину за адресою: АДРЕСА_1 від
15 листопада 2003 року, Одеське виробниче
об'єднання «Електрик» Українського
товариства глухих продало та ОСОБА_1
купив вказаний магазин. (а.с.12-14).

Відповідно до ч.7 Прикінцевих та
перехідних положень діючого ЦК
України, до позовів про визнання
заперечної угоди та про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину, право на пред'явлення якого
виникло до 01.01.2004 року, застосовується
позовна давність, встановлена для
відповідних позовів законодавством,
яке діяло раніше, тобто ЦК України в
редакції 1963 року із змінами та
доповненнями.

Згідно ст..71 ЦК України (в редакції 1963
року) позовна давність за такою
категорією позовів передбачалась у три
роки. Як вказано вище, договір
купівлі-продажу спірного майна між
сторонами був укладений 15 листопада 2003
року, тобто строк позовної давності
минув 15 листопада 2006 року.

Згідно ст.75 ЦК України ( в редакції 1963
року) позовна давність застосовується
судом незалежно від заяви сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦК України (в
редакції 1963 року) закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в
позові.

Таким чином, суд вважає, що позивачем
порушені строки звернення з позовом до
суду, питання поновлення таких строків
до суду не ставилося, тому у
задоволенні позову слід відмовити в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.10, 60, 158, 213-215 ЦПК України, ст. 257, 256 ЦК
України, суд-

Вирішив:

Позовні вимоги Одеського виробничого
об'єднання «Електрик» Українського
товариства глухих до ОСОБА_1 про
визнання договору купівлі - продажу
недійсним та визнання права власності -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у справі
, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя