Справа № 127/2861/14-ц Провадження №
22-ц/772/1012/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Воробйов В.В.Категорія:
Доповідач: Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Стеблюк Л.П., Нікушина В.П.

при секретарі: Іщук О.В.

за участю представника заявника -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці матеріали
подання державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області про надання дозволу
на примусове проникнення до нерухомого
майна, належного боржнику ОСОБА_3, за
апеляційною скаргою відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області на ухвалу
Вінницького міського суду від 14 лютого
2014 року, -

В с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області звернувся до суду з поданням
про надання дозволу на примусове
проникнення у квартиру боржника
ОСОБА_3, що знаходиться по в АДРЕСА_1.
Посилались на те, що під час вчинення
виконавчих дій з виконання виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «КБ «Надра» 62048,47 доларів США боргу,
було встановлено, що за ОСОБА_4
зареєстровано прав власності на
вищевказану квартиру. 11.11.2013 року та
07.02.2014 року державний виконавець двічі
здійснював вихід за вказаною адресою,
проте провести перевірку майнового
стану боржника та здійснити опис його
майна не виявилось можливим через
зачиненні двері квартири, тому просив
надати дозвіл на примусове проникнення
до даної квартири боржника ОСОБА_3

Ухвалою Вінницького міського суду від
14.02.2014 року у задоволенні подання
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області про надання дозволу
на примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області просить скасувати
дану ухвалу суду через грубе порушення
судом норм процесуального права, та
постановити нову ухвалу, якою дане
подання задовольнити. Вказав, що суд
порушив порядок вирішення даного
питання, оскільки розглянув дане
подання у відсутність державного
виконавця, що суперечить ч.2 ст.376 ЦПК
України. Крім того, суд дійшов
помилкового висновку про те, що відділ
ДВС просив надати дозвіл на
проникнення до житла боржника, тоді як
у поданні зазначено до квартири, право
власності на котру зареєстровано за
ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть
участь в справі, перевіривши матеріали
справи, ухвалу суду і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту п.10 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право звертатися до
суду з поданням про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України,
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи, або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, вирішуються судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Судом встановлено, що постановою
відділу ДВС Тиврівського районного
управління юстиції від 08.08.2013 року
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання виконавчого листа
№ 2-1722/2011 від 08.04.2013 року, виданого
Шевченківським районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
КБ «Надра» заборгованості за кредитним
договором в розмірі 495767, 26 грн. та 1820,00
грн. судових витрат. Боржнику надано
строк для добровільного його
виконання. Проте, останній в наданий
йому строк добровільно рішення суду не
виконав.

Згідно з інформаційною довідкою з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №11172005 від 18.10.2013 року, за
ОСОБА_3 зареєстроване нерухоме майно -
квартира АДРЕСА_1

Згідно актів державного виконавця від
11.11.2013 року та 07.02.2014 року, державний
виконавець двічі здійснював вихід за
місцезнаходженням даної квартири, з
метою перевірки майнового стану
боржника та проведення опису й арешту
майна, однак, двері квартири ніхто не
відчинив.

Постановляючи ухвалу про відмову в
наданні дозволу на примусове
проникнення до квартири боржника, суд
першої інстанції виходив з того, що
державний виконавець не надав доказів
проживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі,
знаходження в останній майна боржника
та вчинення ним перешкод при
здійсненні виконавчих дій.

Проте з таким висновком погодитись не
можна, оскільки суд першої інстанції
порушив порядок вирішення даного
питання та норми процесуального права.

Зі змісту ч.2 ст.376 ЦПК України
вбачається, що суд негайно розглядає
подання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Проте, суд, в порушення вказаної норми,
розглянув дане подання за відсутності
державного виконавця, чим порушив
порядок розгляду даного питання, що є
підставою для скасування ухвали.

Крім того, суд помилково відмовив в
задоволенні подання з підстав
відсутності доказів того, що вказана
квартира являється житлом боржника і
знаходження у ній майна останнього, з
огляду на наступне.

Зі змісту ст.379, ч.1 ст.383 ЦК України
вбачається, що житлом фізичної особи є
квартира. Власник квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно ч.2 ст.317 ЦК України на зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та місце
знаходження майна.

Оскільки за боржником ОСОБА_3
зареєстровано право власності на
квартиру, котра, згідно норм цивільного
законодавства, являється житлом
фізичної особи і її власник незалежно
від місця свого проживання має право
володіти, користуватись і
розпоряджатись нею, то вказана
квартира є житлом ОСОБА_3

Крім того, з подання відділу
примусового виконання рішень (а.с.2)
вбачається, що державний виконавець
просив надати дозвіл на проникнення у
квартиру боржника, а не у житло.

Суд першої інстанції при постановлені
оскаржуваної ухвали вищевказаного не
врахував, чим порушив порядок
вирішення даного питання та норми
процесуального права, відтак доводи
скарги є підставними, а ухвала суду від
14.02.2014 року підлягає скасуванню, з
направленням питання про надання
дозволу на проникнення у нерухоме
майно, належне боржнику на новий
розгляд до суду першої інстанції,
згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду від 14
лютого 2014 року скасувати, а вирішення
питання про надання дозволу на
проникнення у нерухоме майно, належне
боржнику передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: