Єдиний унікальний номер 229/4059/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3691/2014
Головуючий у 1 інстанції
15 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів :
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення
Дружківського міського суду від 12
березня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_1 про відшкодування
Рішенням Дружківського
міського суду від 12 березня 2014 року
задоволено частково позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди, стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.
та судові витрати по 114,70 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та відмовити позивачу у задоволенні
позову, оскільки судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не встановлено конкретного періоду
залиття квартири позивача, не надано
доказів пошкодження електроприладів,
не підтверджено факту втручання
відповідачами в каналізаційну систему
будинку. В акті від 26.07.2013 р. причиною
залиття зазначено халатне відношення
відповідачів до сантехнічних приладів,
що не підтверджується жодними
доказами, акти складалися у
відсутності відповідачів.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її
задовольнити.

Позивач та відповідачі в судове
засідання не з»явилися, будучи
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_1,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачу на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1, а відповідачі
проживають поверхом вище в квартирі
НОМЕР_1 вказаного будинку. 15.05.2013 р.
сталося залиття квартири позивача з
вини відповідачів, були пошкоджені
стеля, стіни в кухні, туалеті і ванній
кімнаті, про що складено акт 17.05.2013 року
комісією ЖЕУ-2. 25.07.2013 р. знову відбулося
залиття квартири позивача
відповідачами, про що складено акт
26.07.2013 р. Факти неодноразового залиття
квартири позивача відповідачами
підтверджено свідками, актом комісії
встановлено, що причиною залиття стало
неправильне встановлення унітазу в
квартирі ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а саме : при
заміні каналізаційної труби не було
встановлено манжет на трійнику,
каналізаційна труба взагалі була
неправильно встановлена, не
зафіксована, тому проходила вода,
внаслідок чого працівниками ЖЕУ
провадилося перевлаштування труби.
Одразу причину залиття неможливо було
з»ясувати, оскільки при візуальному
огляді каналізаційної труби в квартирі
відповідачів течії не було помітно, а
після розібрання було встановлено
причину. Моральну шкоду позивачу
спричинено з вини відповідачів, які
самовільно втручалися у каналізаційну
систему будинку та провадили
перевлаштування всупереч правилам,
внаслідок чого сталася течія і було
пошкоджено квартиру ОСОБА_3, тому з
урахуванням обставин справи позов
задоволено частково.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
позивач має право на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
пошкодженням майна на підставі ст.23, ч.1
ст.1167 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2, ч.3, 4
ст.23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Судом першої інстанції
встановлено, що з вини відповідачів,
які проживають в АДРЕСА_1, 15.05.2013 р.
сталося залиття квартири АДРЕСА_1, яка
розташована поверхом нижче і належить
на праві власності ОСОБА_3, внаслідок
чого було пошкодження житлове
приміщення (а.с.3, 6-17, 55-58), 25.07.2013 р. знову
сталося залиття квартири позивача з
вини відповідачів.

За вказаними випадками
представниками житлового органу було
складено акти від 17.05.2013 р. та 26.07.2013 р.,
де причиною залиття зазначено халатне
відношення відповідачами до
сантехнічних приладів, оскільки
доступу до квартири не було. Актом
комісії КП «Комсервіс» від 28.01.2014 року
було встановлено, що причиною залиття
квартири ОСОБА_3 стало самовільне
втручання відповідачів в систему
каналізації, не герметичного її
з»єднання ( а.с.4-5, 91-97, 110-111).

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що з вини відповідачів, які
самовільно втручалися в каналізаційну
систему, сталося залиття квартири
позивача, внаслідок чого було
пошкоджено квартиру позивача, тому з
урахуванням тривалості моральних
страждань ОСОБА_3, принципу розумності
та справедливості, судом обґрунтовано
визначено розмір моральної шкоди 3 000
грн.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстав
для його скасування чи зміни не має.

Доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1 про те, що судом не
встановлено вину відповідачів у
затопленні квартири позивача
безпідставні, оскільки спростовуються
матеріалами справи, актами житлового
органу.

Доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1 про те, що акти було
складено з порушенням вимог закону у
відсутності відповідачів не
спростовують висновків суду першої
інстанції і крім того, акт від 29.01.2014
року складено у присутності
відповідачів та за їх згодою надано для
огляду квартиру.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1 також не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Дружківського міського
суду від 12 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :