Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/788/14
Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Савченко О.В.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 19 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначала, що з
05.02.2011р. вона перебуває у шлюбі з
відповідачем. Шлюб зареєстрований
Комунарським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, актовий запис - № 35. Від шлюбу
сторони мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з
позивачем. Просила розірвати шлюб між
нею і відповідачем, оскільки шлюбні
стосунки між ними припинені з вересня
2012р. на підставі відсутності
взаємопорозуміння, різних поглядів на
вирішення сімейних проблем, через
постійні сварки. Відповідач не
займається вихованням дитини,
ставиться грубо до дитини і до неї.
Спільного господарства сторони не
ведуть. Вона втратила до відповідача
почуття любові та поваги і прийшла до
твердого рішення про необхідність
розірвання їхнього шлюбу, так як сім'я
припинила своє існування і поновлена
бути не може. Після розірвання шлюбу
дитина буде проживати з нею. Після
розірвання шлюбу просить залишити їй
прізвище «ОСОБА_2».

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 19 грудня 2013 року позов
задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований 05.02.2011
року Комунарським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, актовий запис - № 35, між ОСОБА_3
та ОСОБА_2

ОСОБА_3 залишено прізвище «ОСОБА_2», яке
було змінено під час реєстрації шлюбу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 229, 40 грн.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволені
позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення позивача
ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.02.2011р. між
сторонами у справі укладено шлюб,
зареєстрований Комунарським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Запорізького міського
управління юстиції, актовий запис - № 35.
Від шлюбу сторони мають малолітню
доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з матір»ю. Шлюбні стосунки
між сторонами припинені з вересня 2012р.,
спільного господарства сторони не
ведуть, мешкають окремо. Даний шлюб
існує формально, та підстав для його
збереження не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд
вважав, що збереження сім»ї буде
суперечити інтересам подружжя та
дитини, тому, задовольнивши позов,
розірвав шлюб між сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що
судом не було вжито заходів щодо
примирення подружжя, як це передбачено
ст. 111 СК України, та допущено формальне
ставлення до вирішення позову,
оскільки не з»ясовані конкретні
обставини щодо фактичних взаємин
подружжя.

Перевіривши вказані доводи
апеляційної скарги, колегія встановила
наступне.

Викликаний до апеляційного суду
Запорізької області в судове засідання
на 20 лютого 2014р. та будучи обізнаним про
дату, час та місце проведення судового
засідання ( повістку отримав його
адвокат ОСОБА_5 ( а.с. 29, 39), апелянт
ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився,
надавши заяву про відкладення розгляду
справи у зв»язку з перебуванням на
тренувальних зборах у м. Алушті та на
спортивних змаганнях у Болгарії ( а.с.
43-44).

Визнавши вказану причину неявки
відповідача поважною, апеляційний суд
відклав розгляд справи на 13 березня
2014р., повідомивши його телефонограмою
на указаний ним в апеляційній скарзі
номер мобільного телефону ( а.с. 52).

Апелянтом знову спрямовано заяву про
відкладення розгляду справи у зв»язку
з виїздом за межі м. Запоріжжя до м.
Луцьку. ( а.с. 53).

В судовому засіданні 13 березня 2014р.
апеляційним судом було прийнято
рішення у відповідності до вимог ст. 111
СК України про застосування заходів
щодо збереження сім»ї, як просив у
апеляційній скарзі відповідач, та
надано сторонам місячний строк для
примирення. Провадження у справі у
відповідності до п. 5 ст. 191 ЦПК України
зупинено до закінчення наданого
сторонам для примирення місячного
строку. Копія ухвали була направлена
відповідачу ( а.с. 55-56, 58).

Після відновлення провадження у справі
сторони були викликані судовими
повістками в судове засідання на 17
квітня 2014р., та відповідач був
повідомлений у відповідності до вимог
ч. 5 ст. 76 ЦПК України через свого
адвоката ОСОБА_5, але ані він, ані його
адвокат в це судове засідання не
з»явились, не надавши ніяких клопотань
та заяв, зокрема, про причини неявки.
Тому справу було розглянуто у
відповідності до вимог ст. 305 ЦПК
України за відсутності належним чином
повідомленого апелянта.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що відповідачем не було за
цей час здійснено ніяких дій щодо
примирення з нею та збереження сім»ї.
Навпаки, після ухвалення судом рішення
про розірвання шлюбу ним подано позови
до суду про поділ майна подружжя та
зменшення розміру аліментів, які
визначені судом на утримання дочки
ОСОБА_4.

Доводи позивача про те, що шлюбні
відносини припинені між нею та
відповідачем ще з вересня 2012р. та з того
часу не поновлялись, підтверджуються
змістом наданих позивачем позовних
заяв ОСОБА_2 про поділ майна та
зменшення розміру аліментів, які на
теперішній

час розглядаються у суді першої
інстанції.

Також позивач пояснила, що шлюб
зберігати не бажає, оскільки
відповідач не утримує сім»ю, не надає
ніякої матеріальної допомоги, не
опікується дитиною. Крім того, в них
постійно виникають сварки через
неприязні стосунки один до одного, та
вказаний факт підтверджується
наданими висновками органів
внутрішніх справ від 10.12.2012р. та від
04.04.2013р.

В свою чергу, посилаючись на те, що
судом першої інстанції не були
прийняті заходи щодо збереження сім»ї,
наданою в апеляційному суді можливістю
відповідач не скористався, та ніяких
дій, які б свідчили про його бажання
зберегти шлюб, за весь час розгляду
справи та строку примирення не
здійснив. Для висловлення своєї
позиції з цього питання та пропозицій
щодо можливих шляхів мирного
врегулювання спору до апеляційного
суду апелянт та його адвокат жодного
разу не з»явились.

Таким чином, в ході апеляційного
розгляду справи колегією з»ясовано, що
подання апеляційної скарги позивачем
носить суто формальний характер, та у
відповідача насправді відсутнє дійсне
бажання зберегти сім»ю з ОСОБА_3 Тому
колегія вважає, що на даний час підстав
для скасування рішення суду не мається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 19 грудня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Савченко О.В.