Номер провадження 2/217/51/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Авдіївський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Соболєвої І.П.,

при секретарі - Сильчевій Ю.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Авдіївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів за зобов'язанням
спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів за
зобов'язанням спадкодавця. У позові
зазначає наступне.

На підставі рішення Авдіївського
міського суду від 14.08.2012 р. батько
відповідачів ОСОБА_5 був зобов'язаний
сплатити 6500 грн. Рішення суду не
виконано. У липні 2013 року позивачу
стало відомо про смерть боржника, у
ВДВС позивач отримала постанову від
25.02.2013 р. про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку зі смертю
боржника. Посилаючись на ст.ст. 1268, 1270,
1278, 1281,1282, 1297 ЦК України, позивач просить
суд стягнути зі спадкоємців померлого
ОСОБА_6 суму боргу у розмірі 6 500, 00 грн.,
судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, надав суду пояснення
аналогічні викладеним у позові,
зазначивши, що вона скористувалась
своїм правом на вимогу до спадкоємців у
судовому порядку, закон цього не
забороняє. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні категорично заперечував
проти задоволення позовних вимог,
зазначивши наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько відповідачів
ОСОБА_5, після смерті якого залишилась
спадщина у вигляді автомобіля ВАЗ 11183.
Відповідачем ОСОБА_3 подана заява про
згоду прийняти спадщину, свідоцтва
нотаріусом не видано. На думку
представника спадкоємці спадщину не
прийняли, так як на момент розгляду
справи по суті спадкове майно
знаходилось під арештом. Представник
відповідача вважає, що зобов'язання
померлого нерозривно пов'язано з його
особою і не може бути виконано іншою
особою. Також наполягає, що позивач
пропустила строк для пред'явлення
вимог до спадкоємців шляхом звернення
до нотаріальної контори. Представник
вважає, що визначити вартість
спадкового майна можливо лише шляхом
проведення оцінки.

В процесі розгляду справи судом з
урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України
були досліджені матеріали цивільної
справи № 2-829/11 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6 про поділ майна подружжя, яка
знаходиться в архіві Авдіївського
міського суду Донецької області.
Досліджені документи (договір позики,
договір купівлі-продажу автомобіля,
акт прийому-передачі автомобіля,
ухвала суду про скасування арешту
автомобіля) долучені до матеріалів
справи.

Розглянувши цивільну справу в межах
заявлених позовних вимог, вислухавши
пояснення учасників справи, дослідивши
матеріали справи в їхній сукупності,
судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 14 серпня 2012 року,
що набуло законної сили 25.08.2012 р.,
задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про
стягнення боргу за договором позики та
стягнуто з ОСОБА_5 борг на користь
позивача у розмірі 6 500, 00 грн. Як
вбачається з судового рішення позивач
мотивував свої позовні вимоги тим, що з
2005 по 2011 рік перебувала з відповідачем
у фактичних шлюбних відносинах, у 2007
році відповідач вирішив придбати
автомобіль для чого позичив у неї
гроші.

Одночасно у провадженні Авдіївського
міського суду Донецької області
перебувала справа № 2-829/11 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ майна
подружжя. Ця справа була досліджена
судом, з матеріалів якої встановлено:

1 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6
укладений договір позики 24 000,00 грн.
строком на 4 роки.

1 листопада 2007 року між ТОВ «Дон Лада»
та ОСОБА_6 укладений договір
купівлі-продажу № 41, предметом якого є
автомобіль ВАЗ11183.

Вартість транспортного засобу - 45 500, 00
грн.

1 листопада 2007 року ОСОБА_6 прийняв
зазначений автомобіль (кузов НОМЕР_4,
двигун НОМЕР_5), вартістю 45 500 (сорок
п'ять тисяч п'ятсот) гривень, на
підставі акту прийому-передачі № 01/11.

Ухвалою Авдіївського міського суду
Донецької області від 26 грудня 2011 року
задоволена заява ОСОБА_1 про
забезпечення позову та накладений
арешт на автомобіль ВАЗ модель 11183-110-20,
рік випуску 2007 року, кузов № НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_6.

20.07.2012 р. Постановою ВДВС Авдіївського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження по виконанню
ухвали Авдіївського міського суду від
20.02.2012 р. про заборону ОСОБА_6 вчиняти
дії щодо експлуатації та розпорядження
автомобіля ВАЗ 11183, державний номер
НОМЕР_2 та передачі автомобіля ОСОБА_1.

25 лютого 2013 року ВДВС Авдіївського
міського управління юстиції у зв'язку
зі смертю ОСОБА_6 ухвалив постанову про
закриття виконавчого провадження по
виконанню ухвали Авдіївського
міського суду від 20.02.2012 р. про заборону
ОСОБА_6 вчиняти дії щодо експлуатації
та розпорядження автомобіля ВАЗ 11183,
державний номер НОМЕР_2 та передачі
автомобіля ОСОБА_1.

26 грудня 2013 року ухвалою Авдіївського
міського суду скасований арешт на цей
автомобіль. При постановленні ухвали
суд встановив, що зі заявою про
скасування арешту звернувся ОСОБА_3,
який зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
його батько ОСОБА_6, чинність ухвали про
арешт позбавляє його права прийняти та
належним чином зареєструвати спадкове
майно.

З матеріалів спадкової справи,
зареєстрованої приватним нотаріусом
ОСОБА_8 за № 5444, встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, про що
відділом реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Авдіївського міського управління
юстиції у Донецькій області
ІНФОРМАЦІЯ_3 складений відповідний
актовий запис № 38.

30 квітня 2013 року відповідач ОСОБА_3,
звернувся зі письмовою заявою про
прийняття спадщини до приватного
нотаріуса ОСОБА_8 У заяві вказує, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_6,
після смерті якого залишилась спадщина
у вигляді:

1/3 частки квартири АДРЕСА_1;

автомобіль марки ВАЗ 11183-110-20, 2007 року
випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

З урахуванням ухвали Авдіївського
міського суду від 26 грудня 2013 року про
скасування арешту на цей автомобіль,
договору купівлі-продажу № 41 від 01.11.2007
р., суд встановив, що транспортний засіб
ВАЗ 11183-110-20, 2007 року випуску, вартістю 45
500, 00 грн., належав на праві власності
ОСОБА_6 на час смерті.

У заяві від 30.04.2013 р. відповідач ОСОБА_3
зазначив, що цією заявою приймає
спадщину, крім нього спадкоємцями за
законом є ОСОБА_4, інших спадкоємців
немає.

30 квітня 2013 року відповідач ОСОБА_4
звернувся зі заявою до приватного
нотаріуса ОСОБА_8 про відмову від
спадщини, що залишилась після смерті
його батька ОСОБА_6, на користь сина
спадкодавця ОСОБА_3.

На підтвердження того факту, що
відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином
померлого ОСОБА_6 у матеріалах
спадкової справи наявна копія
Свідоцтва про народження, виданого 26
квітня 1985 р. відділом ЗАГС Авдіївської
міської ради, актовий запис за № 183.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи
докази, всебічно, повно та об'єктивно
з'ясував обставини справи, враховуючи,
що цивільне судочинство здійснюється
за принципом диспозитивності, з
урахуванням принципу справедливості,
суд вважає, заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

На підставі ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 11 ЦК підставою
виникнення грошового зобов'язання може
бути рішення суду, зокрема щодо
зобов'язання відповідача повернути
позивачу грошову суму, таку позицію
висловив Верховний Суд України у своєї
постанові від 5 грудня 2011 р. у справі N
3-125гс11.

На підставі наведених норм суд
приходить до висновку, що на підставі
рішення Авдіївського міського суду від
14.08.2012 р. у ОСОБА_6 виникли грошові
зобов'язання перед позивачем ОСОБА_1
щодо сплати боргу у розмірі 6 500, 00 грн.

Судом не отримано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що це грошове зобов'язання було
виконано боржником ОСОБА_6 за його
життя.

Отже у день смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина, до складу якої на підставі ст.
1218 УК України входять не лише права, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті, а ще і обов'язки,
у тому числі і обов'язок повернути
позивачу ОСОБА_1 борг у розмірі 6 500, 00
грн.

Представник відповідача наполягає, що
до складу спадщини зазначене боргове
зобов'язання не ввійшло тому, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця. Проте суд таку позицію
вважає помилковою, вказане
зобов'язання може бути виконано або
прийнято іншою особою, а тому не
обмежується ч. 1 ст. 608 та ч. 1 ст. 1219 ЦК
України та входить до складу спадщини.

Як встановлено судом відповідачем
ОСОБА_3 своєчасно була прийнята
спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_6 шляхом подання 30.04.2013 р. заяви
про прийняття спадщини до приватного
нотаріуса ОСОБА_8, заяв про відкликання
не подано.

Частина 1 статті 1281 ЦК України
зобов'язує спадкодавця повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 не надав доказів
повідомлення ОСОБА_1 про відкриття
спадщини, при тому що такий обов'язок
передбачений ч. 1 ст. 1281 ЦК України.

В свою чергу ч. 2 ст. 1281 ЦК України надає
право кредитору пред'явити свої вимоги
до спадкоємців протягом шести місяців
від дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини.

Суд при з'ясування часу, з якого
позивачу ОСОБА_1 могло стати відомо про
відкриття спадщини, виходить з
наступного: у матеріалах справи наявна
Постанова державного виконавця від
25.02.2013 р., якою у зв'язку зі смертю ОСОБА_6
була закрита виконавча справа за
виконанням ухвали суду про заборону
ОСОБА_6 експлуатувати автомобіль ВАЗ
11183 та про передання цього автомобілю
на відповідальне зберігання ОСОБА_1
Отже суд вважає, що з дня ухвалення цієї
постанови, тобто з 25.02.2013 р., позивач мав
можливість дізнатися про відкриття
спадщини.

Отже період для пред'явлення ОСОБА_1
вимог до спадкоємців, які прийняли
спадщину ОСОБА_6, слід рахувати з 26
лютого 2013 року по 26 серпня 2013 року.

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовною
вимогою до відповідачів 24 липня 2013р.
Тобто в період зазначеного строку,
встановленого статтею 1281 ЦК України.

При цьому суд звертає увагу, що ст. 1281 ЦК
України не визначає порядок та
процедуру пред'явлення кредиторами
вимог до спадкоємців. А тому
пред'явлення вимоги може відбуватися у
тому числі і шляхом подання позову до
спадкоємців.

Суд з приводу твердження представника
відповідача про те, що позивач
зобов'язаний був звернутися до
нотаріуса для оформлення своїх вимог,
зауважує про таке:

Дійсно ч. 1 п. 189 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 3
березня 2004 р. N 20/5, передбачала обов'язок
нотаріуса прийняти претензії від
кредиторів спадкодавця.

Проте зазначена інструкція втратила
чинність на підставі наказу
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року N 296/5.

Діючий на час відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_6 Порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затверджений наказом Міністерства
юстиції України 22.02.2012 N 296/5,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, такої
норми не містить, проте не виключає
можливість заведення спадкової справи
на підставі претензії кредитора.

Суд вважає, що право вибору способу
захисту своїх цивільних прав належить
кредиторові.

Невизнання відповідачем ОСОБА_3 вимог
позивача; невиконання ним свого
зобов'язання про повідомлення
кредитора про відкриття спадщини;
неповідомлення суду про дійсні
обставини спадкування, вартості та
складу спадкової маси; незадоволення
добровільно вимог позивача, свідчить
про наявність спору про право між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3

У зв'язку з чим суд вважає обраний
позивачем спосіб захисту своїх
цивільних прав шляхом пред'явлення у
позовному провадженні вимог до
спадкоємців - адекватним фактичним
обставинам.

На підставі ч. 1 ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_4
відмовився від прийняття спадщини, а
тому не прийняв на себе обов'язку
задовольнити вимоги кредиторів.

У свою чергу відповідач ОСОБА_3 прийняв
спадщину, до якої, як зазначено ним
особисто у заяві про прийняття
спадщини від 30.04.2013 р., ввійшли 1/3
частина квартири та автотранспортний
засіб. За таких обставин саме
відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний
задовольнити вимоги кредиторів
спадкодавця ОСОБА_6

Суд не погоджується з думкою
представника відповідача про те, що
відповідач не прийняв спадщину, тому що
не оформив свідоцтво про спадщину. Така
позиція суперечить ч. 5 ст. 1268 ЦК
України, відповідно до якої незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Частина 1 статті 1296 ЦК України
зазначає про право спадкоємця, який
прийняв спадщину, одержати свідоцтво
про право на спадщину. При цьому на
підставі ч. 3 цієї статті відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Невиконання спадкоємцями вимог закону
щодо оформлення та реєстрації
спадкового майна не може бути
підставою для відмови у задоволенні
вимог в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Стаття 1282 ЦК України встановлює межу
відповідальності спадкоємців за
боргами спадкодавця, яка обмежена
вартістю спадкового майна.

Судом не отримано доказів на
підтвердження вартості 1/3 частки
спадкової квартири АДРЕСА_1.

Проте у матеріалах справи наявний
договір купівлі-продажу № 41, у якому
зазначена вартість транспортного
засобу ВАЗ 11183, що входить до
спадкового майна, у розмір - 45 500, 00 грн.
Інших доказів на підтвердження
вартості спадкового майна учасниками
справи не надано.

В процесі розгляду справи суд роз'яснив
учасникам норми ч. 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК
України, проте жодна зі сторін не
заявила клопотання про проведення
товарознавчої експертизи. А тому суд,
виходячи з документів про вартість
транспортного засобу, наявних у
матеріалах справи, вважає, що вартість
автотранспортного засобу, який ввійшов
разом з 1/3 частиною квартири до
спадкової маси, покриває суму боргу та
є достатньої для виконання спадкоємцем
зобов'язання задовольнити вимоги
кредитора, передбачені ч. 1 ст. 1282 ЦК
України.

Таким чином судом встановлено, що
позивач пред'явив вимоги до спадкоємця
ОСОБА_3 у позовному провадженні у
строки, передбачені ст. 1281 ЦК, та в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
За таких обставин підлягають
задоволенню позовні вимоги у частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6
500, 00 грн. боргу спадкодавця ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 У задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4 слід
відмовити у зв'язку з відмовою
останнього від прийняття спадщини.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі ст.ст. 11, 509 1218, 1268,1281, 1282 ЦК
України, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 208,
209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів за
зобов'язанням спадкодавця
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (податковий номер
НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 6 500 (шість
тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (податковий номер
НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 41 копійка.

В інший частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Донецької
області через Авдіївський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
І.П. Соболєва