АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/3089/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 627/1657/13-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Коваленко І.П.

Бездітко
В.М.

при секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. особі представника
Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Дельта-Банк»в особі
представника Марченко Ірини
Георгіївни на рішення Краснокутського
районного суду Харківської області
від 25 лютого 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И
Л А :

В грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 3750 грн. з яких тіло кредиту 600
грн., заборгованість за комісіями - 3150
грн., судовий збір в сумі 229 грн.40 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував
тим, що сторони 13.05.2008 року уклали
кредитний договір. Відповідно до п.1.2
зазначеного договору банк відкрив
відповідачеві картковий рахунок
НОМЕР_1 в національній валюті - гривні,
видав платіжну картку і ПІН код до неї.
Згідно до п.1.3 кредитного договору банк
відкрив держателю кредитну лінію на
загальну суму 30000 грн. і встановив ліміт
в умі 3000 грн. згідно договору банк
самостійно один раз на місяць мав право
змінювати розмір ліміту кредитної
лінії в межах кредитної лінії. Сторони
домовилися, що у даному випадку
додаткові угоди не укладаються.

Позивач стверджував, що станом на 25.12.2012
року відповідач не виконує умови
договору і виникла прострочена
заборгованість, яку він просив
стягнути.

Відповідач проти позову заперечував,
пояснивши, що після підписання
договору 13.05.2008 року він зняв з
карткового рахунку 3000 грн. на придбання
ліків і картку було вилучено
працівником банку. На протязі з 06
червня 2008 року по 15 травня 2009 року він
шляхом внесення платежів на суму 3400
грн. погасив заборгованість.

Рішенням суду у задоволенні позову
відмовлено. Суд виходив з того, що
згідно наданих відповідачем квитанції
про повернення коштів отримана нею
сума повернута.

В апеляційній скарзі поставлено
питання про скасування рішення і
ухвалення нового рішення про
задоволення позову. Апелянт вважає, що
відповідачем не доведено повернення
коштів. Суд дав невірну оцінку наданим
доказам. Заборгованість в сумі 3400 грн.
не повернута, що підтверджується
розрахунком банку.

В судове засідання представник
позивача не з'явився. Про час і місце
розгляду справи ПАТ «Дельта Банк»
повідомлений належним чином, про що
свідчать розписки про отримання
повісток.

Заслухавши доповідача, відповідача,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 3750 грн. позивач
посилався на те, що на 25 грудня 2012 року
відповідач належним чином не виконав
своїх зобов'язань за договором в
результаті чого виникла зазначена
заборгованість. На підтвердження
наявності заборгованості позивач
посилався лише на договір про
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки та
розрахунок ціни позову (а.с.13). Інших
доказів на підтвердження наявності
заборгованості позивач суду першої
інстанції не представив і в судове
засідання не представник позивача не
з'явився, просив розглядати справу
його відсутність.

В суді першої інстанції відповідач
пояснила, що під час підписання
договору представником банку їй було
роз'яснено порядок строки та суми
погашення кредиту. Вона лише один раз
зняла 3000 грн. на придбання ліків і
картку було вилучено працівником
банку. В період з 06 червня 208 року по
15травня 2009 року відповідач погасила
заборгованість за кредитним договором
шляхом внесення платежів на суму 3400
грн. На підтвердження виконання свого
зобов'язання відповідачем надано копії
квитанцій про сплату на користь
позивача зазначених сум (а.с.24-34). В
квитанціях зазначено, що отримувачем
коштів є ТОВ «Комерційний банк Дельта»,
правонаступником якого є позивач ПАТ
«Дельта Банк».

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. .

У відповідності до вимог ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Позивач довела в суді, що повернула
банку отримані кошти у відповідності
до умов договору. Апелянт не надав суду
доказів на підтвердження наявності
заборгованості відповідача. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують. Апеляційна скарга та
додатки до неї не містять доказів на
спростування доводів відповідача та
висновків суду щодо повернення ОСОБА_7
отриманих кредитних коштів. В
апеляційний суд представник позивача
для підтвердження своїх вимог і
спростуванні доводів відповідача
з'являтися не побажав. При таких
обставинах апеляційний суд не вбачає
підстав до скасування рішення суду
першої інстанції. колегія погоджується
з рішенням суду і відхиляє апеляційну
скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України судова колегія , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Краснокутського
районного суду Харківської області
від 25 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий -

Судді -