Справа № 2/257/515/14
04 березня 2014 року Київський районний
суд м. Донецька у складі:
головуючого - судді
при секретарі - Дємєнчук К.Ю.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача - ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по договору
позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 23
травня 2011 року між сторонами було
укладено договір позики, згідно якого
останнім було отримано 50 000 гривень.
Позичальник був зобов'язаний повернути
цю суму грошей в строк до 01 травня 2012
року. Пунктом 6 Договору передбачено,
якщо позичальник своєчасно не повернув
позикодавцю суму, зазначену в цьому
договорі він зобов'язаний сплатити
позикодавцю цю суму, а також три
відсотки річних від простроченої суми
згідно зі ст. 625 ЦК України. Умови
договору Відповідач не виконує,
порушив встановлений графік термін
щодо повернення суми позики. Просив
стягнути з Відповідача ОСОБА_2 суму
заборгованості за договором позики у
розмірі 50 000 гривень, три проценти
річних в сумі 2 391 грн. 78 коп. та судові
Позивач в судове засідання не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином, звернувся
з письмовою заявою про розгляд справи в
його відсутність, просив позов
задовольнити, не заперечував проти
Відповідач у судове засідання не
з'явився, був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, від нього не надійшло
повідомлення про причини неявки,
клопотань про відкладення справи від
нього до суду не надходило, тому
враховуючи, суд відповідно до ч.1 ст.224
ЦПК України вважає необхідним
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів з ухваленням заочного
рішення.

Дослідив матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
за наступними підставами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також гри проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом встановлено, що 23 травня 2011 року
між Позивачем та Відповідачем було
укладено Договір позики, згідно якого
останнім було отримано 50 000 гривень (п.1
вказаного Договору позики). /а.с.5/

Позичальник був зобов'язаний повернути
цю суму грошей в строк до 01 травня 2012
року.

Позика вважається повернутою у момент
передання Позикодавцю усієї грошової
суми.

Пунктом 6 Договору передбачено, якщо
позичальник своєчасно не повернув
позикодавцю суму, зазначену в цьому
договорі він зобов'язаний сплатити
позикодавцю цю суму, а також три
відсотки річних від простроченої суми
згідно зі ст. 625 ЦК України.

Станом на 04 грудня 2013 року сума
заборгованості за договором позики
складається з заборгованості за
договором позики у розмірі 50 000 гривень
та трьох процентів річних в сумі 2 391
грн. 78 коп.

Відповідач позичені грошові кошти не
повернув, чим суттєво порушує права
Позивача, погіршує його матеріальне
становище та порушує п. 1.1 Договору
позики від 23 травня 2011 року та ст.ст. 1049,
1050 ЦК України.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по договору
позики, є обґрунтованим і підлягає
задоволенню.

Крім того, за правилами ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача належить стягнути сплачене
державне мито при зверненні до суду.

За таких обставин суд вважає що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по договору позики, є
обґрунтованим і підлягає задоволенню у
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 625, 1050, 1054, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215,
224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по договору позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму заборгованості за договором
позики у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч)
гривень 00 копійок, три проценти річних
в сумі 2 391 (дві тисячі триста дев'яносто
одна) грн. 78 коп. та судовий збір у
розмірі 524 (п'ятсот двадцять чотири)
грн., а всього стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 13 214 (тринадцять тисяч
двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду Донецької
області через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справ, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
І.Г.Ополинська