Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №287/587/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Широкової Л.В.,

суддів
Борисю
ка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 26 березня 2014
року

по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи – орган опіки та піклування
Новобілокоровицької селищної ради
Олевського району, служба у справах
дітей Олевської РДА, прокуратура
Олевського району про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з даним позовом, який
13.03.2014 року уточнив та просив визнати
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням.

Свої позовні вимоги
мотивував тим, що 08.06.1995 року він
отримав службову квартиру АДРЕСА_1, в
яку 18.03.1999 року було приписано
відповідачку із сином. 24.04.2013 року
ОСОБА_2 Новобілокоровицькою селищною
радою було видано талон до ордера №130
на право зайняття вищезазначеної
квартири. Позивач зазначав, що з
листопада 2002 року відповідачі залишили
квартиру і на даний час проживають за
іншою адресою та жодного разу не
з’являлися у спірній квартирі, речей у
квартирі не залишили. З січня 2013 року у
даній квартирі проживає син позивача -
ОСОБА_5. 12.03.2013 року між відповідачкою
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано шлюб, а
тому позивач вважає, що відповідачка
разом із сином втратили право на
користування зазначеним жилим
приміщенням.

Рішенням Олевського
районного суду Житомирської області
від 26 березня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалено з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що суд не встановив
усіх обставин, що мають значення для
справи, не дослідив та не надав
належної оцінки доказам у справі,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Права та обов'язки членів
сім'ї наймача визначені ст.64 ЖК України.
Відповідно до цієї норми права, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні із наймачем
всіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. До членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство. Якщо
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони
мають такі ж права і обов'язки, як
наймач та члени його сім'ї.

Користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення (ч.1 ст.61 ЖК
України).

Відповідно до ст. 71 ЖК
України, при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Частина 3 цієї статті
передбачає випадки, коли жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідачка з 28.01.1999
року по 12.03.2013 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з сином позивача
ОСОБА_5. Від шлюбу вони мають дітей
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. 18.03.1999 року в квартиру було
приписано відповідачку з сином –
ОСОБА_4.

12.03.2013 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 було розірвано шлюб та
відповідно до рішення суду визначено
місце проживання неповнолітніх дітей
за місцем проживання матері (а.с. 3-6).

З листопада 2002 року
відповідачка з сином залишила квартиру
і на даний час проживає за іншою
адресою. З цього часу жодного разу не
з'явилася у спірній квартирі та речей у
квартирі не залишала. З січня 2013 року в
даній квартирі проживає син позивача
ОСОБА_5 разом із сином.

Із матеріалів справи
вбачається, що 08.06.1995 року позивач
отримав службову квартиру АДРЕСА_2, на
яку 24.04.2013 року НовоБілокоровицькою
селищною радою йому було видано талон
до ордера № 130 на право зайняття
вищезазначеної квартири (а.с.7,44).

Відповідно до рішення
Олевського районного суду
Житомирської області від 05.12.2013 року за
ОСОБА_3, тимчасовою мешканкою АДРЕСА_3,
було визнане право проживання разом з
двома неповнолітніми дітьми за місцем
її реєстрації, а саме в АДРЕСА_4,
рішення суду є чинним і сторонами не
оскаржувалося (а.с. 32-36).

Згідно довідки
Новобілокоровицької селищної ради,
відповідачка зареєстрована та
проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.03.1999 року
(а.с.43). Даний факт також
підтверджується відомостями
реєстрації місця проживання (а.с.96),
квартирною карткою (а.с.94), випискою з
домової книги (а.с.82), довідкою
Олевського РС УДМС (а.с.56), довідкою
селищної ради (а.с.62). Відповідно до
довідки селищної ради №18 від 11.02.2014
року відповідачі іншого житла не мають
(а.с.86).

Відповідно до ст.8 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України .

Колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
позивач не надав доказів того, що
відповідачі втратили право
користування спірною квартирою.

Суд першої інстанції,
керуючись нормами чинного
законодавства, правомірно відмовив в
задоволенні позову, захищаючи права
відповідача та малолітньої дитини на
житло.

Наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду першої інстанції,
рішення суду є законним, обґрунтованим,
та таким, що ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, підстави для його зміни чи
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307,
308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, –

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 26 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: