Справа № 697/1195/14-ц
№ пров. 2/697/396/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року

Канівський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді Хорошун О.В.

за участю секретаря с/з Десятник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Каневі, Черкаської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Канівського комунального
підприємства теплових мереж, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: відділ Державної
виконавчої служби у м.Канів та
Канівському районі Канівського
міськрайонного управління юстиції в
Черкаській області, Реєстраційна
служба Канівського міськрайонного
управління юстиції в Черкаській
області про звільнення майна з-під
арешту,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася в суд із позовом до
Канівського комунального підприємства
теплових мереж, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: відділ Державної виконавчої
служби у м.Канів та Канівському районі
Канівського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області,
Реєстраційна служба Канівського
міськрайонного управління юстиції в
Черкаській області про звільнення
майна з-під арешту. Свій позов мотивує
тим, що 03.12.2003 року місцевий суд м.
Канева Черкаської області ухвалив
рішення, яким задовольнив позов
Канівського комунального підприємства
теплових мереж та стягнув з ОСОБА_3 борг
за теплопостачання в сумі 759 грн. 80 коп.
03.01.2004 року рішення по справі № 2-756
набрало законної сили. 09.08.2004 року
державним виконавцем відділу ДВС
Канівського міського управління
юстиції було винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, згідно
якої було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1, яка належала відповідачу по
справі - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла. Позивач ОСОБА_2 є дочкою
померлої ОСОБА_3 та на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом прийняла спадщину після
смерті матері та стала власником
квартири АДРЕСА_1, також право
власності підтверджується і технічним
паспортом на вищевказану квартиру. На
даний час рішення суду виконано в
повному обсязі. Згідно довідки з
Канівського комунального підприємства
теплових мереж станом на 01.04.2014 року
заборгованості за теплопостачання
немає. Наявність арешту на нерухоме
майно та забороною здійснювати його
відчуження порушується право позивача
на власність, оскільки вона обмежена у
його здійсненні.

Просить суд звільнити майно з-під
арешту, який накладений постановою
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Канівського міського управління
юстиції Черкаської області від 09.08.2004
року на майно ОСОБА_3, а саме: квартира
АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не
з'явилася, просить розглядати справу у
її відсутність, позовні вимоги
підтримала повністю.

Представник відповідача - Канівського
комунального підприємства теплових
мереж - ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, надав до суду письмову заяву
про розгляд справи у його відсутність,
проти задоволення позову не заперечує.

Представники третьої особи - відділу
Державної виконавчої служби у м. Канів
та Канівському районі Канівського
міськрайонного управління юстиції в
Черкаській області та реєстраційної
служба Канівського міськрайонного
управління юстиції в Черкаській
області - в судове засідання не
з'явилися, надали суду заяву про
розгляд справи у їх відсутність
(а.с.31,32).

Суд, дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази, всебічно та
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи приходить до
наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Рішенням Канівського міського суду
№2-756 від 03.12.2003 року позов Канівського
КПТМ до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за теплопостачання
задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь Канівського КПТМ борг по
теплопостачанню в сумі 759 грн. 80 коп.
(а.с.9).

Постановою Канівської державної
виконавчої служби серії АМ № 564293 від
09.08.2004 року на майно померлої ОСОБА_3
було накладено арешт, а саме на:
квартиру АДРЕСА_1 в порядку виконання
рішення суду про стягнення
заборгованості по теплопостачанню
(а.с.11,23,24).

Судом встановлено та не оспорюється
сторонами, що позивачу ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1, що підтверджено також копією
технічного паспорта на квартиру
виданого на її ім'я (а.с.19-21) та
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від
30.05.2012р. (а.с.13, 16).

Згідно довідки про розмір платежів за
опалення та гаряче водопостачання
Канівського КПТМ (а.с. 10) станом на 01
квітня 20114 року позивач ОСОБА_2
заборгованості перед відповідачем не
має.

Частиною 1 ст.57 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення, а відповідно до ч. 2 цієї статті
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Ст. 59 Закону України «Про виконавче
провадження» в редакції на момент
виникнення спірних відносин було
передбачено, що у разі прийняття судом
рішення про звільнення майна з-під
арешту сплати боржником повної суми
боргу за виконавчим документом до
реалізації арештованого майна
боржника, майно звільняється з-під
арешту за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про
звільнення майна з-під арешту
надсилається боржнику та до органу
(установи), якому була надіслана
постанова про накладення арешту на
майно боржника на виконання.

Аналогічні положення щодо обов'язку
державного виконавця зняти арешт з
майна у випадку виконання рішення суду
до реалізації цього майна містить
закон України «Про виконавче
провадження» в нині діючій редакції.

Вказаний арешт квартири порушує
конституційні права позивача, зокрема,
оскільки ОСОБА_2 не має можливості
використовувати свою власність.

Зазначена норма кореспондується із
законодавчими приписами ст.16
Цивільного кодексу України щодо
захисту цивільних прав, зокрема, шляхом
визнання права та припинення дії, які
його порушують.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається на
підставах не заборонених законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як вже було зазначено вище, що право
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 позивачем набуто
правомірно, що підтверджується
технічним паспортом на квартиру
реєстрований №2158 (а.с.19-21) та свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом
(а.с.16).

Позивач має правоустановчий документ,
що підтверджує її право власності на
арештовану квартиру. Державний
виконавець, який накладав арешт на
квартиру, діяв в зв'язку з виконанням
судових рішень про стягнення грошових
коштів з іншої особи, а не позивача.

Частина перша статті 6 Закону України
«Про виконавче провадження» чітко
закріплює, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Право державного виконавця за заявою
стягувача накласти арешт на майно (крім
коштів боржника з метою забезпечення
виконання рішення про майнові
стягнення при відкритті виконавчого
провадження передбачено частиною
шостою статті 24 Закону України «Про
виконавче провадження».

Згідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі ст. 1 протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 20.03.1952 року
кожна фізична або юридична особа має
право вільно володіти своїм майном,
ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом та загальними принципами
міжнародного права.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

З огляду на викладене, суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача про зняття
арешту зі спірної квартири є такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60 - 61,88, 212-215, 294 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до Канівського
комунального підприємства теплових
мереж, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
відділ Державної виконавчої служби у
м.Канів та Канівському районі
Канівського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області,
Реєстраційна служба Канівського
міськрайонного управління юстиції в
Черкаській області про звільнення
майна з-під арешту - задовольнити
повністю.

Звільнити майно: квартиру АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_2,
з-під арешту який накладений на
підставі постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Канівського
міського управління юстиції
Черкаської області від 09.08.2004 року на
майно ОСОБА_3, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
О . В . Хорошун