У х в а л а

іменем україни

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,суддів:
Кузнєцова В.О., Наумчука
М.І.,-розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, терті особи -
ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання заповіту
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 14 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 14 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року позивачі звернулися до
суду з позовом, в якому просили визнати
недійсним заповіт посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу від 19
листопада 2011 року, складеним ОСОБА_9,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вимоги обґрунтовували тим, що вони є
дітьми померлого ОСОБА_9 Разом з
дружиною померлого - ОСОБА_6, його
батьками - ОСОБА_11, ОСОБА_8, вони є
спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_9 позивачі
дізнались, що 19 листопада 2011 року
він склав заповіт, яким все своє майно
заповів на корись ОСОБА_6, при цьому,
залишивши інших спадкоємців без
спадщини.

Зазначали, що на час складення заповіту
покійний ОСОБА_9 знаходився у тяжкому
психічному стані та хворів на
невиліковну хворобу, у зв'язку з чим, є
всі підстави вважати, що він під час
складення заповіту не здатний був
усвідомлювати своїх дій та керувати
ними.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 14 травня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 14
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду, із постановленням ухвали
про залишення позову без розгляду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або
скасування не встановлено.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
враховуючи характер спірних
правовідносин, вимоги ст. 1257 ЦК України,
ст. ст. 143, 145 ЦПК України, а також
роз'яснення Верховного Суду України,
викладені в постанові «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року №7, дійшли
обґрунтованих висновків, що для
правильного вирішення вказаного спору
по суті, встановлення психічного стану
заповідача на момент складення
заповіту необхідно призначення
посмертної судово-психіатричної
експертизи.

Разом з тим, враховуючи, що сторонами по
справі не заявлялось клопотання про
призначення вказаної експертизи, а суд
позбавлений можливості самостійно
вирішувати питання щодо її
призначення, суди з врахуванням
встановлених по справі обставин, на
основі зібраних доказів та враховуючи
вимоги ст. ст. 60, 179, 212, 213 ЦПК України,
дійшли обґрунтованих та законних
висновків про відмову у задоволенні
позову з підстав недоведеності
обставин, якими позивачі
обґрунтовували свої вимоги.

При цьому, твердження заявника про
безпідставність відмови судами у
задоволенні заяви позивача про
залишення позову без розгляду не
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами, зокрема, і заявою
позивача про відкладення розгляду
справи у зв'язку з необхідністю
отримання правової допомоги (а.с. 234, т.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Порушення процесуального права
повинні впливати на результат розгляду
справи та без їх усунення неможливе
поновлення та захист порушених прав,
свобод і законних інтересів особи, яка
подала касаційну скаргу.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Враховуючи викладені обставини та
вимоги процесуального закону, колегія
суддів суду касаційної інстанції
вважає, що судами при ухваленні
оскаржуваних судових рішень не було
допущено порушень норм процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення спору по суті.

Крім цього, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207
ЦПК України суд постановляє ухвалу про
залишення заяви без розгляду, якщо
позивач подав заяву про залишення
позову без розгляду.

Порядок розгляду справи судом
касаційної інстанції визначено ст. 333
ЦПК України.

У главі ЦПК України про касаційне
провадження є лише два випадки, коли
сторони можуть реалізувати
диспозитивні права щодо розпорядження
своїми процесуальними способами
захисту: відмова позивача від позову та
мирова угода сторін (ст. 334 ЦПК України),
внаслідок чого рішення суду на
підставі статей 205 і 340 ЦПК України
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі.

Вищезазначене свідчить про те, що на
стадії касаційного провадження не
допускається залишення позову без
розгляду. Така заява може бути
розглянута і вирішена лише до
ухвалення рішення судом першої
інстанції.

За таких обставин, вимоги заявника щодо
залишення позову без розгляду
задоволенню не підлягають, оскільки не
входять до меж розгляду справи судом
касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 14 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
14 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова Судді:
В.О. Кузнєцов М.І. Наумчук