Справа № 404/65/14-ц
Номер провадження 2/404/671/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року м. Кіровоград

Кіровський районний суд м. Кіровограда
у складі:

головуючої судді
Варакіної Н.Б.

при секретарі Віго О.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. В обґрунтування вимог
посилався на те, що 31 травня 2007 року між
банком та ОСОБА_1 укладений кредитний
договір № 71/SFG8-05-07, згідно якого
останній отримав споживчий кредит на
суму 15 000 гривень строком до 31 травня 2010
року, зі сплатою відсотків в розмірі
0,0001%.

Відповідно до договору № 009-Z/002460 від 31
травня 2007 року про відкриття
карткового рахунку, надання і
використання платіжної картки
миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue,
банком відкрито на ім'я ОСОБА_1
картковий рахунок, зараховано на нього
грошові кошти у сумі 15 000 грн. Згідно з
умовами п.3.3 кредитного договору ОСОБА_1
зобов'язався щомісячно, в термін до 10
числа кожного місяця, здійснювати
погашення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 417 грн., сплачувати
проценти за користування кредитними
коштами, виходячи з процентної ставки
0,0001 відсотків річних та щомісячну
комісійну винагороду банка в розмірі
262,50 гривень Пунктом 4.9. кредитного
договору передбачено, що у випадку
непогашення, несвоєчасного погашення
або погашення не в повному обсязі трьох
поспіль щомісячних платежів по
погашенню позичкової заборгованості
та/або процентів за користування
кредитними ресурсами та/або щомісячних
комісійних винагород, за користування
кредитними ресурсами застосовується
процентна ставка у розмірі 36 % річних,
та подальше нарахування відсотків
проводиться за вказаною новою
процентною ставкою, починаючи з
одинадцятого числа місяця, в якому
позичальник не сплатив або несвоєчасно
сплатив або сплатив не в повному обсязі
третій поспіль вищезазначений платіж.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань 31 травня 2007 року між банком,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір
поруки № 71/SFG8-n, згідно пунктів 2, 3 якого,
у випадку невиконання боржником
зобов'язань за кредитним договором,
боржник та поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

ОСОБА_1 неналежним чином
виконував зобов'язання за кредитним
договором, в зв'язку з чим виникла
заборгованість.

Рішенням Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 10 грудня 2009
року солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
стягнуто заборгованість за зазначеним
кредитним договором за період з 11.09.2007
р. по 18.06.2009 р. у розмірі 22 976,22 грн.
рішення суду виконано у повному обсязі.

Договір діє до повного його виконання,
а тому в період з 19 червня 2009 року по 16
грудня 2013 року відповідачі
зобов'язання не виконували, внаслідок
чого банком нарахована заборгованість
у розмірі 89 261,65 грн., яка складається з
простроченої заборгованості по
відсоткам за період з 19 червня 2009 року
по 16 грудня 2013 pоку в розмірі 10 754,86 грн.,
прострочена заборгованість по
щомісячній комісії за період з
19 червня 2009 року по 16 грудня 2013 pоку в
розмірі 8 400 грн. та пеня за період з
16 грудня 2012 року по 16 грудня 2013 pоку в
розмірі 70 106,79 грн.

Просить стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість в розмірі
89 261,65 грн. та судовий збір.

В судове засідання представник ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» не з'явився,
надіслав суду заяву про розгляд справи
за його відсутність, вимоги підтримує.

ОСОБА_1 позов не визнав, суду пояснив,
що за рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда виплатив всю
заборгованість та вважав, що більше
заборгованості за кредитним договором
не існує. Просив застосувати до вимог
про стягнення заборгованості по
відсотках та комісії строк позовної
давності та зменшити розмір пені,
оскільки пеня в декілька разів
перевищує існуючу заборгованість. В
обґрунтування зазначив, що не працює,
на утриманні неповнолітня дитина,
дружина не працює, іншого доходу немає.
На погашення боргу, стягнутого за
рішенням суду, витратив всі
матеріальні ресурси.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги не
визнав, пославшись на те, що термін
виконання зобов'язань настав 31 травня
2010 року, позивач не пред'явив вимоги до
поручителя протягом шести місяців,
тому вважає, що порука припинилась.
Разом з цим просить застосувати строк
позовної давності до вимог,
пред'явлених до нього як поручителя,
посилаючись на вищевикладені підстави.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення відповідачів,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 травня 2007 року
між банком та ОСОБА_1 укладений
кредитний договір № 71/SFG8-05-07, згідно
якого останній отримав споживчий
кредит на суму 15 000 гривень строком до 31
травня 2010 року, зі сплатою відсотків в
розмірі 0,0001%.

Відповідно до договору № 009-Z/002460 від 31
травня 2007 року про відкриття
карткового рахунку, надання і
використання платіжної картки
миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue,
банком відкрито на ім'я ОСОБА_1
картковий рахунок, зараховано на нього
грошові кошти у сумі 15 000 грн. Згідно з
умовами п.3.3 кредитного договору ОСОБА_1
зобов'язався щомісячно, в термін до 10
числа кожного місяця, здійснювати
погашення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 417 грн., сплачувати
проценти за користування кредитними
коштами, виходячи з процентної ставки
0,0001 відсотків річних та щомісячну
комісійну винагороду банка в розмірі
262,50 гривень пунктом 4.9. кредитного
договору передбачено, що у випадку
непогашення, несвоєчасного погашення
або погашення не в повному обсязі трьох
поспіль щомісячних платежів по
погашенню позичкової заборгованості
та/або процентів за користування
кредитними ресурсами та/або щомісячних
комісійних винагород, за користування
кредитними ресурсами застосовується
процентна ставка у розмірі 36 % річних,
та подальше нарахування відсотків
проводиться за вказаною новою
процентною ставкою, починаючи з
одинадцятого числа місяця, в якому
позичальник не сплатив або несвоєчасно
сплатив або сплатив не в повному обсязі
третій поспіль вищезазначений платіж.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань 31 травня 2007 року між банком,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір
поруки № 71/SFG8-n, згідно пунктів 2, 3 якого,
у випадку невиконання боржником
зобов'язань за кредитним договором,
боржник та поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

ОСОБА_1 неналежним чином виконував
зобов'язання за кредитним договором, в
зв'язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 10 грудня 2009
року солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
стягнуто заборгованість за зазначеним
кредитним договором за період з 11.09.2007
р. по 18.06.2009 р. у розмірі 22 976,22 грн.
рішення суду виконано у повному обсязі.

Договір діє до повного його виконання,
а тому в період з 19 червня 2009 року по 16
грудня 2013 року відповідачі
зобов'язання не виконували, внаслідок
чого банком нарахована заборгованість
у розмірі 89 261,65 грн., яка складається з
простроченої заборгованості по
відсоткам за період з 19 червня 2009 року
по 16 грудня 2013 pоку в розмірі 10 754,86 грн.,
прострочена заборгованість по
щомісячній комісії за період з
19 червня 2009 року по 16 грудня 2013 pоку в
розмірі 8 400 грн. та пеня за період з
16 грудня 2012 року по 16 грудня 2013 pоку в
розмірі 70 106,79 грн.

ОСОБА_1 просить застосувати строк
позовної давності до вимог про
стягнення заборгованості по відсотках
та комісії та зменшити розмір пені.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що
позичальник зобов'язується повернути
кредитні ресурси до 31 травня 2010 року.

Банк просить стягнути заборгованість
по відсотках та комісії за період з
19 червня 2009 року по 16 грудня 2013 pоку,
а з позовом звернувся лише 9 січня 2014
року.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, задоволенню
підлягають вимоги, за період з 9 січня
2011 року по16 грудня 2013 року.

З розрахунків наданих банком
вбачається, що за зазначений період
банком нараховано відсотків в розмірі
4256,61 грн. та комісії - 3675 грн., а всього
7931,61 грн., які підлягають стягненню з
ОСОБА_1

Статтею 551 ЦК України передбачено, що
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Істотними
обставинами в розумінні ст. 551 ЦК
України можна вважати ступінь
виконання зобов'язання боржником,
наприклад, дострокове погашення
кредиту та відсотків, доведений
матеріалами справи тяжкий майновий
стан боржника, інші інтереси сторін (а
не лише боржника), які заслуговують на
увагу. Також в своїх рішеннях ВСУ при
розгляді справ даної категорії
наголошує на необхідність врахування
судами співвідношення розміру боргу по
невиконаному зобов'язанню та
нарахованої пені.

Врахувавши вищенаведені
обставини, те що розмір отриманого
кредиту становить 15000 грн., кредит
погашений, сума нарахованого боргу по
відсотках становить 4256,61 грн., а
нарахована пеня 70106,79 грн., посилання
ОСОБА_1 на вкрай нужденний
стан, оскільки він та дружина не працює,
утримує неповнолітню дитину, погасив
заборгованість, стягнуту за рішенням
суду, суд вважає за можливе зменшити
розмір пені до 4257 грн., що не завдасть
позивачу збитків, проте може полегшити
стан боржника.

Позивач просить стягнути
заборгованість солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, який є поручителем.

ОСОБА_2 заперечує проти позову,
мотивуючи тим, що порука припинилась в
зв'язку з тим, що кредитор не пред'явив
вимоги до поручителя протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання зобов'язань, а саме 31
травня 2010 року.

Крім того, просить застосувати строк
позовної давності до вимог
пред'явлених до нього, як до поручителя,
оскільки боржник повинен був
розрахуватися з банком 31 травня 2010
року, банку про наявність
заборгованості було відомо, але
протягом шести місяців кредитор до
суду не звертався.

З твердженнями відповідача ОСОБА_2 щодо
припинення поруки погодитися не можна,
оскільки порука припиняється на
підставі ст. 559 ЦК України за рішенням
суду. ОСОБА_2 до суду з зазначеним
позовом не звертався, тому за
зазначеним договором порука не
припинена.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договору поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явив вимоги до
поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами, що передбачено
ст. 252 ЦК України.

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
поруки про його дію до повного
виконання боржником своїх зобов'язань
перед банком за кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки.

Кредитним договором строк
виконання основного зобов'язання чітко
визначений 31 травня 2010 року. За таких
обставин у банка виникло право
пред'явити вимогу до поручителя про
виконання порушеного зобов'язання
боржника щодо повернення
заборгованості починаючи з 31 травня 2010
року, протягом наступних шести місяців.
Таку вимогу банк до поручителя
пред'явив лише 9 січня 2014 року, тобто
після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК
України шестимісячного строку, тому
вимоги до ОСОБА_2 задоволенню не
підлягає.

За таких обставин з ОСОБА_1 на
користь позивача підлягає стягненню
борг в розмірі 7931,61 грн., пеня в розмірі
4257 грн. та судовий збір в розмірі 121,30
грн.

Керуючись ст. 257, 559, 554, 1049 ЦК України ,
208-215 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 7931,61 грн. та пеню в розмірі 4257
грн.

В задоволенні інших позовних
вимог до ОСОБА_1 та позовних вимог до
ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір
в розмірі 121,3 грн.

Рішення може бути оскаржена до
апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського
Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда