Провадження : 22ц/790/135/14
Головуючий 1-ї інстанції - Короткий І.П.
Справа № 2-3820/13
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Гелашвілі
Т.Г.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на заочне рішення Московського
районного суду м. Харкова від 05 серпня
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» в особі Харківської
обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

В С Т А Н
О В И Л А :

У жовтні 2012 року Публічне
акціонерне товариство акціонерний
банк «Укргазбанк» в особі Харківської
обласної дирекції АБ «Укргазбанк»
(далі Банк) звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
посилаючись на те, що у серпні 2008 року
між сторонами було укладено кредитний
договір, за умовами якого Банк надав
відповідачу кредит в сумі 82 000 доларів
США на строк з 26 серпня 2008 року по 23
серпня 2018 року зі сплатою 15 процентів
річних.

На забезпечення виконання умов
кредитного договору у серпні 2008 року
з ОСОБА_1 та Банком було укладено
іпотечний договір, відповідно якого
відповідач передав Банку в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язання за кредитним
договором відповідач не виконав,
загальна сума заборгованості
становить 77 298,89 доларів США та 230 001,45
грн., тому Банк просив звернути
стягнення на предмет іпотеки,
зазначеної вище квартири, шляхом
проведення прилюдних торгів.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 05 серпня
2013 року позов задоволено.

В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором від 26 серпня 2008 року в
розмірі 77 298,89 доларів США та 230 001,45 грн.
звернуто стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення
прилюдних торгів в межах процедури
провадження.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» в особі
Харківської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк» судові витрати в розмірі 3
219 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати заочне рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1,
який належним чином повідомлений про
час та місце судового засідання, в
черговий раз не з'явився. Відповідно до
ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час та
місце судового розгляду справи
являється їх волевиявленням, яке
свідчить про відмову від реалізації
свого права на безпосередню участь у
судовому розгляді справи та інших
процесуальних прав, тому не може бути
перешкодою для розгляду судом
апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК
України щодо неприпустимості
зловживання сторонами своїми
процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК
України щодо строку розгляду
апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо
строків процесуальних дій, а також
зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала неявку
сторін в судове засідання такою, що не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника банку, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно вимог частини першої
статті 303 Цивільного процесуального
кодексу України, під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_1 належним чином
умов кредитного договору від 26.08.2008
року, утворилась заборгованість на
загальну суму 77 298, 89 доларів США та 230 001
грн., яка у добровільному порядку не
сплачується, внаслідок чого позивач
має право задовольнити свої вимоги за
рахунок майна, переданого відповідачем
в іпотеку для забезпечення виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати процентів, неустойки та пені

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким вирішенням спору
та вважає, що судом першої інстанції
повно і правильно встановлені всі
дійсні обставини справи, яку вирішено
згідно з законом.

Судом встановлено, що 26.08.2008 року між
Публічним акціонерним товариством
акціонерний банк «Укргазбанк» в особі
Харківської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк», на той час ВАТ
акціонерний банк «Укргазбанк» і
відповідачем ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 28/08-10, за умовами
якого банк надає позичальнику грошові
кошти у вигляді кредиту у розміри 82 000.00
доларів США на строк з 26.08.2008 року по 23
серпня 2018 року та сплатою процентів за
ставкою 15 % річних, а у свою чергу
Позичальник зобов'язується повернути
грошові кошти в обумовлені строки на
вищезгаданих умовах ( а.с. 7-13).

Станом на 18.02.2013 року ОСОБА_1 за
кредитним договором має
заборгованість у розмірі 77 298,89 доларів
США та 230 001,45 грн. ( а.с.83-84).

У забезпечення виконання цього
зобов'язання 26 серпня 2008 року позивачем
і ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки,
предметом якого є чотирикімнатна
квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
на праві приватної власності на
підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_2 06 квітня 2004 року, зареєстрованим
в реєстрі № 1-2525 (а.с.105-110, 117).

Пункт 3.1.5 Договору іпотеки
передбачає, що у випадку невиконання
іпотекодавцем зобов'язання за цим або
кредитним договором іпотекодержатель
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки (а.с.105).

Враховуючи наявність
передбачених частиною 3 статті 39 Закону
України «Про іпотеку» підстав, суд
першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими за таких мотивів.

Згідно з вимогами частини 1 статті
33 Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно частини 5 статті 3
Закону України «Про іпотеку» іпотека
має похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Право звернення стягнення на
предмет іпотеки для задоволення своїх
вимог у іпотекодержателя виникає, коли
зобов'язання не буде виконане у
встановлений строк, а також в інших
випадках, встановлених відповідно до
договору і вимог законодавства.

У відповідності до частини 1
статті 39 Закону України «Про іпотеку» у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у рішенні суду зазначаються: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Згідно ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» передбачено право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки, у частині 6 визначено, що ціна
продажу предмета іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Згідно пункту 3.2.5. договору
кредиту від 26.08.2008 року, у випадку якщо
позичальник порушує строки
здійснення платежів, встановлених
договором кредиту, внаслідок чого
виникла заборгованість з погашення
кредиту, банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту

Відповідно до ст. 35 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач повідомив іпатекодавця (
боржника) - ОСОБА_1 листом від 17.09.2012
року про порушення умов договору і про
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки ( а.с. 43).

Отже, вимоги позивача про
стягнення виникли з заборгованості по
договору і звернення стягнення на
предмети іпотеки, якими у
встановленому законом порядку було
забезпечено виконання такого договору
є обґрунтованими і такими, що засновані
на законі.

Позивачем по справі надані усі
передбачені законом належні та
допустимі докази в обґрунтування
заявлених вимог, а відповідачем у свою
чергу не надано жодних належних
доказів щодо виконання належним чином
своїх зобов'язань.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги стосовно того, що
позивачем не надані належні докази
щодо розрахунку заборгованості,
оскільки позивачем надано розрахунок
заборгованості, який зроблено на
підставі кредитної справи.

Згідно з пунктом 42 постави Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин ",
резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як ст. 39 Закону
України, так і положенням п.4 ч.1 ст.215 ЦПК
України. Зокрема , у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки- шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановляється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності / незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Інші посилання в апеляційній
скарзі не містять правових доводів та
мотивів, які можуть бути підставами для
скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308,
315-316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Московського районного
суду м. Харкова від 05 серпня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання законної сили.

Головуючий
Судді