АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/1395/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Подіновська Г.В, Категорія: 1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 19 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Радченко С.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 25 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
повернення безпідставно отриманих
грошей відповідно до розписки -
зобов'язання, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з вказаною позовною заявою
посилаючись на те, що 07.04.2005 року
відповідачі отримали від нього грошові
кошти по 30 000 грн. кожний в якості
повної сплати за передачу володіння,
користування та розпорядження
належних їм на праві власності
земельних ділянок, про що відповідачі
підписали відповідні розписки та
довіреності на право повного
володіння, користування та
розпорядження вказаних земельних
ділянок з правом здійсненнія всіх
дозволених діючим законодавством
України оборудок стосовно них. Позивач
використовував вказані земельні
ділянки на свій розсуд, вважаючи зо
земельні ділянки передані
відповідачами не менш ніж на 40 років, а
гроші сплачені наперед. В квітні 2013
року позивачу стало відомо, що 27.12.2011
року, без попередження позивача,
відповідачами були скасовані
довіреності та рішенням
Бериславського районного суду
Херсонської області визнано недійсним
договір оренди земельної ділянки
укладеного 13.04.2012 року між позивачем та
ТОВ «Авангард-07». Враховуючи те, що між
сторонами виникли зобов'язальні
правовідносини щодо безпідставного
набуття грошових коштів, після
уточнення позовних вимог просив
стягнути з кожного з відповідачів 23970
грн. основної суми, 7204,93 грн. відсотків
за користування грошима, 4749,50 грн.
адвокатських послуг та 257,14 грн. судових
витрат.

Рішенням Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 25 лютого
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
31174,93 грн., а також судовий збір - 257,14 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
31174,93 грн., а також судовий збір - 257,14 грн.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволені позову
відмовити в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_5 її доводи не визнав,
рішення суду вважає законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
грошові кощти набуті відповідачами за
відсутності правових підстав та
правочину, укладеного відповідно до
вимог законодавства.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, відповідно до
розписок - зобов'язань 07.09.2005 року
ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 30 000
грн. кожному за передачу права
володіння, користування та
розпорядження належними ОСОБА_4 на
підставі Державного акту серії ХС №
045651 виданого Томаринською сільською
радою Бериславського району,
Херсонської області, 05.03.2003 року та
ОСОБА_4 на підставі Державного акту
серії ХС № 045653 виданого Томаринською
сільською радою Бериславського району,
Херсонської області, 07.05.2003 року
земельними ділянками. Також
відповідачі зобов'язались підписати
доручення на право повного володіння,
користування та розпорядження
земельними ділянками з правом
здійснювати всі дозволені діючим
законодавством України оборудки
стосовно неї (а.с.43,168).

27.09.2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видали
нотаріально посвідчені довіреності,
якими уповноважили ОСОБА_7 та ОСОБА_5
розпоряджатися належними відповідачам
земельними ділянками, розташованими на
території Томаринської сільської ради
Бериславського району Херсонської
області, що передані для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с.11, 46, 165)

В той же час, у 2004 році між мешканцями с.
Томарино Бериславського району
Херсонської області, в тому числі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ТОВ «Квінт-22» було
укладено договір оренди належних їм
земельних ділянок для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, зареєстрований у
Бериславському районному відділі
Херсонської регіональної філії центру
ДЗК, про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 04.03.2005 року за №
46 строком на п'ять років. (а.с.240-243).

Доказів розірвання вищезазначеного
договору оренди до закінчення строку
його дії, а також його оспорення,
сторонами, ані суду першої інстанції
ані суду апеляційної інстанції надано
не було.

Відповідно до Витягів про реєстрацію в
Єдиному реєстрі довіреностей від 27.12.2011
№ 20852684 та від 27.12.2011 року № 20853003, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 скасували зазначені
довіреності (а.с.12, 108)

Вказані обставини також
підтверджуються рішенням
Бериславського районного суду
Херсонської області від 20.05.2013 року
(а.с.45-47) та рішенням Бериславського
районного суду Херсонської області від
23.05.2013 року (а.с.164-166).

З матеріалів справи також вбачається,
що 13.04.2012 року між ОСОБА_5 діючого від
імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі
довіреностей та ТОВ «АВАНГАРТ-07» було
укладено договори оренди землі (а.с.16-20,
109-111), які рішенням Бериславського
районного суду Херсонської області від
20.05.2013 року (а.с.45-47) та рішенням
Бериславського районного суду
Херсонської області від 23.05.2013 року
(а.с.164-166) визнані недійсними з підстав
відсутності у ОСОБА_5 повноважень на
укладення вказаних договорів у зв'язку
із скасуванням довіреностей.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України
безпідставно набутим майном є майно,
набуте особою або збережене нею у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи, в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань iз набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбiльшення
майна у іншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або вiдсутностi
збільшення на стороні потерпілого; 4)
вiдсутнiсть правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України
звужує застосування інституту
безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зi сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню iншiй
стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених ст. ст. 11, 600, 601, 604 -
607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, ст. 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

До таких висновків дійшов Верховний
Суд України у постанові від 2 жовтня 2013
року, яка прийнята за результатом
перегляду судових рішень з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у
справі № 6-88цс13, та в силу імперативних
положень ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою у правозастосуванні.

Таким чином встановивши, що
відповідачі набули грошові кошти за
відсутності правових підстав та
правочину, укладеного відповідно до
вимог законодавства, суд першої
інстанції дійшов вірного та
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідачів безпідставно отриманих
грошових коштів у розмірі 23970 грн. з
кожного.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду про
наявність підстав для стягнення
процентів і застосування аналогії
закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у
разі безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо
інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Разом з тим у правовідносинах, які
виникли між сторонами, стягнення пені
не передбачено, а тому підстави для її
стягнення відсутні.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянтів про безпідставність
стягнення процентів є такими, що
ґрунтуються на нормах матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги про те, що
між сторонами виникли договірні
зобов'язання щодо найму (оренди)
земельної ділянки, а тому висновок суду
про набуття кожним відповідачем
грошових коштів в сумі 30 000 грн. за
відсутності правових підстав та
правочину є неправильними, до уваги
колегією суддів не беруться, оскільки
між сторонами договір оренди землі, у
відповідності до положень ст.ст. 14,20
Закону України «Про оренду землі» не
укладався, та крім того у 2004 році
відповідачі реалізували свої права
орендодавців строком на п'ять років
шляхом укладання договору оренди
належних їм земельних ділянок для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Також представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
зазначив, що підставою позову є
стягнення коштів на підставі норм ст.1212
ЦК України з урахуванням тих обставин,
які виникли та встановлені між
сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Також посилання апелянтів на те, що
договір оренди землі у 2004 році з ТОВ
«Квінт-22» вони не укладали, заповіти на
позивача не складали та не
посвідчували, в розписках
зобов'язаннях наявні їхні підписи, але
вони підписували чисті аркуші справи,
колегія суддів не може прийняти до
уваги, оскільки вони не підтверджені
належними та допустимими доказами.

Оскільки судом допущено порушення норм
матеріального права, невідповідність
висновків обставинам справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду підлягає зміні в частині
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 по 31 174 грн.93 коп з кожного,
зменшивши вказану суму до 23 970 грн з
кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.
303, п.3 ч.1 ст. 307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 25 лютого
2014 року змінити в частині стягнення з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 31
174 грн.93 коп з кожного, зменшивши
вказану суму до 23 970 грн з кожного.

Виключити з мотивувальної частини
рішення суду посилання на норми ст.1048
ЦК України.

Рішення суду в частині стягнення
судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :

Судді: