РІШЕННЯ

іменем України

«17» лютого 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що від шлюбу із
відповідачем має двох дітей - доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом
мешкають разом із нею та перебувають
на її утриманні. Як зазначається
позивачем при зверненні до суду
відповідач ухиляється від виконання
батьківського обов'язку утримувати
дітей, байдужий до цих проблем.

Предмет позову становить вимога
про стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
неповнолітніх дітей в розмірі ?
частини від усіх видів заробітку
(доходу) відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з дня пред'явлення позову до суду.

У судовому засіданні позивач
вимоги позову підтримала повністю,
надав пояснення, аналогічні викладеним
в позовній заяві, просила суд повністю
задовольнити поданий позов.

Відповідач пояснив, що не має
постійного заробітку, оскільки не
працює, на даний час тимчасово працює
без офіційного працевлаштування,
замінюючи тимчасово відсутнього
працівника.

Заслухав пояснення сторін, та
дослідивши докази в межах заявлених
вимог згідно ст.11 ЦПК України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для ухвалення рішення про
задоволення позову частково, виходячи
з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та
яка набула чинності для України 27.09.1991
р., батько або (і) інші особи, що
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Разом з тим,
відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та за ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4
народився ІНФОРМАЦІЯ_2, та сторони у
цій справі є батьками неповнолітніх,
які мешкають разом із матір'ю та
перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 СК
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками
дитини той із них, хто проживає окремо
від дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Утім, як встановлено судом,
сторони у цій справі не досягли
домовленості щодо участі батька в
утриманні дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки обов'язок по утриманню
дитини є безумовним, виникає в
результаті народження дитини з
моменту її народження та покладається
законом рівною мірою на обох батьків,
не пов'язаний із матеріальним
становищем особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, вбачаються усі
підстави для присудження до стягнення
з відповідача на користь позивача
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей.

Разом з тим, при вирішенні питання
щодо присудження до сплати аліментів,
про яке позивачем було заявлено
відповідне прохання, суд враховує стан
здоров'я та матеріальне становище
дітей, які є малолітніми, мешкають
разом із матір'ю (позивачем), потребують
піклування та утримання.

Водночас, при вирішенні питання
щодо присудження до сплати аліментів,
про яке позивачем було заявлено
відповідне прохання, суд враховує, що
за ст. 184 СК України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Розмір аліментів, визначений судом
у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Таким чином, оскільки відповідач
має нерегулярний, мінливий дохід, для
суду вбачаються підстави для
присудження аліментів у твердій
грошовій сумі, а не у частці від
заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
приписів ч. 3 ст. 88 та ст. 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, ч. 3 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей задовольнити
частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1 500,00 грн.
щомісяця, які підлягають індексації
відповідно до закону, починаючи
проводити стягнення з 20.12.2013 р. та до
досягнення найстаршої дитиною
повноліття, після чого аліменти
стягуються за вирахуванням тієї рівної
частки, що припадала на дитину, яка
досягла повноліття.

Рішення суду у частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
дохід держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя