АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/791/1536/14р.
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач : Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року травня місяця 29 дня колегія
суддів Судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Приходько Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі : Романовій Д.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 27 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат
на лікування неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що вони з
відповідачем мають неповнолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з нею та знаходиться на
утриманні матері.

Дитина часто хворіє, у
зв’язку з чим перебуває на
диспансерному обліку у лор-лікаря з
діагнозом – хронічний аденоїдит
рецедивуючий.

Вважає, що відповідач зобов’язаний
приймати участь у додаткових витратах,
пов’язаних з лікуванням доньки, а тому
просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь
додаткові витрати на лікування дитини
по 150грн. щомісячно, до одужання доньки.

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 28 березня 2014 року
позов задоволений частково, ухвалено
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати, понесені позивачем
на лікування доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 371,28грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60грн.

В решті позову відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне встановлення
судом обставин, що мають значення для
вирішення справи, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення заявлених позовних вимог.

В судове засідання сторони не
з’явилися, подали заяви про розгляд
справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.185 СК
України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов’язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові
витрати на дитину можуть фінансуватися
наперед або покриватися після їх
фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

З матеріалів справи та
встановлених судом обставин
вбачається, що сторони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_5, яка
перебуває на диспансерному обліку у
лікаря оталаринголога з діагнозом
хронічний аденоїдит рецедивуючий.

Згідно наданих та
перевірених судом квитанцій на
придбання ліків та рецептів на них
встановлено, що позивачкою було
витрачено на лікування дитини 742,56грн.

Задовольняючи позов
частково, суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув з відповідача
половину понесених ОСОБА_3 та
документально підтверджених витрат на
лікування дитини. При цьому суд
правомірно зазначив, що заявлена
вимога про стягнення додаткових витрат
на лікування до одужання дитини не має
конкретно визначеної дати проведення
такого стягнення.

Доводи апеляційної скарги про
необхідність щомісячного стягнення з
відповідача додаткових витрат на
лікування доньки, колегія суддів
визнає неприйнятними, оскільки хвороба
дитини хоча й має хронічний характер,
проте не доведено, що потребує
безперервного постійного лікування.

У разі понесення позивачкою витрат на
лікування дитини, ОСОБА_3 не позбавлена
можливості звернутися до суду з
відповідним позовом про стягнення цих
витрат з відповідача, на якого
покладений обов’язок щодо утримання
неповнолітньої дитини.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, висновки суду не
спростовують і не містять посилання на
нові факти чи засоби доказування, які б
вказували на незаконність ухваленого у
справі рішення, а тому підлягають
відхиленню.

Зважаючи на наведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції достатньо
повно з’ясував дійсні обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дослідив надані ними докази,
яким дав правильну оцінку, постановив
законне і обґрунтоване рішення, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 27 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :