БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 497/572/14-ц
Провадження № 2/497/305/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014 року
м. Болград

Болградський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Бачур А.В.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Болграді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, яким просить
постановити рішення та стягнути з
відповідачки на її користь борг у
розмірі 4600 гривен та судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею,
ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 4
квітня 2013 року було укладено в усній
формі договір позики, за яким
відповідачка взяла у позивачки в борг
4 600 гривен, та зобов'язалася повернути
борг в строк до 30 листопада 2013 року, про
що надала позивачці розписку. Проте
взяті на себе зобов'язання
відповідачка не виконала. Саме з цих
підстав позивачка вважає, що її права
були порушені, за захистом яких
звернулася з цим позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги, просила
задовольнити їх у повному обсязі, та
пояснила, що вона є приватним
підприємцем, орендує торгове місце на
ринку Болградської РСС. В лютому 2013
року вона прийняла відповідачку
реалізатором на вказане орендоване
місце з випробувальним терміном 2
місяці, після спливу якого мала намір
офіційно оформити працевлаштування
відповідачки. Між ними було досягнуто
усіх істотних умов щодо роботи
відповідачки та її заробітної плати.
Після спливу двох місяців, позивачка
зламала ногу, була на лікарняному,
потім поїхала для оздоровлення в
санаторій та не мала можливості
здійснити належне оформлення
відповідачки на роботу. Однак в червні
місяці, після повернення її з
санаторію, з'ясувалося, що
відповідачка самовільно взяла з каси
торгового місця, де вона працювала,
кошти в розмірі 4 600.00 гривен, при цьому
пообіцяла позивачці повернути всю суму
в строк до кінця листопада 2013 року, про
що надала їй, позивачці у присутності
свідків розписку.

Відповідачка вимоги не
визнала. Пояснила, що кошти не брала,
разом з тим, не заперечувала, що
розписку про зобов'язання повернути
суму коштів у розмірі 4 600.00 гривен
писала власноручно у присутності
свідків. Стверджувала, що розписку
написати її вимусила позивачка, однак з
цього приводу вона не зверталася до
правоохоронних органів.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у
їх сукупності, виходячи з обставин,
встановлених під час судового розгляду
справи, враховуючи норми діючого
законодавства, яким врегульовані
встановлені судом правовідносини,
заяви сторін по справі, суд прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог за наступних підстав.

Між сторонами 04 квітня 2013 року в
письмовій формі укладено договір
позики, відповідно до якого
відповідачка зобов`язалася повернути
позивачці борг в розмірі 4 600.00 гривен в
строк до 30 листопада 2013 року.

Наведене підтверджується
оригіналом розписки (а.с.34), а також
поясненнями позивачки, яка пояснила
суду, що відповідачка самовільно взяла
з каси робочого місця кошти в розмірі 4
600.00 гривен, які відповідачка
зобов'язалася повернути їй, позивачці у
строк до 30 листопада 2013 року.

В судовому засіданні були
допитані свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
які пояснили суду, що саме в їх
присутності відповідачка написала
розписку позивачці про зобов'язання
повернути борг в строк до 30.11.2013 року в
розмірі 4 600.00 гривен, та вони особисто
поставили свої підписи в розписці.
Також пояснили, що відповідачка
добровільно, без будь-якого примусу,
тиску, погроз, тощо, писала названу
розписку.

Свідок ОСОБА_7, суду пояснив, що
відповідачка дійсно була прийнята
позивачкою на роботу реалізатором на
торгове місце на ринку Болградської
РСС з випробувальним терміном. Однак
згодом, після повернення позивачки з
санаторію, з'ясувалося, що відповідачка
самовільно взяла кошти з каси
торгового місця в розмірі 4 600.00 гривен.
Відповідачка самостійно виявила
бажання написати розписку, що вона
зобов'язується повернути взяті кошти в
строк до 30.11.2013 року, з метою уникнути
неприємностей.

Не дивлячись на це відповідачка
прийнятого на себе зобов'язання не
виконала і не повернула позивачці борг.

Станом на день розгляду судом
цієї справи відповідачка також свого
зобов`язання не виконала і не повернула
позивачці суми боргу, тобто 4 600.00
гривен.

За ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У підтвердження вимог названого закону
сторони оформили розписку про передачу
та отримання коштів, яка ніким не була
оскаржена (а.с.5).

Згідно вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Сторонами за договором позики
визначено строк повернення всієї суми
позики до 30.11.2013 року.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання,
тобто - неналежне виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що
боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання,
якщо він не приступив до його виконання
або не виконав його в строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, відповідачка знехтувала
своїм правом щодо подання суду доказів
та можливого доведення перед судом їх
переконливості щодо спростування
доводів, викладених в позовній заяві.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать: ….
п. 4) витрати, пов'язані із залученням
свідків...

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивачки
підлягають стягненню понесені
позивачкою судові витрати: 243.60 гривен -
судового збору (а.с.1), 121.80 гривен -
витрати, пов'язаних із залученням
свідків.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 131, 208, 209,
212-215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 70, 524, 526, 533,
610, 611, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Болград Одеської області,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_2 виданий 30 грудня 2004 року
Болградським РВ ГУМВС України в
Одеській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - заборгованість за
договором позики від 04 квітня 2013 року у
розмірі 4 600.00 гривен (чотири тисячі
шістсот гривен) та судовий збір - 365.40
(243.60 + 121.80) гривен (триста шістдесят
п'ять гривен сорок копійок), а всього -
4 965.40 гривен (чотири тисячі дев'ятсот
шістдесят п'ять гривен сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Болградський районний суд
Одеської області. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С.В.Кодінцева