Справа
№ 230/3482/14-ц
№
провадження: 2/230/1267/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Єнакіївський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі - Здебській Т.М.

за участю сторін:

представника відповідача – ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Єнакієве
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 міської ради про визнання права
власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до
відповідача ОСОБА_3 міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно. В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що 21 березня 2004 року
помер її чоловік ОСОБА_4, який постійно
проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті
якого залишилося спадкове майно, що
складається з 9/20 частин житлового
будинку № 3 по вулиці Весіння в місті
Єнакієве Донецької області, який він
заповів позивачу 16.03.2004 року. Даний
житловий будинок належав померлому
чоловіку позивача на підставі
свідоцтва про право власності на
житловий будинок, виданим міським
відділом комунального господарства
виконавчого комітету ОСОБА_3 міської
ради депутатів трудящих 22 грудня 1978
року та зареєстрованим в бюро
технічної інвентаризації міста
Єнакієве 22.12.1978 року за реєстровим №13295.
Рішенням Єнакієвського міського суду
Донецької області житловий будинок №3
по вулиці Весіння в місті Єнакієве був
розділений між позивачем та ОСОБА_4 та
за позивачем було визнано право
власності на 11/20 частин цього будинку, а
за ОСОБА_4 9/20 частин цього ж будинку.
Однак ОСОБА_4 при житті не зареєстрував
своє право власності на свою частину
будинку. Тому при зверненні до
нотаріальної контори для оформлення
своїх спадкових прав, позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва на
спадщину за заповітом. За таких
обставин позивач змушена звернутися
до суду із даним позовом про визнання
права власності на нерухоме майно, а
саме на 9/20 частин житлового будинку № 3
по вулиці Весіння в місті Єнакієве
Донецької області в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, який помер 21.03.2004 року.

У судове засідання позивач не прибула,
надала заяву, в якій просила суд
розглядати справу у її відсутність,
підтримала позовні вимоги, просила
задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення на них,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, застосувавши
до спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, встановив наступні фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про право
власності на житловий будинок від
22.12.1978 року за ОСОБА_4 зареєстроване
право власності на будинок №3 по вулиці
Весіння в місті Єнакієве (а.с. 8)

Відповідно до рішення Єнакіївського
міського суду Донецької області від
28.05.1979 року про поділ майна за ОСОБА_2
визнано право власності на 11/20 частини
житлового будинку №3 по вулиці Весіння
в місті Єнакієве, а за ОСОБА_4 визнано 9/20
частини житлового будинку №3 по вулиці
Весіння в місті Єнакієве (а.с. 9-11)

21 березня 2004 року помер ОСОБА_4, про що
складено 22 березня 2004 року відповідний
актовий запис № 439 (а.с. 6).

16 березня 2004 року ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2
будинок №3 по вулиці Весіння в місті
Єнакієве, що підтверджено копією
заповіту серії ВВВ№782013 (а.с. 12)

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 11.04.2014 року було
відмовлено позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
9/20 частин житлового будинку, що
розташований за адресою: Донецька
область, місто Єнакієве, вулиця Весіння
будинок № 3 (а.с. 5).

Відповідно до повідомлення Першої
ОСОБА_3 державної нотаріальної контори
від 16.05.2014 року за вих. № 781/01-16, після
смерті 21.03.2004 року ОСОБА_4, який мешкав
за адресою: місто Єнакієве, вулиця
Весіння будинок № 3 є спадкова справа №
462/2004 р. (а.с. 27-29).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 Цивільного кодексу України
передбачає, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1220 Цивільного
кодексу України, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1258
Цивільного кодексу України, спадкоємці
за законом одержують право на
спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України
встановлює, що у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України
передбачає, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 Цивільного
кодексу України, він не заявив про
відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України,
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Ст. 328 Цивільного кодексу України
передбачає, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного
кодексу України, власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У судовому засіданні судом достовірно
встановлено, що позивач ОСОБА_2 є єдиним
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_4, яка у свою чергу, прийняла
спадщину, але не оформила своїх
спадкових прав після смерті
спадкодавця, якому було надано право
власності на 9/20 частин будинку №3 по
вулиці Весіння в місті Єнакієве, однак
при житті він не встиг зареєструвати
свої права на вказане майно, що є
підставою для визнання у судовому
порядку права власності за позивачем
на 9/20 частин вказаного житлового
будинку

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 328, 1216, 1218, 1220, 1258, 1261, 1268 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 208, 209,
212-215, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
міської ради про визнання права
власності на нерухоме майно –
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 9/20 частин житлового
будинку № 3, розташованого за адресою:
місто Єнакієве, вулиця Весіння, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, який помер 21 березня 2004
року.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Єнакіївський міський суд
Донецької області у десятиденний строк
з дня проголошення рішення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області

ОСОБА_5