Справа № 2/721/35/2014
17 лютого 2014 р. Путильський
районний суд Чернівецької області у
головуючого судді
з участю представника відповідача
розглянувши матеріали справи за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44 до
« Про відшкодування
Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24.,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29,ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_47, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44
звернулись до суду з позовом до
ОСОБА_45 про відшкодування
посилаючись на те, що відповідач,
працюючи директором приватного
сільськогосподарського підприємства
«Нове життя», зловживаючи своїм
службовим становищем, всупереч
інтересам служби, діючи умисно, без
рішення загальних зборів
співвласників ПСП «Нове життя»,
всупереч п.8 Статуту вказаного
приватного підприємства з посиланням
на п.4, яким передбачено продаж
нерухомого майна, що перевищує 5%
статутного фонду майна виключно за
рішенням загальних зборів, шляхом
внесення в 2006 році завідомо
неправдивих відомостей до Статуту
змін до нього, підприємства щодо
власника вищевказаного суб»єкта
господарювання, зазначивши в ньому,
що він являється єдиним власником,
протягом 2006-2008 років незаконно
реалізував майно підприємства на
загальну суму 44985 грн., заподіявши
матеріальних збитків співвласникам
даного підприємства на вищевказану
суму.

22 грудня 2010 року ОСОБА_45 Путильським
районним судом визнаний винним у
скоєнні злочинів, передбачених ст.
ст.. 364 ч.1 та 366 ч.1 КК України і
засуджений до штрафу в розмірі 1700
грн .

Цивільний позов у рамках
вищевказаної кримінальної справи не
заявлявся, тому позивачі звертаються
з даним позовом про відшкодування їм
матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні ,
що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов»язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
вирок або постанову суду з питань,
що мали місце ці дії та чи вчинені
вони цією особою. Тому ті обставини,
що матеріальна шкода була їм
заподіяна та сам розмір матеріальної
шкоди не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено,
що частина позивачів відмовилась
від заявлених позовних вимог:
ОСОБА_20, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_43,
ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_49, ОСОБА_32,
ОСОБА_26та ОСОБА_2, подавши до суду
відповідні заяви.

ОСОБА_21, ОСОБА_19, ОСОБА_33, ОСОБА_38 та
ОСОБА_29 померли, про що у справі є
відповідні докази з Плосківської
сільської ради.

Всі інші позивачі, за виключенням
ОСОБА_10, ОСОБА_24, ОСОБА_31 та ОСОБА_34,
двічі належним чином повідомлені
про час та місце розгляду справи , у
судове засідання не з»явились без
повідомлення причин .

Так, ОСОБА_10 пояснив, що
пропрацював у колгоспі тривалий час,
однак отримав при розпаюванні лише
862 грн., а колишній голова КСП
ОСОБА_45 продав майно, кошти
забравши собі. На даний час в
наявності є ще контора колишнього
колгоспу, тому просить стягнути з
відповідача суму , яка вказана у
вироку, і поділити між всіма
пайовиками, в тому числі виділити і
йому деяку суму.

Позивачка ОСОБА_24 пояснила, що
пропрацювала в колгоспі «Нове життя»
і вийшла на пенсію. Їй у пай було
виділено частку в майні - приміщенні
контори колишнього колгоспу.
Виділену суму 1140 грн. вона отримала,
однак вважає несправедливим, що
ОСОБА_45 в кінцевому рахунку забрав
її собі повністю, вона також би
хотіла придбати її, сплативши
вартість її на той час.

Також просить стягнути з ОСОБА_45 45000
грн. і поділити цю суму між всіма
пайовиками.

ОСОБА_31 пояснив, що пропрацював у
колишньому колгоспі нетривалий час,
однак також має право на свою
частку в майні колишнього КСП.
Отримав лише 517 та 387 грн. Однак
вважає, що після розпаювання
залишилось ще багато майна, що не
ввійшло у пайовий фонд, і його
ОСОБА_45 продав, а кошти привласнив.
Тому наполягає на стягненні з
ОСОБА_45 суми позову в 45000 грн., щоб
поділити між усіма пайовиками,
зокрема, вартість контори колишнього
колгоспу, яка на даний час ще є в
наявності.

ОСОБА_34 пояснив, що він отримав
свій грошовий пай у сумі 1083 та 817
грн. Бажає, щоб контору колишнього
КСП залишити у власності громади і
передати сільській раді.

Відповідач ОСОБА_45 позов не
визнав і пояснив, що при розпаюванні
майна колишнього КСП було проведено
кілька зборів членів КСП, на яких
ухвалено виплатити грошові паї
колишнім членам КСП. Все майно, яке
підлягало розпаюванню, було
реалізовано , всі визначені суми
виплачено і ніяких претензій в той
час не було. Частина майна не
ввійшла в пайовий фонд і
використовувалась для господарських
потреб господарства, яке
продовжувало працювати, на заробітну
плату працюючим, на погашення
податків.

Що стосується приміщення контори
колишнього колгоспу, то це
приміщення також підлягало
розпаюванню , в якому була частка
кількох осіб, в тому числі і його.
Він особисто викупив частки цих
осіб, внісши в касу власні кошти,
тому все приміщення в цілому
належить йому на праві приватної
власності.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

Встановлено, що вироком
Путильського районного суду від
22.12.2010 р. ОСОБА_45 було визнано винним
за ч.1ст.364 та ч.1 ст. 366 КК України, який
своїми умисними діями завдав
матеріальних збитків на суму 44985 грн.
Позивачі, посилаючись на цей вирок,
просять стягнути цю суму на їх
користь з відповідача , оскільки
вважають, що їм недоплочено
вартість майна, що залишилось
після розпаювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Як вбачається з пояснень
позивачів, які з»явились у судове
засідання, вони підтвердили, що
отримали суми , зазначені в списках
пайовиків колишнього ПСП «Нове
життя».

Що стосується іншого майна, яке не
входило до пайового фонду і
реалізоване, на їх думку, незаконно
ОСОБА_45, позивачами ніякими доказами
не доведено, тому суд вважає, що
спір в цій частині безпідставний.

Позовні вимоги інших позивачів
судом не розглядаються, оскільки
вони повторно не з»явились у судове
засідання без повідомлення причин.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст. ст. 1166 ЦК України, 328
КПК України /в редакції 1960 року/, 57-60,
207 ч.1 п.3 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_10
, ОСОБА_24, ОСОБА_31 та ОСОБА_34 про
відшкодування матеріальної шкоди на
суму 44985 грн. залишити без
задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44 до ОСОБА_45 про відшкодування
матеріальної шкоди на суму 44985 грн.
залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржене
протягом 10 днів з часу його
проголошення до Апеляційного суду
Чернівецької області через районний
суд.

С У Д Д Я
Л.Р.МАКОВІЙЧУК