Суддя Клименко А. М.
Провадження № 2/644/50/14
Рішення

Іменем України

08 травня 2014 року.

Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі - Литвиненко А.Л.,

з участю:

представника позивача - Луценко А.О.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Харківської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором і звернення стягнення на
предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Харківської обласної
дирекції АБ «Укргазбанк» звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про
звернення стягнення заборгованості за
кредитним договором на предмет іпотеки
і просив в рахунок погашення
заборгованості відповідача ОСОБА_2 по
кредитному договору № 68/08-Р від 23
червня 2008 року в розмірі 144443 грн. 37 коп.
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, шляхом її примусового продажу
з прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження», з дотриманням вимог
цього Закону, і стягнути з поручителя -
відповідача ОСОБА_4 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 144443 грн. 37 коп. посилаючись на
те, що між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк» в особі Харківської
обласної дирекції АБ «Укргазбанк», та
відповідачкою ОСОБА_2 23 червня 2008 року
було укладено кредитний договір №
68/08-Р, відкрито відповідачці ОСОБА_2
позичковий рахунок № НОМЕР_1 з якого
відповідачка ОСОБА_2 отримала із каси
банку кредитні кошти в розмірі 31600
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 13,80%
річних щомісячними платежами. В
процесі виконання кредитного договору
кредитна заборгованість позичальника
була реструкторизована, за згодою
сторін змінена валюта кредиту на
гривню, збільшено строк кредитування,
про що 24 жовтня 2011 року сторонами було
укладено Додаткову угоду № 1 до
кредитного договору. Відповідно до
цієї Додаткової угоди № 1 банк відкрив
позичальнику мультивалютну не
відновлювану відкличну кредитну лінію
з лімітом кредитування в сумі 160348 грн. 65
коп. на строк з 24 жовтня 2011 року до 21
червня 2021 року зі сплатою 14,2% річних. За
користування кредитними коштами, що не
повернуті і передбачені терміни,
процентна ставка встановлюється в
розмірі 19,2 %. Позичальник ОСОБА_2
отримала кредит в межах ліміту
кредитної лінії в сумі 160348 грн. 65 коп.
Позичальник зобов'язався здійснювати
повернення коштів з 10 листопада 2011 року
по 600 грн. на місяць, з 10 листопада 2012
року по 10 травня 2021 року по 1470 грн., а 21
червня 2021 року сплатити 1738 грн. 65 коп.

Своїх зобов'язань щодо повернення
кредитних коштів відповідачка ОСОБА_2
не виконує, в зв'язку з чим станом на 23
жовтня 2013 року за нею виникла
заборгованість за кредитом в
загальному розмірі 144443 грн. 37 коп., яка
складається з: простроченої
заборгованості за кредитом в розмірі
4819 грн. 69 коп., по процентах в розмірі 1737
грн. 03 коп., що надає банку право
дострокового стягнення усієї
заборгованості по кредиту. Також
позивач просив стягнути з відповідача
на його користь судові витрати по
справі в розмірі 1444 грн. 43 коп.

В забезпечення кредитного договору між
банком і відповідачем ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки № 64/08-Р,
посвідчений 23 червня 2008 року приватним
нотаріусом ОСОБА_5 за реєстровим № 6817,
відповідно до якого в іпотеку банку
було передано однокімнатну ізольовану
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
на праві власності.

Також в забезпечення кредитного
договору між позивачем і відповідачем
ОСОБА_4 було укладено договір поруки №
68/08-Р від 21 червня 2008 року, до якого
Додатковою угодою № 1 від 24 жовтня 2011
року було внесено зміни щодо валюти та
суми кредиту, строків його виконання і
процентів за користування кредитними
коштами.

Під час розгляду справи позивач
вточнив позовні вимоги і також
посилався на порушення відповідачами
умов вищевказаного кредитного
договору, внаслідок чого станом на 20
березня 2014 року прострочена
заборгованість відповідачки ОСОБА_2 за
кредитом становить 6808 грн. 25 коп.,
поточна заборгованість 130391 грн. 65 коп.,
прострочена заборгованість по
процентах - 525 грн. 87 коп., поточна
заборгованість по процентах - 1084 грн. 13
коп., а всього загальна заборгованість
становить 138809 грн. 90 коп., яку позивач
просив стягнути з поручителя ОСОБА_4 та
в рахунок погашення цієї
заборгованості звернути стягнення на
квартиру відповідачки ОСОБА_2 шляхом її
примусового продажу з прилюдних
торгів.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 та її
представник позов не визнали і
пояснили, що на час пред'явлення 10
вересня 2013 року позивачем письмової
вимоги відповідачці ОСОБА_2 її
прострочена заборгованість за
договором в дійсності становила лише 323
грн. Інша сума, вказана у вимозі в
якості простроченої, в дійсності такою
не була, оскільки становила періодичні
платежі, строк сплати яких ще не
закінчився. Перед зверненням до суду із
позовом позивач не направив
відповідачці ОСОБА_2 передбачену
Законом України «Про захист прав
споживачів» претензію про усунення
порушень умов договору і не дочекався
передбачених цих законом двох місяців,
протягом яких вона мала право їх
усунути. Порушення відповідачкою
ОСОБА_2 умов кредитного договору
сталося внаслідок нещасного випадку,
який стався з нею (зламала ногу), і
затримки у виплаті по лікарняним. На
теперішній час заборгованість, яка
існувала на момент звернення позивача
до суду, відповідачкою ОСОБА_2 повністю
виплачена. Стосовно уточнених позовних
вимог представник відповідача пояснив,
що ніякої письмової претензії щодо
усунення цих порушень умов договору,
банк ОСОБА_2 взагалі не направляв, а без
дотримання цієї вимоги примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
є неприпустимим.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання
повторно не прибула, про час та місце
розгляду справи була належним чином
повідомлена, причин неявки суду не
повідомила, заперечень проти позову не
надала.

Вислухавши відповідачку ОСОБА_2,
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, оцінив надані
сторонами докази, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

23 червня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» в
особі Харківської філії ВАТ АБ
«Укргазбанк», правонаступником якого є
позивач - ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Харківської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк», та відповідачкою ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
68/08-Р, відповідно до якого відповідачці
ОСОБА_2 було відкрито позичковий
рахунок № НОМЕР_1, з якого вона отримала
із каси банку кредитні кошти в розмірі
31600 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 13,80%
річних щомісячними платежами. В
процесі виконання кредитного договору
кредитна заборгованість позичальника
була реструкторизована, за згодою
сторін змінена валюта кредиту на
гривню, збільшено строк кредитування,
про що 24 жовтня 2011 року сторонами було
укладено Додаткову угоду № 1 до
кредитного договору. Відповідно до
цієї Додаткової угоди № 1 банк відкрив
позичальнику мультивалютну не
відновлювану відкличну кредитну лінію
з лімітом кредитування в сумі 160348 грн. 65
коп. на строк з 24 жовтня 2011 року до 21
червня 2021 року зі сплатою 14,2% річних. За
користування кредитними коштами, що не
повернуті і передбачені терміни,
процентна ставка встановлюється в
розмірі 19,2 %. Позичальник ОСОБА_2
отримала кредит в межах ліміту
кредитної лінії в сумі 160348 грн. 65 коп.
Позичальник зобов'язався здійснювати
повернення коштів з 10 листопада 2011 року
по 600 грн. на місяць, з 10 листопада 2012
року по 10 травня 2021 року по 1470 грн., а 21
червня 2021 року сплатити 1738 грн. 65 коп.

Своїх зобов'язань щодо повернення
кредитних коштів відповідачка ОСОБА_2
не виконує, в зв'язку з чим станом на 20
березня 2014 року її прострочена
заборгованість за кредитом становить
6808 грн. 25 коп., поточна заборгованість
130391 грн. 65 коп., прострочена
заборгованість по процентах - 525 грн. 87
коп., поточна заборгованість по
процентах - 1084 грн. 13 коп., а всього
загальна заборгованість становить 138809
грн. 90 коп.

В забезпечення кредитного договору між
банком і відповідачкою ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки № 64/08-Р,
посвідчений 23 червня 2008 року приватним
нотаріусом ОСОБА_5 за реєстровим № 6817,
відповідно до якого в іпотеку банку
було передано однокімнатну ізольовану
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
на праві власності.

Також в забезпечення кредитного
договору між позивачем і відповідачем
ОСОБА_4 було укладено договір поруки №
68/08-Р від 21 червня 2008 року, до якого
Додатковою угодою № 1 від 24 жовтня 2011
року було внесено зміни щодо валюти та
суми кредиту, строків його виконання і
процентів за користування кредитними
коштами.

10 вересня 2013 року за № 3352 позивач
надіслав відповідачці ОСОБА_2 вимогу
про усунення порушень умов кредитного
договору, яка була нею отримана 19
вересня 2013 року. Згідно цієї вимоги
сума простроченої заборгованості
відповідачки ОСОБА_2 перед банком на 09
вересня 2013 року становила 1821,69 грн. і
складалася з заборгованості за липень
2013 р. в розмірі 322,69 грн. та платежу за
серпень 2013 р. в сумі 1499 грн., строк
сплати якого настає 10 вересня 2013 року. У
своїй вимозі позивач вимагав від
ОСОБА_2 протягом 10-ти днів сплатити
прострочену заборгованість у розмірі
1821,69 грн. та кредитні кошти в розмірі 140
884,65 грн., строк сплати яких за кредитним
договором ще не настав (а.с. 58).

Згідно з частинами першою і
третьою статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник - повернути кредит та
сплатити відсотки. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.

Таким законом є Закон України
"Про захист прав споживачів".

Згідно з положеннями пунктів 22, 23
статті 1 Закону України "Про захист прав
споживачів" споживачем вважається
фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника. Споживчий кредит
- це кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

За частиною першою статті 11 того ж
Закону між кредитодавцем та споживачем
укладається договір про надання
споживчого кредиту, відповідно до
якого кредитодавець надає кошти
(споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до абз. 7 п. 3.4 Рішення
Конституційного суду України по справі
№1-26/2011 від 10.11.2011 року (№15-рп/2011)
положення частин четвертої -
одинадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачають такі права споживача, які
за своїм змістом можливо реалізувати
лише під час виконання договору
споживчого кредиту. Зокрема, це право
споживача протягом певного терміну
відкликати згоду на укладення
договору про надання споживчого
кредиту без пояснення причин; не бути
примушеним під час виконання
кредитного договору сплачувати
платежі, встановлені на незаконних
засадах; достроково повернути
споживчий кредит; не бути примушеним
достроково повернути суму споживчого
кредиту у разі незначних порушень
договору; бути захищеним від
суспільного поширення інформації про
несплату боргу тощо.

Тому, в аспекті конституційного
звернення положення пунктів 22, 23
статті 1, статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» взаємозв'язку
з положеннями частини четвертої статті
42 Конституції України слід розуміти
так, що їх дія поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Відповідно п. 10 ст. 11 Закону "Про
захист прав споживачів" якщо
кредитодавець згідно з договором про
надання споживчого кредиту одержує
внаслідок порушення споживачем умов
договору право на вимогу повернення
споживчого кредиту, строк виплати
якого ще не настав, або на вилучення
продукції чи застосування іншої
санкції, він може використати таке
право лише у разі:

1) затримання сплати частини кредиту
та/або відсотків щонайменше на один
календарний місяць, а за споживчим
кредитом, забезпеченим іпотекою, та за
споживчим кредитом на придбання житла
щонайменше - на три календарні місяці;
або

2) перевищення сумою заборгованості
суми кредиту більш як на десять
відсотків; або

3) несплати споживачем більше однієї
виплати, яка перевищує п'ять відсотків
суми кредиту; або

4) іншого істотного порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов
договору про надання споживчого
кредиту вимагає здійснення внесків,
строк сплати яких не настав, або
повернення споживчого кредиту, такі
внески або повернення споживчого
кредиту можуть бути здійснені
споживачем протягом тридцяти
календарних днів, а за споживчим
кредитом, забезпеченим іпотекою, та за
споживчим кредитом на придбання житла -
шістдесяти календарних днів з дня
одержання повідомлення про таку вимогу
від кредитодавця. Якщо протягом цього
періоду споживач усуне порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту, вимога кредитодавця втрачає
чинність.

Згідно з п. 30 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
вимога про дострокове виконання
кредитного договору навіть у разі
належного його виконання, а якщо вимогу
не буде задоволено - право звернення
стягнення на предмет застави /іпотеки
може бути заявлено заставодержателем
лише в чітко визначених законом або
договором випадках…

Відповідно до обставин справи та
письмових доказів судом встановлено,
що станом на 09 вересня 2013 року, згідно з
вимогою (претензією) банку № 3352 до
відповідачки ОСОБА_2 сума її
простроченої заборгованості перед
банком на 09 вересня 2013 року фактично
становила лише 322,69 грн. і лише за один
місяць, а саме, липень 2013 року, яка не
перевищує ані 10%, ані 5% від суми кредиту,
як того вимагають положення п.10 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів». Крім того, пред'являючи 10
вересня 2013 року відповідачці ОСОБА_2
вимогу (претензію) і вимагаючи від неї
дострокового повернення усієї суми
споживчого кредиту, позивач не надав
відповідачці ОСОБА_2 строк у 60
календарних днів з дня одержання нею
повідомлення про таку вимогу для
усунення допущених нею порушень умов
кредитного договору.

Що ж стосується уточнених
позовних вимог, пред'явлених позивачем
до відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 117), то суд
зазначає, що стосовно усунення
відповідачкою цих порушень умов
кредитного договору, внаслідок яких
станом на 20 березня 2014 року у неї
виникла прострочена заборгованість за
кредитом в розмірі 6808 грн. 25 коп. і
прострочена заборгованість по
процентах в сумі 525 грн. 87 коп., ніякої
вимоги щодо їх усунення банк
відповідачці ОСОБА_2 не пред'являв
взагалі.

Таким чином суд дійшов висновку, що
внаслідок допущених відповідачкою
ОСОБА_2, як споживачем, порушень умов
кредитного договору позивач право на
вимогу повернення усієї суми
споживчого кредиту, строк виплати
якого ще не настав, не отримав, а крім
того, сам порушив порядок, який передує
зверненню стягнення на предмет
іпотеки.

При цьому суд також зазначає, що сума
простроченої заборгованості
відповідачки ОСОБА_2 за кредитним
договором на 09 вересня 2013 року
становила 322,69 грн., а станом на 20
березня 2014 року становить 6808,25 грн., але
вона, все одно, не є співмірною з
вартістю однокімнатної квартири, яка є
предметом іпотеки та предметом даного
позову.

Як встановлено в судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_2, не
зважаючи на скрутне фінансове
становище, яке утворилося внаслідок
тривалого захворювання та зниження
заробітної плати в органах податкової
служби, де вона працює (що підтверджено
довідкою з місця роботи та лікарняним),
незначно порушуючи терміни сплати
щомісячних платежів (до двох місяців),
систематично сплачує кредитні кошти
банку, не має заборгованості по сплаті
процентів на день слухання справи в
суді, що підтверджується відповідними
банківськими квитанціями та не
оспорюється представником позивача. За
порушення строків сплати щомісячних
кредитних платежів в якості штрафної
санкції до відповідачки ОСОБА_2
позивачем вже застосована підвищена
процентна ставка (19% замість 14%), яку
вона не оспорю і щомісячно сплачує.

Суд вважає, що розмір простроченої
заборгованості за кредитом
відповідачки ОСОБА_2 не є достатньо
значущим для позивача і не створює для
нього суттєвих негативних наслідків,
оскільки кінцевий строк повернення
кредиту за кредитним договором № 68/08-Р
від 23.06.2008 року та Додатковою угодою до
нього № 1 від 24.10.2011 року визначений
сторонами як 21 червня 2021 року.

Відповідно п. 41 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Верховний Суд України підтримує таку
позицію і рекомендує судам давати
мотивування всім доводам сторін у
справі, що є обов'язковим елементом
справедливого судового розгляду (ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод).

Враховуючи вищенаведені обставини,
виходячи з загальних засад цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність, суд
вважає, що в задоволенні заявленого
позову слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212,
215 ЦПК України, статті 42 Конституції
України, ст. 1050 ЦК України, Рішення
Конституційного суду України по справі
№1-26/2011 від 10.11.2011 року (№15-рп/2011), Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ АБ
«Укргазбанк» в особі Харківської
обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до
ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
і звернення стягнення на предмет
іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд.

Суддя: