№пр.2/521/324/2014
З А О Ч Н Е Р
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:
головуючого судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
суд
Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом та просить
розірвати шлюб між нею та відповідачем,
вказуючи, що сімейне життя з ОСОБА_2 не
склалося із-за різних поглядів на
сімейне життя та несумісності
характерів. У сім'ї відсутнє
взаєморозуміння, з причин вчинення
відповідачем постійних сварок і
скандалів. Сторони втратили один до
одного відчуття любові і пошани,
перестали розуміти один одного. Вже
тривалий час сторони не підтримують
шлюбних відносин. Спроби до примирення
ні до чого не привели. Сім'я розпалася і
відновленню не підлягає.
У судовому засіданні позивач,
обставини викладені у позові
підтримав, просив позов задовольнити,
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності. Проти ухвалення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечували.

В останні судові засідання
відповідач не з'явилася, про час і місце
судового засідання була сповіщена
належним чином, про причину неявки суд
не повідомила, заяви про розгляд справи
за її відсутності суду не надала.

У зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомлення про поважні причини
такої неявки в судове засідання, суд, зі
згоди позивача, ухвалив провести
розгляд справи в заочному порядку та
постановити заочне рішення, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи,
оцінивши наявні докази у їх сукупності,
встановивши дійсні мотиви розлучення,
фактичні взаємини подружжя, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановленні такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12
вересня 2008 року Третім Приморським
відділом РАЦС Одеського міського
управління юстиції, був зареєстрований
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий
запис № 319, згідно Свідоцтва про шлюб,
виданого повторно від 08.02.2013 року(а.с. 3)

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання.

Від шлюбу сторони мають спільну
дочку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно
до Свідоцтва про народження від 04.12.2008
року, актовий запис №1117. Дитина
проживає разом з матір*ю. Суперечки,
щодо визначення міста проживання дочки
у сторін не має, згоди з приводу
матеріальної допомоги у вихованні
дитини досягнуто.

У судовому засіданні було
встановлено, що сімейні стосунки між
сторонами не склалися. Шлюб виявився
невдалим. Сторони разом не проживають,
з причини постійних сварок та
конфліктів, які відбувалися внаслідок
несумісності характерів та поглядів на
життя. Між сторонами склалися
неприязнені відношення, які
перешкоджають збереженню сім'ї.

Вже тривалий час сторони не
підтримують шлюбних відносин,
несумісність характерів та поглядів на
життя робить неможливим проживання
сторін однією сім*єю. Перебування в
шлюбі суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Таким чином, при дослідженні судом
фактичних взаємин між сторонами,
дійсних причин розірвання шлюбу
встановлено, що подальше спільне життя
чоловіка й дружини та збереження шлюбу
буде суперечити інтересам чоловіка та
дружини, а також інтересам малолітньої
дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Суд задовольняє позовні вимоги
позивача про розірвання шлюбу,
оскільки побудова сімейних відносин
повинна здійснюватися на паритетних
засадах, на почуттях взаємної любові та
поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.
1 СК України) та не може будуватися на
примушуванні сторони до навіть
формального знаходження в
зареєстрованому шлюбі, а тем більш в
подружніх відносинах.

Беручи до уваги вищевикладене та
керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 213 - 215, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 105, 109, 110 - 112, 113 СК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 вересня
2008 року Третім Приморським відділом
РАЦС Одеського міського управління
юстиції, актовий запис №319 між
громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
розірвати.

Встановити порядок
виконання рішення відповідно до якого
воно після набрання ним законної сили є
підставою для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян та проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб про
його розірвання органом державної
реєстрації актів цивільного стану
(відповідно до ст. 15 Закону України
„Про державну реєстрацію актів
цивільного стану", ст. 115 СК України)

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою за
явою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня його отримання.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
О.М.
Буран