22-ц/775/280/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Турченко О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з даним позовом. Вказував на те, що
22 лютого 2007 року він позичив ОСОБА_4 20000
грн. до 30 вересня 2013 року. В той же день у
забезпечення зобов'язань між ними було
укладено договір застави, згідно з
якими відповідач передав у заставу
автомобіль «Chevrolet-Lacetti», реєстраційний
номер НОМЕР_1. Умовами договору застави
передбачено, що у разі неповернення
суми боргу у визначений строк,
заставодержатель має право залишити
предмет застави за собою.

Посилаючись на те, що відповідач борг
не повернув, позивач просив стягнути
борг у вигляді автомобіля «Chevrolet-Lacetti»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 січня 2014 року у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
не врахування обставин справи, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
рішення про задоволення позову.

У судове засідання сторони не
з'явились, надіслали заяви про розгляд
справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року
між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено
договір позики, за яким останній
отримав 20000 грн. і зобов'язався
повернути до 30 вересня 2013 року. В той же
день у забезпечення зобов'язань за
договором позики сторони уклали
договір застави, згідно з якими
відповідач передав у заставу
автомобіль «Chevrolet-Lacetti», реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд виходив із того, що,
заявляючи позов про стягнення боргу у
вигляді автомобіля, позивач невірно
обрав спосіб захисту порушеного права.

Не можна не погодитись з висновком суду
про те, що позивач, звертаючись до суду,
визначив зміст позовних вимог без
врахування положень закону та умов
договору застави.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяжувач має
право на власний розсуд обрати один із
таких позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах;

3) відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченої обтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної
грошової суми, у тому числі в порядку
договірного списання, у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є гроші або цінні папери.

У разі звернення стягнення на рухоме
майно, яке є предметом декількох
обтяжень, переважне право на
проведення процедури звернення
стягнення належить обтяжувачу з вищим
пріоритетом. Якщо процедура звернення
стягнення ініціюється обтяжувачем з
нижчим пріоритетом, обтяжувач з вищим
пріоритетом вправі протягом 30 днів з
дня її ініціювання на підставі
письмової вимоги припинити таке
звернення стягнення обтяжувачем з
нижчим пріоритетом та розпочати власну
процедуру звернення стягнення.

Пунктом 25 договору застави, укладеного
між сторонами, передбачено, що у разі
виникнення у заставодержателя права
звернення стягнення на предмет
застави, заставодержатель може
прийняти рішення про прийняття
предмету застави у свою власність.

Пунктом 26 цього договору
передбачено, що заставодавець
зобов'язується вчиняти залежні від
нього дії, які необхідні для переходу
права власності на предмет застави до
заставодержателя.

Тобто, Законом «Про заставу» та
договором застави, укладеним між
сторонами, не передбачений такий засіб
звернення стягнення на заставлене
майно як стягнення цього майна.

До того ж діючим законодавством
передбачена державна реєстрація
відчуження та зміни власників
транспортних засобів.

Крім того, згідно зі ст. 24 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом. Використання позасудових
способів звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
не позбавляє права боржника,
обтяжувача або третіх осіб звернутися
до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» передбачено, що
обтяжувач, який звертається до суду з
вимогою звернути стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж
рухомого майна, про початок судового
провадження у справі про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

З ухвали Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
16 серпня 2013 року, якою скасована
постанова Жовтневого відділу
державної виконавчої служби про арешт
автомобіля «Chevrolet-Lacetti», реєстраційний
номер НОМЕР_1, який було накладено у
виконання рішення суду про стягнення з
ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
заборгованості за кредитним договором,
вбачається, що між публічним
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний банк» і ОСОБА_4
було укладено кредитний договір і
договір застави, предметом останнього
є саме автомобіль «Chevrolet-Lacetti»,
реєстраційний номер НОМЕР_1.
Правовідносини сторін за цими
договорами не припинені.

Звертаючись до суду, ОСОБА_3 не надав
дані про письмове повідомлення
обтяжувачів про намір звернення
стягнення на предмет застави -
автомобіль «Chevrolet-Lacetti», реєстраційний
номер НОМЕР_1, і даний позов заявлено
без залучення до участі у справі усіх
заставодержателів зазначеного
предмету застави.

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем не дотримані положення ст.
ст. 24, 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», позов заявлено
без залучення до участі у справі інших
заставодержателів даного предмету
застави, колегія суддів вважає, що
відсутні підстави для скасування
рішення суду і задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги містять
посилання на обставини, якими
обґрунтовувався позов, і не є підставою
для скасування рішення суду і
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Судді