Справа № 209/5470/13-ц
Провадження № 2/209/508/14
11 квітня 2014 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи - ТОВ «Абонент ХХІ»,
Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську
ГУ ДМС України в Дніпропетровській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
Відповідач в судове засідання не
з'явився, до судового розгляду справи
заперечення проти позову або заяви про
розгляд справи за його відсутності
суду не надав.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_3., в якому просять суд
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням в квартирі, розташованій
за адресою: АДРЕСА_1, що стане підставою
для зняття відповідача з
реєстраційного обліку по зазначеній
квартирі та внесення змін в особовий
рахунок на квартиру. В обґрунтування
позову посилаються на те, що вони
зареєстровані та проживають в квартирі
по АДРЕСА_1, яка складається із двох
житлових кімнат, житловою площею 28,6
кв.м., загальною площею 49,4 кв.м., і яка не
є приватизованою. Крім них, в спірній
квартирі значиться зареєстрованим
колишній чоловік ОСОБА_1 - відповідач
ОСОБА_3, який доводиться позивачу
ОСОБА_2 батьком. Особовий рахунок на
квартиру відкритий на її, позивача
ОСОБА_1, ім'я. В лютому 2009 року, після
припинення подружніх стосунків,
відповідач добровільно залишив спірну
квартиру, забрав всі свої особисті
речі та частину спільного майна
подружжя та виїхав проживати до своєї
матері, а через декілька місяців
фактично створив нову сім'ю та переїхав
проживати до нової дружини за адресою:
АДРЕСА_2. Рішенням Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 11 травня 2012 року, за її, позивача
ОСОБА_1, позовною заявою шлюб між нею
та відповідачем було розірвано, і цим
же рішенням встановлений факт
припинення між ними шлюбних відносин
більше трьох років на момент ухвалення
рішення. Таким чином, з лютого 2009 року
відповідач в спірній квартирі не
проживає, інтересу до неї не проявляє,
квартирну плату та комунальні послуги
не сплачує, в квартирі відсутні
особисті документи та речі
відповідача. Вони, позивачі, ніколи не
перешкоджали відповідачу проживати в
спірній квартирі, і він у свою чергу із
заявами про перешкоди в проживанні
нікуди не звертався. На них, позивачів,
покладаються обов'язки по сплаті
комунальних платежів, утримання
квартири. Крім цього, за місцем
реєстрації відповідача надходять
вимоги банків про погашення кредитів,
про можливий арешт майна відповідача
за його місцем реєстрації, що вимушує
їх нервувати. Факт непроживання
відповідача в квартирі по АДРЕСА_1
підтверджується актами ТОВ «Крона».
Вважають, що ОСОБА_3. втратив право
користування житловим приміщенням у
спірній квартирі внаслідок
відсутності його в квартирі без
поважних причин понад шість місяців.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилися, до
судового розгляду справи надали заяви
з клопотанням про розгляд справи за їх
відсутності, позов підтримали в
повному обсязі, і у випадку неявки
відповідача - згодні на розгляд справи
за його відсутності та ухвалення
заочного рішення, їм роз'яснений
порядок перегляду заочного рішення
за заявою відповідача.

Представники третіх осіб - ТОВ
«Абонент ХХІ», Дніпровського РВ м.
Дніпродзержинська ГУ ДВС України
Дніпропетровській області в судове
засідання не з'явилися, повідомлені про
час та місце розгляду справи належним
чином згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України,
надали суду заяви з клопотанням про
розгляд справи за відсутності їх
представників, заперечень проти
позову не мають.

Суд вважає можливим розглянути
справу за відсутності позивачів та
третіх осіб, відповідно до вимог
частини 2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої
особа, що бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове
засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином згідно вимог ст. ст. 74, 76
ЦПК України судовими повістками, які
направлялися відповідачу поштовими
відправленнями за його місцем
проживання, про причини своєї неявки
відповідач суд не повідомив, заяви про
розгляд справи за його відсутності
суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не
має відомостей про причину неявки
відповідача, який був повідомлений
належним чином, і який про причини
своєї неявки суд не повідомив, заяву
про розгляд справи за його відсутності
суду не надав, суд відповідно до ст. 169
ч. 4 ЦПК України вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення),
так як вважає, що є достатньо
матеріалів про права та відносини
сторін, і потреба дачі особистих
пояснень відповідачем відсутня.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

В зв'язку з тим, що позивачі не
заперечують проти розгляду справи по
суті за відсутності відповідача, суд
з їх згоди ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- копія паспорту позивача ОСОБА_1 (
а.с. 4), якою підтверджується її особа
громадянина України;

- копія паспорту позивача ОСОБА_2 (
а.с. 5), якою підтверджується його особа
громадянина України;

- свідоцтво про укладення шлюбу (
а.с. 6), яким підтверджується факт
укладення шлюбу між позивачем ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_3 29 жовтня 1988
року;

- заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 11 травня 2012 року (а.с. 7), яким
підтверджується факт розірвання
шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за позовом
ОСОБА_1, та факт припинення шлюбних
відносин між подружжям за три роки до
розірвання шлюбу;

- свідоцтво про народження ОСОБА_4
(а.с. 8), яким підтверджуються родинні
відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і
ОСОБА_3, як між сином та батьками;

- акти про непроживання
відповідача, складені ТОВ «Крона» 23
вересня 2013 року, 20 листопада 2012 року, 06
грудня 2011 року на підставі свідчень
сусідів позивачів (а.с. 9-11), якими
підтверджується факт непроживання
ОСОБА_3 в квартирі по АДРЕСА_1 в м.
Дніпродзержинську з лютого 2009 року;

- копія особового рахунку на
квартиру (а.с. 12) якою підтверджується
факт реєстрації позивачів та
відповідача в квартирі по АДРЕСА_1 в м.
Дніпродзержинську та факт відкриття
особового рахунку на квартиру на ім'я
ОСОБА_1;

- повідомлення ТОВ «Абонент ХХІ»
від 27 вересня 2013 року (а.с. 13), яким
підтверджується, що відповідач до
зазначеної установи із заявами про
перешкоди в проживанні в квартирі по
АДРЕСА_1 не звертався;

- повідомлення Дніпровського РВ м.
Дніпродзержинська від 03 жовтня 2013 року
( а.с. 14), яким підтверджується, що згідно
бази даних Управління
інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_3 із з
заявами про перешкоди в проживанні в
квартирі по АДРЕСА_1 не звертався;

- квитанції (а.с. 15 - 19), якими
підтверджується факт оплати
позивачами комунальних послуг по
квартирі по АДРЕСА_1.

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
з наступних підстав.

У судовому засіданні судом
встановлені наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що в квартирі,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровані позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
та відповідач ОСОБА_3, відповідальним
наймачем квартири є позивач ОСОБА_5, що
підтверджується копією особового
рахунку на квартиру (а.с. 12.

Позивач ОСОБА_5 та відповідач
ОСОБА_3 , які перебували у
зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 1988
року до 11 травня 2012 року, є батьками
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем (а.с. 6),
свідоцтвом про народження позивача
ОСОБА_2 (а.с. 8). Рішенням Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 11 травня 2012 року за заявою ОСОБА_1
шлюб між нею та відповідачем було
розірвано, і цим же рішенням
встановлений факт припинення між
подружжям сімейно-шлюбних відносин за
три роки до розірвання шлюбу, тобто з
2009 року ( а.с. 7).

Як встановлено судом, на підставі
актів про непроживання відповідача,
які складені ТОВ «Крона (а.с. 9-11)
внаслідок опиту сусідів позивачів -
мешканців квартир НОМЕР_1 ОСОБА_6.),
НОМЕР_2 (ОСОБА_7.), НОМЕР_3 (ОСОБА_8.), НОМЕР_4
(ОСОБА_9.), відповідач ОСОБА_3 не
проживає в квартирі по АДРЕСА_1 з
лютого 2009 року, і з будь-якими заявами
про перешкоди в проживанні в
зазначеній квартирі відповідач до ТОВ
«Абонент ХХІ» та до Дніпровського РВ м.
Дніпродзержинська не звертався, що
підтверджується повідомленнями ТОВ
«Абонент ХХІ» (а.с.13), та повідомленням
Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська
(а.с.14).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
відповідач ОСОБА_3 дійсно відсутній
в спірній квартирі понад шість місяців
без поважних причин. Відсутність у
відповідача інтересу до спірної
квартири, як до приміщення, що потрібне
йому для проживання, відсутність
фактів створення відповідачу з боку
позивачів перешкод у проживанні в цій
квартирі, достовірно встановлені
судом у судовому засіданні.

Ці обставини не спростовані у
судовому засіданні і підтверджені
наданими суду позивачами і
дослідженими судом доказами.

Суд вважає встановленим
наявність фактів, якими
обґрунтовуються вимоги позивачів, з
таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК
України місцем проживання фізичної
особи є житловий будинок, квартира або
інше приміщення, придатне для
проживання в ньому, у відповідному
населеному пункті, в якому фізична
особа проживає постійно, переважно або
тимчасово.

Згідно статті 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» місцем
перебування є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік, місцем проживання є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік, реєстрацією є внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації.

Відповідно до статті 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу
України визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Приймаючи до уваги вищезазначене, та
враховуючи той факт, що немає підстав
не довіряти наданим доказам, суд
вважає, що позов про визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», ст. 29
ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України
керуючись ст. ст. 10, 57, 59, 60, 208, 209, 212 -218,
224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи - ТОВ «Абонент ХХІ», Дніпровський
РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця м. Дніпродзержинська, таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням в квартирі, розташованій
за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для
зняття ОСОБА_3 з реєстраційного .обліку
по зазначеній квартирі та виключення
відомостей про нього із особистого
рахунку на квартиру. .

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення.. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою згодою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова