Головуючий суду 1 інстанції - Шевцов
Доповідач - Заіка В.В.
Справа № 427/440/13-ц
Провадження № 22ц/782/5315/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Заіки В.В.

суддів:
Дмитрієвої Л.Д., Лозко Ю.П.

при секретарі : Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» та ОСОБА_2 на рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 12 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» про стягнення недоплаченої
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки остаточного
розрахунку,-

ВСТАНОВИЛА :

В січні 2013 року ОСОБА_2 з вернувся з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз». В обґрунтування своїх
позовних вимог зазначає те, що він
працював у Товаристві з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» з 08 вересня 2011 року по 29
жовтня 2012 року. 29 жовтня 2011 року був
звільнений за власним бажанням. Під час
роботи відповідач не оплачував
позивачу роботу у вихідні та святкові
дні, надурочну роботу чим порушував
його права. Піч час розгляду справи
позовні вимоги позивачем уточнювалися,
просив стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» недоплачену заробітну
плату в сумі 68568 грн. 01 коп., яка була
невиплачена на час звільнення, а також
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку по день
постановлення рішення.

Рішенням Свердловського суду
Луганської області від 12 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» на користь ОСОБА_2
неоплачену заробітну плату в сумі 20424
грн. 17 коп., та судові витрати у сумі 229
грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Свердловського
міського суду Луганської області від 12
листопада 2013 року в частині відмови у
задоволені заявлених позовних вимог,
постановити у цій частині нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, вважає що судом порушені норми
процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» просить скасувати рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 12 листопада 2013
року, постановити нове рішення, яким у
позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі, вважає що судом
неправильно застосовані норми
матеріального права.

Судова колегія вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню,
а апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» слід задовольнити виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював у
Товаристві з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» з 08 вересня 2011 року. 29 жовтня
2012 року був звільнений за власним
бажанням.

Працівники енергомеханічної служби
збагачувальної фабрики Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» працюють відповідно до
затверджених графіків роботи, фактично
відпрацьований час зафіксований у
табелях обліку робочого часу,
відповідно до яких встановлено, що
загальний час роботи не перевищує
числа робочих годин, визначених ст. 50,51
ЗУпП України (а.с. а.с. 67-80, 83-97).

Суми заробітної плати позивачу
нараховані згідно тарифних ставок за
підсумком обліку робочого часу,
проведено оплату роботи у святкові, а
також нараховані премії та доплати.

Премії нараховані відповідно згідно до
Положення про преміювання на
підприємстві, матеріали справи містять
відповідні докази щодо виплати премій,
витягами з наказів про преміювання та
доплати. (а.с. а.с. 50, 161-189).

Також з матеріалів справи
вбачається,що на час звільнення з
позивачем проведений розрахунок
виходячи з сум, передбачених трудовим
договором.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд виходив з положень Галузевої угоди
між Міністерством вугільної
промисловості, іншими державними
органами, власником (об'єднанням
власників), що діють у вугільній галузі
і всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості від 03 липня 2001
року.

З такими висновками судова колегія не
погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до Статуту товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» зазначене підприємство
створено як корпоративне підприємство
особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом
об'єднання їх майна і участі в
підприємницькій діяльності товариства
з метою одержання прибутку та
наступного його розподілу між
учасниками. На підприємстві
колективний договір, який відповідно
до ст.10 КЗпП України передбачає собою
прийняті сторонами зобов'язання з
метою регулювання виробничих, трудових
і соціально-економічних відносин і
узгодження інтересів трудящих і
власників не укладався.

Згідно ст.1 Галузевої угоди між
Міністерством вугільної промисловості
України, іншими державними органами,
власниками (об'єднаннями власників), що
діють у вугільній галузі, і
всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості,
реєстраційний номер якої в
Міністерстві праці та соціальної
політики України №71 від 07.08.2001р. (з
наступними змінами та доповненнями)
сторонами угоди є Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України, інші державні органи, власники
чи роботодавці, їх об'єднання, або
уповноважені ними органи, наведені в
Додатку 1 до розділу 1 Угоди, з однієї
сторони, і Профспілка працівників
вугільної промисловості України та
Незалежна профспілка гірників України,
наведені в Додатку 2 до розділу 1 Угоди,
з іншої сторони. За таких обставин ТОВ
ВКФ «Промсоюз» не знаходиться у сфері
дії Галузевої Угоди, на яку в своїх
розрахунках щодо визначення умов
оплати праці працівників підприємств,
посилається позивач, оскільки згідно
положень ст.9 Закону України «Про
колективні договори», положення
генеральної, галузевої, регіональної
угод діють безпосередньо і є
обов'язковими для всіх суб'єктів, що
перебувають у сфері дії сторін, які
підписали угоду.

За таких обставин висновок суду щодо
необхідності здійснення оплати праці
позивача виходячи з дії Галузевої
угоди є безпідставними, а позовні
вимоги в цій частині не підлягають
задоволенню.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст.ст. 303, 307, 308,
319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» задовольнити.

Рішення Свердловського міського суду
Луганської області від 12 листопада 2013
року змінити.

В частині стягнення недоплаченої
заробітної плати в сумі 20 424 грн. 17 коп.
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким у позові відмовити.

В частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Промсоюз» судового збору в сумі 229 грн.
40коп. скасувати.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :