Справа № 2-439/12 Головуючий у І
інстанції Войнаренко Л.. Провадження №
22-ц/780/337/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретарів
Власенко О.В., Ромашини І.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні у
місті Києві матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 14
грудня 2012 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

16 січня 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
звернулося до суду з позовом, в якому
просило стягнути з ОСОБА_3 на його
користь 1 639 534,50 грн. заборгованості за
кредитним договором №014/0983/81/62248 від 11
жовтня 2007 року та 1 411,50 грн. судового
збору.

При цьому, також просило у рахунок
погашення заборгованості у сумі 1 639 534,50
грн. за вказаним правочином звернути
стягнення на нерухоме майно шляхом
реалізації з публічних торгів,
визначивши початкову ціну відповідно
до положень Закону України «Про
виконавче провадження»:

- земельної ділянки ( кадастровий номер
370560014 ), загальною площею 0,0931 га,
для ведення садівництва, що
розташована на території Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, садове товариство
«Зоря» та належить ОСОБА_1 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку, серія ЯЕ № 597651,
виданого 16 серпня 2007 року
Вишгородським районним відділом
земельних ресурсів на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 20 грудня 2006 року за № 17185,
зареєстрованої в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 46;

- садового будинку, загальною площею 216,1
кв.м., що знаходиться за адресою на
території Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, садове товариство «Зоря», що
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу садового будинку,
посвідченого приватним нотаріусом
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_4., 20 грудня
2006 року за реєстровим №7181,
зареєстрованого Вишгородським бюро
технічної інвентаризації.

Свої вимоги мотивувало тим, що
відповідачі не виконали взяті на себе
зобов'язання щодо повного погашення
всієї суми заборгованості за кредитним
договором, чим порушили умови
правочину щодо строків погашення
кредиту, а також сплати відсотків, що
призвело до утворення зазначеної
заборгованості на 14 червня 2011 року.

Заочним рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 14
грудня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1 639 534,50 грн.

У рахунок погашення заборгованості у
сумі 1 639 534,50 грн. за кредитним договором
№014/0983/81/62248 від 11.10.2007 року, що був
укладений між банком та ОСОБА_3,
звернуто стягнення на нерухоме майно
шляхом реалізації з публічних торгів,
визначивши початкову ціну відповідно
до положень Закону України «Про
виконавче провадження»:

- земельної ділянки ( кадастровий номер
370560014 ), загальною площею 0,0931 га,
для ведення садівництва, що
розташована на території Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, садове товариство
«Зоря» та належить ОСОБА_1 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку, серія ЯЕ № 597651,
виданого 16 серпня 2007 року
Вишгородським районним відділом
земельних ресурсів на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 20 грудня 2006 року за №17185,
зареєстрованої в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №46;

- садового будинку, загальною площею 216,1
кв.м., що знаходиться за адресою на
території Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, садове товариство «Зоря», що
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу садового будинку,
посвідченого приватним нотаріусом
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_4., 20 грудня
2006 року за реєстровим №7181,
зареєстрованого Вишгородським бюро
технічної інвентаризації.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
судовий збір у розмірі 2 823 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення
зазначено, що відповідачі не виконали
належним чином взятих на себе
зобов'язань за правочинами, укладеними
з банком, а тому ОСОБА_3 повинен
повернути заборгованість за кредитом,
заборгованість по відсотках, пеню по
тілу кредиту та пеню за прострочення
відсотків.

У рахунок погашення заборгованості
необхідно також звернути стягнення на
земельну ділянку та садовий будинок, що
належить ОСОБА_1.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення та
неправильне застосування
матеріального і процесуального права
при його ухваленні.

Просить заочне рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 14
грудня 2012 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким частково
задовольнити позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», а саме:
стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором в законному та
обґрунтованому розмірі, а в решті
позовних вимог відмовити.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
11 жовтня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк «Аваль», правонаступником якого є
позивач по справі, та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №014/0983/81/62248 ( а.с.
11-16 ).

За умовами п. 1.1. вказаного правочину,
кредитор надає позичальнику кредит у
вигляді невідновлюваної кредитної
лінії лімітом 1 010 000 грн., а позичальник
зобов'язується належним чином
використати та повернути кредитору
суму отриманого кредиту, а також
сплатити проценти за користування
кредитом, комісії згідно умов договору
та тарифів кредитора, виконати всі інші
зобов'язання в порядку та строки,
визначені договором.

Пунктом 1.2. кредитного договору
передбачено, що кредит надається на
строк по 11 жовтня 2017 року ( там же ).

При цьому, за користування кредитом
позичальник зобов'язаний сплачувати
кредитору плату у вигляді процентів за
процентною ставкою 12,5% річних ( п. 1.4
договору ).

У забезпечення виконання грошових
зобов'язань позичальника за даним
кредитним договором, цього ж дня, між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк «Аваль»,
правонаступником якого є позивач по
справі, та ОСОБА_1 було укладено
відповідний договір іпотеки ( а.с. 27-32 ).

Предмет іпотеки визначений в п. 1.2.
договору іпотеки та складається з
належного іпотекодавцю нерухомого
майна, а саме:

- земельної ділянки ( кадастровий номер
370560014 ), загальною площею 0,0931 га,
для ведення садівництва, що
розташована на території Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, садове товариство
«Зоря» та належить ОСОБА_1 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку, серія ЯЕ №597651,
виданого 16 серпня 2007 року
Вишгородським районним відділом
земельних ресурсів на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 20 грудня 2006 року за №17185,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №46;

- садового будинку, загальною площею 216,1
кв.м., що знаходиться на території
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, садове товариство «Зоря»,
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу садового будинку,
посвідченого приватним нотаріусом
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_4., 20 грудня
2006 року за реєстровим №7181,
зареєстрованого Вишгородським бюро
технічної інвентаризації ( там же ).

Відповідно до умов даного договору,
іпотекодержатель набуває права
звернути стягнення на предмет іпотеки
та задовольнити всю суму зобов'язання
на момент звернення стягнення, у тому
числі суму заборгованості за кредитом
та відсотками, штрафними санкціями,
комісійною винагородою незалежно від
настання строку виконання боргового
зобов'язання, який зазначено у
кредитному договорі, у наступних
випадках:

- якщо у момент настання строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором вони не будуть виконані, а
саме: при повному або частковому
неповерненні у встановлений кредитним
договором строк суми кредиту; або при
несплаті або частковій несплаті у
встановлені кредитним договором сум
процентів, комісійної винагороди, сум
неустойки ( пені, штрафних санкцій ).

Іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання зобов'язання за
кредитним договором, забезпеченого
цією іпотекою, а якщо його вимога не
буде задоволена, - звернути стягнення
на предмет іпотеки:

Свої зобов'язання банк виконав у
повному обсязі.

Проте, відповідач ОСОБА_3 умов
кредитного договору не виконав,
унаслідок чого в останнього виникла
заборгованість за правочином.

Станом на 14 червня 2011 року
заборгованість за кредитом становить 1
041 125,41 грн., прострочена заборгованість
за кредитом - 69 182,36 грн.; заборгованість
за відсотками - 223 853,86 грн. ( а.с. 8-10 ).

Розмір пені по кредиту, із врахуванням
положень ч. 2 ст. 268 ЦК України, згідно
якої строк позовної давності
застосовується в один рік, строку
подачі заяви та моменту нарахування її
роміру, тобто з 16 січня 2011 року по 14
червня 2011 року, заяви ОСОБА_1 про
застосування строку позовної давності,
суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне визначити в 24 787,20 ( 7 649,00 + 7 603,00
+ 9 186,00 + 9 633,00 + 10 031,00 ) грн.

За цей же період, розмір пені по
відсоткам, виходячи із тих же
критеріїв, складатиме 43 142,40 ( 28 065, 52 + 26
896,93 + 31 326,17 + 31 973,60 + 32 458,80 ) грн.

Таким чином, загальна сума пені
становитиме 67 929,60 ( 24 787,29 + 43 142,40 ) грн., а
загальна заборгованість за кредитним
договором - 360 965,82 ( 1 041 125,41 + 69 182,36 + 223 853,86
+ 67 929,60 ) грн.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст.ст. 526, 530, 589, 590, 629, 1049, 1054, 1056-1
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215, ЦПК
України, ухвалив законне і
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог, за винятком визначення
початкової ціни предмета іпотеки,
розміру заборгованості за кредитним
договором, зокрема, пені та стягнення
судового збору.

А тому, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення в зазначеній
частині, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, зокрема, 253-255, 256, 257, 267 ЦК
України, ст.ст. 57, 60, 213, 214 ЦПК України, на
думку апеляційного суду, не знайшли
свого підтвердження при розгляді цієї
частини справи у суді другої інстанції
і, навпаки - спростовуються матеріалами
справи.

Інші доводи апеляції, зокрема, про
захворювання ОСОБА_1, розгляд справи
без її участі та представника,
неповідомлення кредитором щодо
невиконання боржником своїх
зобов'язань, безпідставність стягнення
пені, невизначеність періоду
заборгованості, формули нарахування
відсотків та штрафних санкцій, на
переконання апеляційного суду, не
спростовують висновок суду першої
інстанції про обґрунтованість
заявлених позовних вимог у названій
частині та не є підставою, у силу
зазначеного, для задоволення
апеляційних вимог.

Тим паче, зазначені в апеляції доводи
спростовуються умовами правочинів ( ас.
11-16, 27-32 ), додатками до них ( а.с. 17-20 ),
наявними у справі розрахунками
заборгованості ( а.с. 8-10, 21-26 ),
листом-попередженням від 29 вересня 2008
року на адресу ОСОБА_1 про наявну
заборгованість у розмірі 1 081 093,25 грн. за
кредитним договором, необхідність її
погашення, можливе звернення на
предмет іпотеки та добровільне
звільнення об'єктів нерухомості ( а.с.
43-44 ).

Дотримання строків позовної давності
щодо вимог позивача про стягнення
заборгованості за кредитом
підтверджується проведенням 30 квітня
2009 року погодженої сторонами
реструктуризації, внаслідок якої
капіталізувалась сума прострочених
відсотків в розмірі 31 125,41 грн. ( а.с. 8 ).

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення у зазначеній частині, ухвалене
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, не може бути
скасоване у відповідності до положень
ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК
України, порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого судом не
виявлено в названій частині.

Висновок суду апеляційної інстанції,
при цьому, про невірне визначення
початкової ціни предмета іпотеки,
розміру заборгованості за кредитним
договором, зокрема, пені та стягнення
судового збору на переконання
апеляційного суду, грунтується
наступним.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Згідно договору іпотеки вартість
предмета іпотеки, зокрема, садового
будинку та земельної ділянки,
відповідно, становить 679 250 грн. та 319 236
грн. ( а.с. 27-32 ).

Визначена вартість предмета іпотеки за
правочином, на переконання
апеляційного суду, значно
відрізняється від дійсної вартості на
момент розгляду справи в суді, тим паче
вона буде різнитись на період
виконання рішення суду і згоди між
іпотекодавцями і іпотекодержателем, як
того вимагається положеннями закону, з
цього приводу, не досягнуто.

А тому, згідно положень п. 42 постанови
№5 Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року, початкова ціна предмета
іпотеки може встановлюватись на рівні,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
незалежним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Суд першої інстанції, при ухваленні
рішення в частині визначення
початкової ціни предмету іпотеки,
викладеного та положень чинного
законодавства у цій частині вирішення
спору не врахував, неповно з'ясував
зазначені обставини справи, що, у свою
чергу, призвело до невірного
визначення початкової ціни предмету
іпотеки, що потребує зміни рішення у
цій частині.

Окрім цього, при визначенні розміру
пені, суд першої інстанції не врахував
положень ст. 268 ЦК України і визначив її
за більший термін, ніж визначено
законом.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне змінити визначений
розмір пені та визначити її за період
часу з 16 січня 2011 року по 14 червня 2011
року в зазначеному вище розмірі у
відповідності до положень ст. 268 ЦК
України, ст. 309 ЦПК України.

Однак, рішення суду в частині стягнення
судового збору, на переконання
апеляційного суду, підлягає скасуванню
з ухваленням нового, виходячи із
наступного.

У відповідності до положень ст. 541 ЦК
України, солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема, у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Такий обов'язок відповідачів за
правовідносинами, що склалися між
сторонами, ні законом, ні договором, не
передбачений.

В зв'язку із цим, на підставі ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК
України, розподіл судових витрат має
бути проведений в дольовому порядку,
зокрема, на відповідачів необхідно
покласти обов'язок повернення судового
збору у рівних долях - по 1 411,50 ( 2 823 : 2 )
грн., з кожного.

Відповідно, суд апеляційної інстанції
прийшов до переконання про часткову
обґрунтованість заявлених апеляційних
вимог, які знайшли своє підтвердження
під час розгляду справи судом другої
інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Заочне рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 14 грудня 2012 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, в частині визначення
розміру заборгованості за кредитним
договором, початкової ціни предмета
іпотеки, змінити та викласти в іншій
редакції, а про стягнення судового
збору - скасувати і ухвалити у цій
частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 360 965,82 грн.

У рахунок погашення заборгованості у
сумі 360 965,82 грн., що складається із
заборгованості за кредитом у розмірі 1
041 125,41 грн., простроченої
заборгованості за кредитом - 69 182,36 грн.,
заборгованості за відсотками - 223 853,86
грн., пені - 67 929,60 грн., за кредитним
договором №014/0983/81/62248 від 11.10.2007 року, що
був укладений між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_3, звернути
стягнення на нерухоме майно - земельну
ділянку ( кадастровий номер
370560014 ), загальною площею 0,0931 га,
для ведення садівництва, що
розташована на території Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, садове товариство
«Зоря» та належить ОСОБА_1 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку, серія ЯЕ №597651,
виданого 16 серпня 2007 року
Вишгородським районним відділом
земельних ресурсів на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 20 грудня 2006 року за №17185,
зареєстрованої в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №46, садовий
будинок, загальною площею 216,1 кв.м., що
знаходиться на території
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, садове товариство «Зоря», що
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу садового будинку,
посвідченого приватним нотаріусом
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_4., 20 грудня
2006 року за реєстровим №7181,
зареєстрованого Вишгородським бюро
технічної інвентаризації, шляхом
реалізації з публічних торгів.

Початкову ціну предмета іпотеки
встановити на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у
розмірі по 1 411,50 грн., з кожного.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба