Справа № 2-160/12
Провадження по справі № 2-др/367/4/14
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2014 року Ірпінський
міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко
О.В.

при секретарі
Жебровській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за заявою ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виділення в натурі частки з майна, що є
у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із
вищезазначеною заявою, посилаючись на
те, що ухвалою Ірпінського міського
суду Київської області від 25 грудня 2013
року було ухвалено мирову угоду по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виділення в натурі частки з майна, що є
у спільній частковій власності.
Укладена між сторонами та затверджена
судом мирова угоду ґрунтується та
затверджена на підставі варіанту № 3
запропонованого висновком експертів
за результатами проведеної
комплексної судової
будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи за №
2980/13-41/2981/13-43 від 04 грудня 2013 року.

Заявниця вказує, що відповідно цієї
мирової угоди та варіанту № 3
зазначеного експертного висновку,
співвласнику 1/2 частини будинку ОСОБА_1
виділено у власність наступні
приміщення в будинку АДРЕСА_1 в м.
Ірпені Київської області: кухня -1-1,
санвузол 1-2, ванна 1-3, житлова - 1-4,
житлова 1-8, коридор 1-9, котельня - кухня -
1-10, коридор 1-11, погріб, сходи металеві,
ганок з козирком, що складає
арифметичну частку по відношенню до
будинку в одиницях по площі 63/100
частини, а також господарські будівлі
та споруди : гараж "З", ворота № 2,
огорожа № 3, ? частина огорожі № 6,
колодязі №№ 8,9,10,11. Іншому співвласнику
1/2 частини будинку ОСОБА_2 виділено у
власність наступні приміщенні в
будинку АДРЕСА_1 в м. Ірпінь Київської
області : передпокій 1-5, житлова 1-6,
житлова 1-7, що складає арифметичну
частку по відношенню до будинку в
одиницях по площі 37/100 частини, а також
господарські будівлі та споруди : літня
кухня "Б", літня кухня "В", сарай "Д",
убиральня "Е", навіс "Ж", вимощення,
ворота № 1, огорожа № 4, огорожа № 5, ?
частина огорожі № 6, колодязь № 7.

Заявниця вказує, що як в тексті мирової
угоди, так і в ухвалі суду про
затвердження цієї мирової угоди, як
сторонами так і судом не було
зазначену, яку арифметичну частку
становлять приміщення будинку, що
перейшли в окреме користування та
власність кожної сторони по відношенню
до будинку по площі. Тобто, в мировій
угоді та ухвалі суду відсутня
інформація щодо часток кожної сторони
у праві власності на будинок після
прийняття та затвердження вказаної
мирової угоди сторонами та судом. В
даному випадку мова не йде про зміну чи
перегляд умов або тексту мирової угоди,
мова йде лише про необхідність
визначення, встановлення та фіксування
судовим рішенням факту про те, що
відповідно змісту мирової угоди кожна
із сторін по цій угоді отримала у
власність відповідну частку площі на
цей будинок, а саме згідно висновку
експертизи (варіант № 3) позивач по
справі ОСОБА_1 отримала у власність
приміщення будинку, які становлять 63/100
частини цього будинку, а відповідач
ОСОБА_2 отримала у власність приміщення
будинку, що становить 37/100 частин
будинку.

Вказує, що така інформація та такі дані
необхідні в право установчих
документах про право власності для
державної реєстрації прав на нерухоме
майно відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
за № 868..

В зв'язку із викладеними обставинами
заявниця просила ухвалити додаткове
рішення суду по цивільній справі №
2-160/12, яким ухвалити, що частка ОСОБА_1 у
праві власності на будинок АДРЕСА_1 в м.
Ірпені Київської області відповідно
мирової угоди від 25 грудня 2013 року
становить 63/100 частини будинку; частка
ОСОБА_2 у праві власності на будинок
АДРЕСА_1 в м. Ірпені Київської області
відповідно мирової угоди від 25 грудня
2013 року становить 37/100 частин.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_3 заяву підтримав,
підтвердив обставини, викладені в
заяві, також пояснив, що офіційної
відмови органу державної реєстрації у
реєстрації права власності позивачки
по мировій угоді від 25.12.2013 року немає.
Просив заяву задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні із заявою про
ухвалення додаткового рішення не
погодився, вважав, що частки, які
запропоновані позивачем у даній заяві,
не відповідають часткам у праві
власності на будинок, просив у
задоволенні заяви відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
вважає, що заява ОСОБА_5 про ухвалення
додаткового рішення по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення
в натурі частки з майна, що є у спільній
частковій власності задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 25 грудня 2013 року
визнано між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мирову
угоду по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виділення в натурі частки з
майна, що у спільній частковій
власності. Згідно мирової угоди та
ухвали суду сторони визнають поділ
житлового будинку за адресою по
АДРЕСА_1 в м. Ірпені Київської області
на окремі ізольовані квартири № 1 та № 2
відповідно до схеми розподілу
житлового будинку під літ "А" між
співвласниками до варіанту № 3 (додаток
№ 4 до висновку експертів за
результатами проведення комплексної
судової будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи КНДІСЕ).

Заявниця в заяві про ухвалення
додаткового рішення посилається на той
факт, що в мировій угоді та в ухвалі
суду відсутня інформація щодо часток
кожної сторони у праві власності на
будинок після прийняття та
затвердження вказаної мирової угоди
сторонами та судом та така інформація
необхідна в право установчих
документах про право власності для
державної реєстрації прав на нерухоме
майно відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868.

У відповідності до ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення, не
ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши
питання про право, не зазначив точної
суми грошових коштів, які підлягають
стягненню, майно, яке підлягає
передачі, або які дії треба виконати; 3)
суд не допустив негайного виконання
рішення у випадках, встановлених
статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не
вирішено питання про судові витрати.

Позивачка, звертаючись до суду із даним
позовом, просила виділити в натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності сторін в
будинковолодінні АДРЕСА_1 в м. Ірпені та
розділити земельну ділянку для
обслуговування жилого будинку та
господарських будівель і споруд,
розташовану в АДРЕСА_1 Київської
області відповідно до наданої схеми, у
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, залишивши
по 5 соток. В позовній заяві позивачка
зазначила, що вона та ОСОБА_2 є
співвласниками будинку АДРЕСА_1 в м.
Ірпені Київської області та кожній із
них належить по 1/2 частині будинку, що
підтверджується Свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 16 липня 2004
року, відповідно до якого спадкоємцем
майна громадянина ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року є його дочка ОСОБА_2 на
1/2 частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель та згідно витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданого Ірпінським бюро
технічної інвентаризації 07.08.2004 року за
ОСОБА_2 зареєстровано право власності
на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 в м.
Ірпені Київської області, а також
Свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 16 липня 2004 року, відповідно
до якого спадкоємцем майна громадянина
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року є
його дочка ОСОБА_1 на 1/2 частину
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель та згідно
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, виданого Ірпінським
бюро технічної інвентаризації 07.08.2004
року за ОСОБА_1 зареєстровано право
власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1
в м. Ірпені Київської області.

Таким чином частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в
праві власності на будинок АДРЕСА_1 в м.
Ірпені Київської області на час
звернення позивачки до суду із даним
позовом вже були визначені та
становлять по 1/2 частині за кожною.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом.

Разом із цим після проведення
відповідно до ухвали Ірпінського
міського суду Київської області від
23.05.2012 року судової
будівельно-технічної експертизи
позивачкою не були уточнені позовні
вимоги та за спільною заявою сторін 25
грудня 2013 року ухвалою Ірпінського
міського суду Київської області між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнано мирову
угоду, якою були вирішені позовні
вимоги позивачки відповідно до поданої
неї позовної заяви в межах заявлених
позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що відсутні підстави для ухвалення
додаткового рішення по даній справі і
заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 220 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виділення в натурі частки з
майна, що є у спільній частковій
власності залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Київської області
через Ірпінський міський суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу суду було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Пархоменко