інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/1058/14 Суддя-доповідач -
Семеній Лідія. Іванівна. Категорія - 53
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю., Білецького О.
М.,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 29 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного вищого навчального закладу
«Українська академія банківської
справи Національного банку України»

про покладення зобов'язань укласти
контракт та стягнення сум невиплаченої
заробітної плати при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 29 квітня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість ухваленого рішення,
просить його скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що відповідачем безпідставно
обмежені права позивачки по контракту
строком його дії. Вважає, що суд
безпідставно відмовив у задоволенні
вимог про стягнення заробітної плати,
оскільки робота, яку вона виконала
понаднормово, була обумовлена
договором.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, яка
підтримала скаргу з мотивів в ній
наведених, представника відповідача
Гудкова Д.В., який заперечив проти її
задоволення, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині покладення зобов'язань
укласти контракт, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачка не мала
переважного права на укладення
контракту на наступний строк
відповідно до п.4.10 контракту, оскільки
для продовження з нею трудових
відносин на наступний строк за умовами
укладеного контракту, відповідач своєї
згоди не надав, про що її повідомив
13.06.2013 року, Крім того, на момент
проведення нового конкурсу, строк дії
контракту минув, а тому умови,
визначені в ньому, вже не діяли.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Так, судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що з 01.09.2005 року ОСОБА_3
перебувала в трудових відносинах з
відповідачем, обіймаючи посаду
доцента кафедри бухгалтерського
обліку і аудиту в Державному вищому
навчальному закладі «Українська
академія банківської справи
Національного банку України» (а.с. 11-19).

18.06.2012 року між сторонами укладений
черговий контракт на термін з 01.09.2012
року по 31.08.2013 року (а.с. 4-8).

Пунктом 4.10 цього контракту, на який
посилається позивачка в своєму позові,
передбачено обов'язок Академії
звільняти науково-педагогічного
працівника по закінченню строку дії
контракту, достроково на його вимогу, а
також у випадку порушень законодавства
та умов контракту, в тому числі
закладом освіти. Укладати контракти на
наступний строк за згодою сторін, на що
працюючий працівник має переважне
право.

13.06.2013 року відповідач попередив
позивачку про наступне звільнення, так
як контракт на наступний період з
01.09.2013 року з нею укладатися не буде
(а.с.36).

Наказом №281-К від 30.08.2013 року позивачка
була звільнена із займаної посади з
31.08.2013 року у зв'язку із закінченням
строку трудового договору (контракту)
за п.2 ст.36 КЗпП України (а.с. 29-30).

16.10.2013 року вона звернулася до голови
вченої ради ДВНЗ «Українська академія
банківської справи Національного
банку України» з заявою про надання
дозволу прийняти участь у конкурсі на
заміщення вакантної посади доцента
кафедри бухгалтерського обліку і
аудиту (а.с.69).

За результатами голосування Вченої
ради 30.10.2013 року ОСОБА_3 не набрала
відповідної кількості голосів, в
зв'язку з чим не була рекомендована на
дану посаду (а.с.78-82).

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України
особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

В п. 10 Положення про обрання та
прийняття на роботу
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів третього і
четвертого рівнів акредитації,
затвердженого наказом Міністерства
освіти і науки України від 24.12.2002 р. №744,
зазначено, що відповідно до чинного
законодавства при прийнятті на роботу
науково-педагогічних працівників може
укладатися безстроковий, строковий
трудовий договір, у тому числі
контракт. Термін строкового трудового
договору встановлюється за
погодженням сторін. Вносити пропозиції
щодо терміну трудового договору має
право кожна із сторін.

Таким чином, після закінчення терміну
дії контракту він має бути або
розірваний, або подовжений. Підстави
для розірвання або подовження
контракту мають бути визначені у
самому контракті. Останній день роботи
за контрактом є днем закінчення його
терміну.

Підпунктом 5.2 п.5 передбачена як
підстава для розірвання (припинення)
контракту закінчення строку його дії,
при цьому, працівник звільняється без
попереднього письмового попередження
за п.2 ст. 36 КЗпП України у випадку не
досягнення домовленості з ректором про
продовження трудових відносин на новий
строк.

Відповідач про свою відмову
продовжувати трудові правовідносини з
позивачкою попередив останню 13.06.2013
року.

За таких обставин посилання заявниці
на обов'язок відповідача укласти з нею
контракт на наступний строк, на що вона
має переважне право відповідно до
п.п.4.10 п.4 контракту та який
відповідачем не дотримано, тобто
порушено її трудові права, є
безпідставним, оскільки зазначений
обов'язок виникає у відповідача у
випадку згоди обох сторін продовжувати
трудові правовідносини, тобто як
позивачки, так і навчального закладу.
Такої згоди досягнуто не було.

З цих підстав також є безпідставними
доводи позивачки з приводу її
переважного права, як при оголошенні
конкурсу на заміщення вакантної
посади, так і при його проведенні,
оскільки дія контракту вже була
припинена і заявниця брала участь у
конкурсі на рівних з іншими учасниками
конкурсу умовах.

Погоджується також колегія суддів і з
висновком місцевого суду про
відсутність порушень трудового
законодавства при нарахуванні
заробітної плати та здійсненні всіх
належних виплат при звільненні ОСОБА_3

Як вбачається з індивідуального плану
роботи позивачки, тривалість робочого
часу на 2012 - 2013 навчальний рік складала
1548 годин, що відповідно на тиждень - 36
год., а на один робочий день - 7 год. 20 хв.
Її навчальна навантаженість становила
791 год. на рік, тобто в межах
максимальної, що становила 900 год. на
рік, та включала лекції, в т.ч. і з
навчального предмету «Статистичний
облік», консультації до екзаменів,
контрольні роботи, лабораторні та
практичні заняття, заліки, екзамени та
ін. На виконання нею інших обов'язків,
зокрема методичних - заплановано 252
год., наукових - 410 год., організаційних -
95 год. За звітом про виконання цього
плану вона недовиконала на 18 год.
навчальної роботи, а методичну, наукову
та організаційну роботу фактично
виконала на 586 год. більше від
запланованого (а.с.38).

Доказів на підтвердження того, що в її
індивідуальний план вносилися зміни,
їй збільшувалися обсяги виконуваних
робіт, укладалися додаткові угоди щодо
виконання нею окремих завдань,
залучалася до надурочних робіт,
матеріали справи не містять.

Відповідно до розкладу екзаменаційної
сесії для студентів 2 курсу заочної
форми навчання на період з 10 по 23 червня
2013 року позивачкою були прочитані 11 та
19 червня 2013 року лекції з навчального
предмету «Статистичний облік»
тривалістю по 4 академічних години, а
всього 8 год. і цей факт не
заперечується сторонами.

З табелів обліку робочого часу з серпня
2012 року по серпень 2013 року, тривалість
робочого дня ОСОБА_3 складає 7 год. 20 хв.,
що не перевищує обсяг денної норми
робочого часу, а відтак позивачка
виконувала роботу у межах робочого
часу (а.с.145-177).

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
оплату праці» оплата праці за
контрактом визначається за угодою
сторін на підставі чинного
законодавства, умов колективного
договору і пов'язана з виконанням умов
контракту.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року
встановлено, що згідно зі ст. 21 КЗпП
України, ст. 20 Закону України «Про
оплату праці» оплата праці за
контрактом визначається за угодою
сторін на підставі чинного
законодавства, колективного договору і
пов'язана з виконанням умов контракту.

Згідно з п.3.1 розділу 3 Колективного
договору між адміністрацією та
трудовим колективом Державного вищого
навчального закладу «Українська
академія банківської справи
Національного банку України» на 2011-2016
роки, схваленого конференцією
трудового колективу ДВНЗ «Українська
академія банківської справи
Національного банку України» 14.03.2011
року, протокол №1, оплата праці
працівників Академії здійснюється на
основі нормативно-правових актів
Національного банку України (а.с.89-98).

Відповідно до умов пп.3.1-3.4, 3.6, 3.7 п.3
контракту за виконання обов'язків,
передбачених цим контрактом, позивачці
виплачується заробітна плата з
урахуванням складових, перелічених в
законі «Про оплату праці». Розмір
заробітної плати визначається штатним
розписом, погодженим з Національним
банком України, виходячи з
встановленого фонду оплати праці, але
не може бути нижчим ніж мінімальна
заробітна плата, що встановлена
Верховною Радою України. За умови
виконання зобов'язань, зазначених в пп.
3.1-3.8 цього контракту, додатково
встановлюється, в межах фонду
заробітної плати, надбавка відповідно
до особистого внеску за високі творчі
та виробничі досягнення в праці.
Одноразові виплати за виконання
окремих завдань за додатковою угодою
до цього контракту. Здійснюються також
доплати за: завідування кафедрою, вчене
звання, науковий ступінь, почесне
звання, якщо діяльність за профілем
збігається з наданим почесним та
вченим званням у розмірах, визначених
відповідними нормативно-правовими
актами Національного банку України. До
щорічної відпустки виплачується
матеріальна допомога, розмір якої
визначається Положенням про оплату
праці працівників навчальних закладів
Національного банку України. Система
матеріального стимулювання
встановлена для всіх категорій
працівників закладу, повністю
поширюється на працівника ОСОБА_3 (а.с.5)

З п.3 Положення про оплату праці
працівників навчальних закладів
Національного банку України,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 12.04.2000 року №140, яким визначена
структура заробітної плати цих
працівників, вбачається, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена у
грошовому вигляді, яка за трудовим
договором виплачується працівникові
за виконану ним роботу.

Основна заробітна плата - це винагорода
за виконану роботу відповідно до
встановлених службових обов'язків,
норм праці та норм часу. Для
працівників навчальних закладів НБУ
вона встановлюється у вигляді
посадових окладів, ставок заробітної
плати (тарифних ставок).

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідність і за особливі умови праці.
Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством і
нормативними документами НБУ, премії
за виробничі результати згідно з
відповідним Положенням про
преміювання працівників навчальних
закладів НБУ.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати, до яких відносяться
винагороди за підсумками роботи за рік,
премії, компенсаційні виплати та інші
грошові і матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які проводяться
понад встановлені зазначеними актами
нормами, відповідно до рішень
Правління НБУ, за наказом Голови НБУ
або керівника навчального закладу НБУ
(а.с.99-112).

З витягу з штатного розпису Державного
вищого навчального закладу
«Українська академія банківської
справи Національного банку України»
станом на 01.01.2013 року вбачається, що
посадовий оклад доцента кафедри
бухгалтерського обліку і аудиту
становив 1960 грн., також передбачені: 30%
надбавка за високі творчі, виробничі
досягнення в праці або за професійну
майстерність у сумі 588 грн., доплати у
розмірі 11% за науковий ступінь у сумі 216
грн., 19% за вчене звання у сумі 372 грн., а
також передбачена 20% надбавка за
вислугу років у сумі 392 грн. Всього фонд
заробітної плати на місяць складав 3136
грн. (а.с.145).

З довідки про заробітну плату за
червень 2013 року вбачається, що за 19
відпрацьованих робочих днів позивачка
отримала заробітну плату за повний
місяць у сумі 11956 грн., що складається з
окладу в сумі 1960 грн., 30% надбавки за
високі творчі досягнення - 588 грн., 19%
надбавки за вчене звання - 372,40 грн., 11%
надбавки за науковий ступінь - 215 грн.60
коп., 20% надбавки за вислугу років - 392
грн., премії за травень - 3528 грн., премії
до Трійці - 4900 грн.

Впродовж навчального 2012-2013 року
щомісячно, окрім основної заробітної
плати, яка включає оклад у сумі 1960 грн.,
ОСОБА_3 отримувала й додаткову
заробітну плату, що включає надбавки,
доплати, премії, і цей факт не
заперечується сторонами (а.с. 41,122,138).

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
навчальна робота, а саме: читання 11 та 19
червня 2013 року лекцій з навчального
предмету «Статистичний облік», входила
до трудових обов'язків позивачки, була
проведена у межах робочого часу та
навчального навантаження, за що вона
отримала заробітну плату у повному
розмірі за червень 2013 року. Виконання
нею впродовж навчального року інших
обов'язків, зокрема методичних,
наукових та організаційних, було
здійснене також в межах робочого часу
та повністю оплачене відповідачем, а
тому заборгованість з заробітної плати
при звільненні позивачки була
відсутня.

Враховуючи, що вимоги про стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки належних позивачці до виплати
при звільненні сум, є похідним від
вимог про стягнення заборгованості з
заробітної плати, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у їх
задоволенні.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції безпідставно відмовив в
задоволенні вимог про стягнення
заробітної плати за понаднормово
виконану роботу, є безпідставними,
оскільки перевиконання позивачкою
окремих видів трудових обов'язків,
передбачених індивідуальним планом
роботи викладача, в межах робочого
часу, не призводить до збільшення її
заробітної плати.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 29 квітня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -