У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

16 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 20 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 30 вересня 1990 року по 16 грудня 2009
року перебував із ОСОБА_5 у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Після розірвання шлюбу діти залишились
проживати з ним. Рішенням
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 16
грудня 2009 року її зобов'язано
виплачувати аліменти на утримання
дітей у розмірі Ѕ частини з усіх видів
її заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку. Стягнення аліментів
розпочато 24 березня 2009 року. Проте, у
результаті сплати аліментів за період
з березня 2010 року по вересень 2012 року в
неповному обсязі утворилася
заборгованість у розмірі 8 772 грн.
Враховуючи вказане, позивач просив
стягнути з відповідачки неустойку за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 78 948 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 29
листопада 2013 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
неустойку за прострочення сплати
аліментів в розмірі 78948 грн. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 20 січня
2014 року, рішення суду першої інстанції
скасовано та у справі ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову було
відмовлено. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду і при їх
дослідженні та встановленні судом
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 20 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.П. Касьян О.В. Кафідова