Справа № 450/93/13
Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський
Провадження № 22-ц/783/2100/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
14 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

03 січня 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства „Страхова
компанія „Дніпроінмед", третя особа -
ОСОБА_4, у якому просила суд ухвалити
рішення, яким стягнути зі згаданого
відповідача на її користь 50 000 грн.
майнової шкоди та 2 500 грн. моральної
шкоди, а також 1 302 грн. 52 коп. судових
витрат.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що 22.07.2012 року з вини водія автомобіля
„МАN-19.414", державний номерний знак
НОМЕР_1, ОСОБА_4 мала місце
дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в
результаті якої було пошкоджено
належний позивачці автомобіль „Опель
Астра", державний номерний знак НОМЕР_2,
чим їй було спричинено матеріальні
збитки на загальну суму 73 032 грн. 52 коп.,
а також моральну шкоду, розмір якої
вона оцінює у 2 500 грн. Цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
„МАN-19.414", державний номерний знак
НОМЕР_1, ОСОБА_4 була застрахованою
відповідачем, однак останній, як
страховик, відмовляється відшкодувати
позивачці заподіяну їй в результаті
ДТП шкоду в межах ліміту
відповідальності (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено (а.с. 72-73) і позивачка
оскаржила це рішення в апеляційному
порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі,
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не дано належної
оцінки тому факту, що її представник
ОСОБА_5 (який і керував належним їй на
праві власності автомобілем „Опель
Астра", державний номерний знак НОМЕР_2,
на момент ДТП) на наступний день після
ДТП, а саме - 23.07.2012 року, звернувся до
відповідача з повідомленням про ДТП
встановленого зразка з відповідними
додатками, однак його неодноразові
звернення до відповідача у подальшому
про виплату страхового відшкодування
залишалися без уваги, в результаті чого
у грудні 2012 року вона самостійно
змушена була ініціювати проведення
експертного дослідження з метою
визначення розміру матеріального
збитку, який було спричинено їй в
результаті пошкодження в ДТП
автомобіля „Опель Астра" (на
проведення якого викликалися
представник відповідача і ОСОБА_4), та у
січні 2013 року звернутися до суду з
даним позовом до якого було долучено
весь пакет документів щодо визначення
розміру заподіяного матеріального
збитку.

Вважає, що при ухваленні судом
оскаржуваного рішення не було
враховано положення ст. 124 Конституції
України, яка передбачає, що юрисдикція
судів поширюється на всі
правовідносини, що виникли у державі, а
також те, що суди не вправі відмовляти у
вирішенні позовної заяви чи скарги
лише з тієї підстави, що її вимоги
можуть бути розглянуті в передбаченому
законом досудовому порядку (а.с. 76-79).

Сторони спору, будучи своєчасно
належним чином повідомленими про час і
місце апеляційного розгляду справи
(а.с. 90-93), в судове засідання не
з'явилися, явку своїх представників не
забезпечили і про причини такої неявки
суд не повідомили, що (у відповідності
до ч. 2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог
суд мотивував тим, що позивачка не
подала до суду доказів про її чи її
представника звернення до відповідача,
ПАТ „Страхова компанія „Дніпроінмед",
в межах одного року з дня ДТП, тобто - до
23.07.2013 року, з заявою про виплату
страхового відшкодування.

На думку колегії суддів, вище наведені
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Матеріалами справи стверджується
наступне.

Автомобіль „Опель Астра", державний
номерний знак НОМЕР_2, на праві
власності належить позивачці ОСОБА_3
(а.с. 4), яка 02.03.2011 року видала
довіреність на цей автомобіль (в т.ч. - і
з правом керування ним) на ім'я ОСОБА_5
(а.с. 5), який і керував цим автомобілем
на момент ДТП, яка мала місце 22.07.2012 року
і винним у якій постановою судді
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 30.08.2012 року
визнано ОСОБА_4, який керував
автомобілем „МАN-19.414", державний
номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 6).

Судом також встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 на час ДТП була застрахованою
ПАТ „Страхова компанія „Дніпроінмед",
що стверджується полісом № АВ/1022532
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (а.с. 7).

Пунктом 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на водія транспортного
засобу, причетного до ДТП, покладено
обов'язок невідкладно, але не пізніше
трьох робочих днів з дня настання ДТП,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір страхування
цивільно-правової відповідальності,
повідомлення про ДТП встановленого
МТСБУ зразка, а також відомості про
місцезнаходження свого транспортного
засобу та пошкодженого майна,
контактний телефон та свою адресу.

Як стверджується матеріалами справи,
вище зазначена вимога ОСОБА_5, водієм
пошкодженого в ДТП автомобіля „Опель
Астра" (належного на праві власності
позивачці ОСОБА_3), була виконаною і ПАТ
„Страхова компанія „Дніпроінмед"
зареєструвало 24.07.2012 року за № 2202/ГО
його повідомлення про ДТП
встановленого МТСБУ зразка (а.с. 36).

В цей же день, 24.07.2012 року, пошкоджений
автомобіль позивачки був оглянутий
представником ПАТ „Страхова компанія
„Дніпроінмед", що стверджується Актом
огляду колісного транспортного засобу
від 24.07.2012 року (а.с. 34) та визнається
відповідачем (а.с. 32).

Статтею 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» саме на страховика
покладається обов'язок протягом двох
робочих днів з дня отримання
повідомлення про настання події, що
містить ознаки страхового випадку,
розпочати її розслідування, у тому
числі здійснити запити щодо отримання
відомостей, необхідних для своєчасного
здійснення страхового відшкодування
(п. 34.1).

В той же час, будь-яких доказів про
зроблені запити щодо отримання
відомостей, необхідних для своєчасного
здійснення страхового відшкодування (в
т.ч. - і до позивача або водія автомобіля
„Опель Астра" ОСОБА_5), ПАТ „Страхова
компанія „Дніпроінмед" до суду подано
не було і такі у матеріалах справи
відсутні.

Про відсутність бажання у ПАТ
„Страхова компанія „Дніпроінмед"
виконати свої зобов'язання за полісом
№ АВ/1022532 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів свідчить також (зокрема) і
Заперечення на позов згаданого
відповідача, у яких він (як на одну з
причин невиплати страхового
відшкодування) покликається на те, що
водій забезпеченого транспортного
засобу ОСОБА_4 не повідомляв страховика
про настання страхового випадку (хоча
згадана обставина (у відповідності до
ст. 37 Закону) не може бути правовою
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування потерпілому).

Крім цього, незважаючи на те, що огляд
пошкодженого автомобіля позивачки
представником ПАТ „Страхова компанія
„Дніпроінмед" було проведено ще 24.07.2012
року (через два дні після ДТП), торги з
метою визначення вартості автомобіля
після ДТП відповідачем проведено лише
14-16.11.2012 року (а.с. 35) - через майже 5 (п'ять)
місяців після огляду.

Як вбачається зі змісту Заперечень на
позов від 12.06.2013 року (у яких міститься
посилання лише на Висновок експертного
дослідження про вартість
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу № С-00524, складений на замовлення
водія автомобіля „Опель Астра" ОСОБА_5),
ПАТ „Страхова компанія „Дніпроінмед"
жодних дій (крім проведення вище
згаданих торгів від 14-16.11.2012 року) для
визначення розміру збитків, заподіяних
власнику автомобіля „Опель Астра",
протягом маже 11 місяців після огляду
згаданого автомобіля так і не вчинила,
оскільки будь-яких доказів про це до
суду подано так і не було (а.с. 31-33).

З урахуванням вище наведених обставин
по справі колегія суддів визнає
переконливими доводи апелянта про те,
що саме поведінка страховика, пов'язана
з ухиленням від виконання ним
зобов'язань перед потерпілою в ДТП
стороною, змусила потерпілу сторону у
грудні 2012 року самостійно обрати
експерта для визначення розміру шкоди,
який і склав 10.12.2012 року вище згаданий
Висновок експертного дослідження про
вартість матеріального збитку,
завданого власнику колісного
транспортного засобу № С-00524 (а.с. 8-15),
після чого 03.01.2013 року (задовго до
закінчення річного строку,
встановленого п. 37.1.4 ст. 37 Закону)
позивачка і звернулася до суду з даним
позовом про стягнення страхового
відшкодування зі страховика в
примусовому порядку. Відтак, згаданий
річний строк нею пропущений не був,
оскільки відповідно до резолютивної
частини рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2002 року по справі №
15-рп/2002, право особи (громадянина
України, юридичної особи тощо) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Таким чином, звернення особи за
захистом порушеного права
безпосередньо до суду не може бути
обмежене дотриманням будь-яких
попередніх формальностей.

З урахуванням вище наведених обставин
по справі, колегія суддів вважає, що
позивачка вправі була пред'явити
страховику вимогу про виплату
страхового відшкодування шляхом
подання даної позовної заяви до суду - в
межах строку, передбаченого п. 37.1.4 ст. 37
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», оскільки
страховик у судовому засіданні має
можливість заперечувати проти вимог
потерпілої в ДТП сторони (позивачки), що
відповідає положенням статті 124
Конституції України, а також п. 36.1
згаданого Закону, яким передбачено, що
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
може прийматися, як у зв'язку з
визнанням майнових вимог заявника, так
і на підставі рішення суду - у разі якщо
спір про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
розглядався в судовому порядку.

Як вбачається з Заперечення на позов,
відповідач (ПАТ „Страхова компанія
„Дніпроінмед") визнає позовні вимоги в
частині відшкодування матеріального
збитку у розмірі 32 455 грн. 12 коп.,
наводячи при цьому відповідні
розрахунки (а.с. 31-33), які в доводах
апеляційної скарги не спростовуються,
а відтак колегія суддів приходить до
висновку про те, що до стягнення з
відповідача на користь позивача на
відшкодування майнової шкоди підлягає
страхове відшкодування у розмірі саме
32 455 грн. 12 коп.

Види судових витрат визначені у ст. 79
ЦПК України. При цьому вартість
проведення експертного дослідження на
предмет визначення вартості
матеріального збитку заподіяного в
результаті ДТП, а також витрати на
телеграми-повідомлення сторін спору і
третіх осіб про проведення цього
експертного дослідження, не
відносяться до судових витрат, а є
матеріальними збитками, які понесла
сторона спору.

Як зазначалося вище, відповідачем не
було подано до суду жодних доказів про
вчинення ним будь-яких дій з метою
визначення розміру збитків, які були
заподіяні позивачці в результаті ДТП,
обов'язок проведення яких ст. 34 Закону
покладено саме на страховика.

При цьому у своїх Запереченнях на позов
відповідач для визначення суми
страхового відшкодування, яка підлягає
до виплати позивачці, використав
матеріали експертного дослідження про
вартість матеріального збитку
проведеного на замовлення саме
позивачки і за її кошти (що
стверджується квитанцією на суму 700
грн. до прибуткового касового ордеру №
94 - а.с. 12), а відтак ці 700 грн., так само, як
і 77 грн. 52 коп. витрат на
телеграми-повідомлення про проведення
експертного дослідження, надіслані на
адресу відповідача і третьої особи (а.с.
13-15), підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивачки у
повному обсязі, оскільки згадані
витрати також відносяться до
матеріальних збитків.

Відтак до стягнення з відповідача на
користь позивачки підлягає 33 232 грн. 64
коп. (32 455 грн. 12 коп. + 700 грн. + 77 грн. 52
коп.).

Позивач стягнення моральної шкоди з
відповідача обгрунтовує посиланням на
пункт 22.3 ст. 22 та пункт 9.3 ст. 9 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

В той же час, станом на час звернення з
даним позовом до суду (і станом на даний
час) згаданий Закон є чинним у редакції
Закону № 5090-УІ (5090-17) від 05.07.2012 року, яка
не містить вище згаданих пунктів 22.3 ст.
22 і 9.3 ст. 9 та передбачає відшкодування
моральної шкоди лише за шкоду,
заподіяну здоров'ю потерпілого (ст. 26-1),
а відтак позовна вимога про
відшкодування моральної шкоди до
задоволення не підлягає.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, а якщо позов задоволено
частково, то судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
а відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Позивачкою при подачі позову до суду
було сплачено 525 грн. судового збору
(а.с. 16а), а при подачі апеляційної
скарги - 262 грн. 50 коп. судового збору
(а.с. 75): разом - 787 грн. 50 коп.

Відтак, до стягнення з відповідача на
користь позивачки підлягає також і 498
грн. 49 коп. судових витрат - пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 3,
314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково
задовольнити.

Заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
14 січня 2014 року скасувати і ухвалити
нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія
„Дніпроінмед" на користь ОСОБА_3 33 232
грн. 64 коп. на відшкодування майнової
шкоди та 498 грн. 49 коп. судових витрат, а
всього - 33 731 грн. 13 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Суддя:

Судді: