________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа
Провадження № 2/520/547/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Малярчук О.М.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа без самостійних вимог - ОСОБА_5
про стягнення грошових коштів,

Встановив:

Позивачі звернулись до суду з
вимогами ухвалити рішення, яким
визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 16.08.2002 року
між ОСОБА_7 і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 недійсним,
та стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на їхню - позивачів -
користь 424 569 грн. В судовому засіданні
позивачі свої вимоги змінили і просили
суд ухвалити рішення про стягнення з
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в солідарному порядку
грошових коштів в сумі 424569 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 позов
визнала.

Відповідачка ОСОБА_4 до суду не
з»явилась, про час та місце слухання
справи сповіщена належним чином,
причини неявки суду не повідомила,
надала письмові заперечення на позов
ОСОБА_2.

Представник ОСОБА_5 позов ОСОБА_2 не
визнала.

Суд вислухав сторони, вивчив
матеріали справи і встановив наступне:

На підставі договору купівлі-продажу
від 16 серпня 2002 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2
набули права спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_1.
«Продавцем» квартири виступала ОСОБА_7,
якій квартира належала на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 10 червня
2002 року. Договір купівлі-продажу було
нотаріально посвідчено, внесено до
реєстру прав на нерухоме майно. Сторони
свої зобов»язання за договором
виконали і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заселились
до квартири.

Рішенням Апеляційного суду
Одеської області від 16 січня 2013 року
визнано незаконним розпорядження УЖКГ
Одеської міськради №1252 від 10 червня 2002
року про видачу ОСОБА_7 свідоцтва про
право власності на квартиру АДРЕСА_1;
визнано недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім»я
ОСОБА_7; визнано за ОСОБА_5 право
власності на 12 частину зазначеної
квартири; витребувано у ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 з чужого володіння квартиру
шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення; усунуті перешкоди ОСОБА_5 у
користуванні квартирою шляхом його
вселення в цю квартиру.

Позивачі стверджують, що ОСОБА_7 у 2002
році при укладанні договору
купівлі-продажу квартири діяла
недобросовісно і ввела їх (позивачів) в
оману, коли не повідомила про наявність
спору між нею і колишнім зятем ОСОБА_5
щодо відчужуваної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла - актовий
запис про смерть №8487 відділу РАГС
Жовтневого рай управління юстиції м.
Одеси від 28.09.2002 року. Спадкоємцями
першої черги до майна ОСОБА_7 були мати -
ОСОБА_9, чоловік - ОСОБА_10, дочка - ОСОБА_4,
дочка ОСОБА_3 (до нотаріальної контори
заяви про прийняття спадщини надали
ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_4). Свідоцтво про
право на спадщину за законом
спадкоємці не отримали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9, спадкова
справа до майна померлої не заводилась.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10 - актовий
запис про смерть №11159 від 19.12.2007 року,
вчинений Першим відділом РАЦС
Приморського рай управління юстиції м.
Одеси. До нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини надали дочка
ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4 Свідоцтво про
право на спадщину спадкоємці не
отримували.

Позивачі вважають, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3,
як спадкоємці до майна ОСОБА_7
зобов»язані повернути - сплатити їм
вартість квартири АДРЕСА_1, яка на
момент вирішення спору складає 424 569
грн.

На обґрунтування своїх вимог позивачі
посилались на такі докази: рішення
Київського райсуду м. Одеси від 13.07.2012
року по справі №2-121111 за позовом ОСОБА_5
про визнання розпорядження про видачу
свідоцтва про право власності
недійсним, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло,
визнання права власності,
витребування майна із чужого
незаконного володіння, усунення
перешкод у користуванні власністю,
відшкодування моральної шкоди; рішення
апеляційного суду Одеської області
від 16.01.2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5, Ухвалу ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
13.05.2013 року, договір купівлі-продажу
квартири від 16.08.2002 року, копії
спадкових справ до майна ОСОБА_7 і до
майна ОСОБА_10, звіт про незалежну
оцінку квартири АДРЕСА_1ОСОБА_4, не
визнаючи позов, у письмових
запереченнях посилалась на
необґрунтованість вимог: ОСОБА_2 не
надали письмових доказів про передачу
у 2002 році ОСОБА_7 424569 грн. за квартиру
АДРЕСА_1. Крім того, відповідачка
просила застосувати строки позовної
давності до вимог позивачів.

Представник ОСОБА_5, не погоджуючись з
позовом ОСОБА_2, вважає, що позивачі
неправомірно вимагають від ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 грошових коштів.

При наведених обставинах суд вважає
позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягаючим
задоволенню з таких підстав:

Ч.3 ст.61 ЦПК України визначає, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Одеської
області 16.01.2013 року встановлено, що під
час укладання договору купівлі-продажу
16.08.2002 року ОСОБА_7 діяла незаконно з
порушенням прав третьої особи -
колишнього зятя ОСОБА_5; визнано ОСОБА_2
добросовісними набувачами квартири.
Зазначеним судовим рішенням визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на житло на ім»я ОСОБА_7 від
10.06.2002 року. Тобто, на момент укладання
договору купівлі-продажу ОСОБА_7 не
була власником відчужуваної квартири.
Відповідно до вимог ч.2 ст.215 і ст.658 ЦК
України договір купівлі-продажу
квартири, укладений 16.08.2002 року між
ОСОБА_7 і ОСОБА_2 є нікчемним правочином.
Правові наслідки недійсності
правочину викладені у ст.216 ЦК України.
П.5 зазначеної статті передбачає, що
«вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред»явлена будь-якою
заінтересованою стороною». Згідно з
законом недійсний правочин не тягне за
собою юридичних наслідків, крім тих, що
пов»язані з його недійсністю. У даному
випадку рішенням суду у добросовісних
набувачів за договором купівлі-продажу
- ОСОБА_2 - витребувано квартиру,
отриману ними на виконання договору
купівлі-продажу від 16.08.2002 року. За
вказаним договором ОСОБА_2, як
«покупці» передали ОСОБА_7 грошові
кошти - вартість квартири. Відповідачі
по справі є спадкоємцями ОСОБА_7

Згідно з вимогами ст.1216, ст.1218 ЦК
України - спадкуванням є перехід прав
та обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК).

Договір купівлі-продажу, укладений
ОСОБА_7 і ОСОБА_2 є недійсним з 16.08.2002
року. У ОСОБА_2 витребувано квартиру з
підстав, визначених ст.388 ЦК України.
ОСОБА_4 і ОСОБА_3, як спадкоємці ОСОБА_7,
зобов»язані повернути ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі вартості спірної
квартири. На момент вирішення спору
вартість квартири АДРЕСА_1 складає 424569
грн.

Щодо строків позовної давності, то у
даному випадку позивачі про
нікчемність правочину довідались з
рішення суду від 16.01.2013 року і саме з
цього часу починається строк позовної
давності для захисту їхніх прав щодо
повернення грошових коштів, переданих
на виконання договору купівлі-продажу.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) і ОСОБА_4 (ІПН
НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) і
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) 424 569 грн. (чотириста
двадцять чотири тисячі п»ятсот
шістдесят дев»ять грн.).

Рішення може бути оскаржене до
Одеського апеляційного суду через
Київський райсуд м. Одеси протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя
Калашнікова О. І.