Провадження №2/592/288/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

при секретарі - Лесняк В.О.,

за участі позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Суми цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
треті особи - Друга Сумська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_6 про усунення спадкоємця
від права на спадкування за законом,
визнання права на спадкування за
законом,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із
вказаним позовом та свої уточнені
позовні вимоги мотивує тим, що вона є
рідною сестрою померлого ОСОБА_10, який
за життя був визнаний інвалідом першої
групи та таким, що потребував постійної
допомоги. На підставі рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 01.06.2005 року брат був визнаний
недієздатним, а позивачку було
призначено опікуном. Вказала, що вона
проживала разом зі своїм братом в його
квартирі, піклувалась, доглядала за
ним. Після смерті брата відкрилась
спадщина у виді однокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Проте, коли позивачка
звернулась у встановлений законом
термін до Другої Сумської державної
нотаріальної контори, їй повідомили, що
відповідач, який є спадкоємцем першої
черги також звернувся з заявою про
прийняття спадщини, а вона є
спадкоємицею другої черги. Вважає, що
відповідач, який більше ніж 10 років не
піклувався про свого батька, не
відвідував його, ухилявся від надання
йому допомоги, яку той потребував, не
приймав участі а ні при житті свого
батька, а ні при похованні, повинен бути
усунений від права на спадкування.
Просить суд усунути відповідача ОСОБА_3
від права на спадкування після смерті
його батька ОСОБА_10, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати її право на
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10

В судовому засіданні позивачка та
її представники позовні вимоги
підтримали, просили суд задовольнити
їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
у судовому засіданні вказані позовні
вимоги не визнали в повному обсязі,
просили в задоволенні позову
відмовити, заперечення проти позову
обґрунтовували тим, що позивачка не
зверталась до відповідача з приводу
того, що ОСОБА_10 необхідна матеріальна
допомога. Крім того, зазначили, що у
відповідача був відсутній умисел щодо
ненадання матеріальної допомоги. Так,
працювати він почав лише в 2006 році, в 2008
році він одружився і у нього народилась
дитина, і його дохід був і є єдиним на
утримання родини. Крім того, вказали, що
у відповідача з дитинства проблеми з
зором, у зв'язку з чим потребує
періодичного лікування. А тому, просили
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_6 в судовому
засіданні зазначила, що при вирішенні
позовних вимог покладається на розсуд
суду. Брат ОСОБА_10 дійсно потребував
допомоги. Йому була зроблена операція,
був інвалідом, але сам себе
обслуговував за виключенням
останнього часу, доглядали всі сестри і
брат. Так як вона працювала поряд з
місцем його проживання кожен день за
ним доглядала крім вихідних днів.
Оскільки з 2002 року була визнана
інвалідом другої групи, одночасно з
братом лягала до лікарні де там йому
допомагала. В 1997 році після її
звільнення з роботи всі домовились, що
почергово будуть доглядати брата. Так
продовжувалось з 1997 року по 2008 рік. У 2009
році їй зробили операцію, втратила
чоловіка. Місяців вісім не ходила до
брата, потім періодично відвідувала.
Відомо, що брат через суд за позовною
заявою ОСОБА_1 був визнаний
недієздатним, це зроблено для того щоб
отримувати гроші брата та раціонально
їх використовувати, оскільки до нього
ходили сусіди та забирали кошти. Ніхто
до ОСОБА_3 не звертався за допомогою.
Роман зустрічався з батьком, він був
зляканий в дитинстві приступом батька.

Третя особа - ОСОБА_5 в судовому
засіданні зазначив, що позовні вимоги
ОСОБА_1 повинні бути задоволені. За
братом ОСОБА_10 всі доглядали, але
більше ОСОБА_11. Він кожен тиждень
приїздив та привозив продукти.
Племінника бачив в чотири роки, ОСОБА_3
з батьком до смерті не спілкувався. Про
стан батька він його не повідомляв.

Третя особа - Представник третьої особи
- Другої Сумської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився про час і місце
розгляду повідомлений належним чином,
надав заяву згідно якої просив справу
слухати у його відсутність.

Третя особа - ОСОБА_9 до суду не
з'явилася, надала клопотання
розглядати справу без її участі, з
позовними вимогами ОСОБА_1 згодна та
просить їх задовольнити (а.с. 228).

Третя особа - ОСОБА_8 до суду не
з'явилася, надала клопотання
розглядати справу без її участі, з
позовними вимогами ОСОБА_1 згодна та
просить їх задовольнити (а.с. 229).

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, показання свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_13, дослідивши письмові
докази по справі, надані сторонами на
засадах змагальності і
диспозитивності, оглянувши оригінали
окремих документів та проаналізувавши
всі докази в їх сукупності, приходить
до висновку про те, що заявлений позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 є рідним
батьком відповідача та рідним братом
позивачки , що підтверджується копіями
свідоцтв про народження, копією
свідоцтва про розірвання шлюбу та
копією свідоцтва про одруження
позивачки (а.с. 9-13).

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що в
книзі актів реєстрації про смерть
зроблено запис № 3227, зареєстрований
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Сумського міського
управління юстиції (а.с. 18).

Після його смерті відкрилась спадщина
на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Спадкоємцем першої черги померлого
ОСОБА_10 є його сини - ОСОБА_3, який подав
у встановленому порядку заяву до
Другої Сумської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадку, 12.01.2013 року заведено спадкову
справу № 18/13 (а.с. 29, 30).

ОСОБА_1, як спадкоємиця другої черги
подала заяву до Другої Сумської
державної нотаріальної контори про
прийняття спадку (а.с. 36).

ОСОБА_10 перед смертю хворів, знаходився
у безпорадному стані зумовленому його
хворобою. Як вбачається з копії довідки
МСЕК № 004746 від 06.06.2001 року ОСОБА_10
встановлено 1 групу інвалідності і
зроблено висновок, що він потребує
постійного стороннього догляду (а.с. 17).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 01.06.2005 року ОСОБА_10
визнаний недієздатним (а.с. 15). Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 16 травня 2006 року позивача ОСОБА_1
призначено опікуном над ОСОБА_10 (а.с. 16).

Згідно довідки ПП «Рубін» позивачка
зареєстрована з 02.08.2006 року разом з
спадкодавцем в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.
19).

Позивачка ОСОБА_1 свої обов'язки
виконувала належним чином, піклувалась
про свого брата ОСОБА_10, здійснювала
постійний догляд за ним. Крім того,
похованням спадкодавця також
займалась позивачка.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 зазначила, що вона була
сусідкою ОСОБА_10, він мешкав в квартирі
АДРЕСА_1 , після отриманої травми він
став інвалідом, з часом стан його
погіршився і він взагалі не міг сам
себе обслуговувати і весь цей час за
ним доглядала ОСОБА_1 Спочатку жила
окремо наглядала, а потім почала жити
разом з померлим. Допомагали також і
інші сестри, але їх допомога була
періодична, а весь час за ним доглядала
саме ОСОБА_1, готувала, прибирала,
купала, ходила з ним на прогулянки,
оскільки самостійно він себе
обслуговувати не міг. У ОСОБА_10 були
дуже часті приступи, ОСОБА_1 була
вимушена звертатися за допомогою до
сусідів. ОСОБА_3 бачила у трьохрічному
віці.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 зазначила, що вона була
лікуючим лікарем-неврологом ОСОБА_10
Останній повинен був приймати постійно
протисудомні препарати. За хворим
наглядали ОСОБА_1 та його сестри, ОСОБА_6
неодноразово лікувалась в умовах
стаціонару разом з братом ОСОБА_10,
допомогала йому. Сина ОСОБА_10 не було,
вона його не знає.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
встановлено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК
України, підставою для задоволення
позову в цивільному судочинстві є
доведеність факту порушення прав,
свобод чи інтересу особи, яка
звернулась до суду за їх захистом. Суд
вважає, що такі обставини по справі не
встановлені та позивачем не
доведені.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла ( спадкодавця), до
інших осіб ( спадкоємців).

Вирішення
питання щодо усунення права на
спадкування з підстав, передбачених
ст.1224 ЦК України, можливо за умови , якщо
таке право на спадкування існує.

Відповідно
до роз'яснень, що містяться в п.6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування" вимога про усунення
спадкоємця від права на спадкування
може бути пред'явлена особою, для якої
таке усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки,
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у частині другій статті 1259
ЦК України.

Згідно вимог ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ним спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених ст. 1259 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві,який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Згідно роз'яснень п.6 Постанови №7
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008р. «Про судову практику у справах
про спадкування» безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

При вирішення такого питання згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК України судом не
встановлено факт ухиляння
відповідача від надання допомоги
спадкодавцеві.

Ухиляння від надання
такої допомоги полягає у навмисних
діях чи бездіяльності, спрямованих
на уникнення від обов`язку
забезпечити підтримку і допомогу
спадкодавцю. Ухиляння пов`язане із
винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов`язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій.

Отже, позивачкою та її
представниками не надано суду
безсумнівних та беззаперечних доказів
того, що ОСОБА_3 ухилявся від надання
допомоги спадкодавцеві ОСОБА_10, своєму
батькові, котрий потребував допомоги в
останні дні свого життя саме від свого
сина за умови отримання її від інших
осіб ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_6

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК
України фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості
застосовується на підставі
задоволення позову спадкоємця
наступних черг до спадкоємців тієї
черги, яка безпосередньо закликається
до спадкування. Підставами для
задоволення такого позову є сукупність
наступних юридичних фактів,
встановлених у судовому порядку: 1)
здійснення опіки над спадкодавцем,
тобто надання йому не матеріальних
послуг (спілкування, поради та
консультації, поздоровлення зі
святами); 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка матеріалізований вираз -
прибирання приміщення, приготування
їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час
здійснення дій, визначених у пунктах 1 -
3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто
такий стан, під час якого особа
неспроможна самостійно забезпечувати
свої потреби, викликаний похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право
на спадкування після померлого брата
ОСОБА_10, як спадкоємиця другої черги,
проте як особа, яка тривалий час
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, суд вважає, що вона має
право на спадкування разом із
спадкоємцем першої черги.

Зміна черговості спадкування лише
надає право спадкоємцю наступної черги
на спадкування разом із спадкоємцями
тієї черги, яка має право на
спадкування, а не визнає його
спадкоємцем цієї черги. Отримавши
право на спадкування разом із
спадкоємцями іншої черги, такий
спадкоємець вважається спадкоємцем
тієї черги, до якої він належить
відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України
суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті
особи - Друга Сумська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_6 про усунення спадкоємця
від права на спадкування за законом,
визнання права на спадкування за
законом задовольнити частково.

Надати спадкоємцю другої черги ОСОБА_1
право на спадкування за законом разом
із спадкоємцями першої черги після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м. Суми.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги подано не було.

Суддя
О.В.
Литовченко