Справа № 495/2373/14-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
м. Білгород-Дністровський
Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області
у складі: головуючого - одноособово
судді Боярського О.О.
при секретарі - Рачицькій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Білгород -
Дністровському цивільну справу за
позовом ПАТ АКБ "Південний" до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення,
Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, а саме
просить суд в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором №В619 від 07.12.2006 року в сумі
США по процентам за користування
кредитом визнати за ПАТ АКБ "Південний"
право власності на квартиру АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ПАТ АКБ
"Південний" перешкоди у користуванні
зазначеною квартирою; виселити
відповідача із вказаної квартири;
стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача
судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, згідно наданої
до суду письмової заяви просить справу
розглядати у його відсутності, позовні
вимоги просить задовольнити та у разі
неявки відповідача не заперечує проти
заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про час, день і місце
судового засідання була повідомлена
належним чином, що підтверджується
наявними в матеріалах справи поштовими
Зі згоди представника позивача, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
У судовому засіданні встановлено, що
07.12.2006 року між Акціонерним Банком
«Південний» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № В619 та додаткові
угоди до нього (додаткова угода від
26.12.2008 р., додаткова угода від 14.04.2009
року, додаткова угода від 10.02.2010 року,
додаткова угода від 01.06.2010 року,
додаткова угода від 30.09.2010 р., додаткова
угода від 01.02.2011 року, додаткова угода
від 03.08.2011 року, додаткова угода від
31.08.2012 р., додаткова угода від 30.11.2012 р.),
відповідно до умов якого ОСОБА_1 був
наданий кредит в розмірі 45 000 (Сорок
п'ять тисяч) доларів США, строком
повернення до 06.12.2013 року зі сплатою
процентної ставки за користування
кредитними коштами в розмірі 14 %
Умовами Кредитного договору, а саме п.
2.1. встановлено, що повернення кредиту
здійснюється позичальником згідно
графіку платежів за Кредитним
договором, який є невід'ємною частиною
Кредитного договору. Відповідно до п.
2.2. Кредитного договору встановлений
порядок погашення процентів за
користування кредитом, а саме проценти,
нараховані в передостанній робочий
день місяця, підлягають сплаті
протягом двох робочих днів (враховуючи
день нарахування) проте не пізніше
останнього робочого дня місяця.
Банк прийняті на себе зобов'язання за
Кредитним договором щодо видачі ОСОБА_1
кредитних коштів виконав у повному
обсязі, що підтверджується виписками
по особовому рахунку позичальника.
Натомість Позичальник, ОСОБА_1, в
порушення п.п. 2.1., 2.2. Кредитного
договору, не дотримується встановлених
строків та сум внесення платежів по
Кредитному договору, в результаті чого
виникла сукупна прострочена
заборгованість, яка станом на 21.03.2014
кредита та 385,84 дол.США по процентам за
користування кредитом.
11.01.2014 року на адресу Позичальника за
вих. № 0-86-824БТ від 11.01.2014 року була
направлена вимога про здійснення
погашення за кредитом протягом 30 днів з
дати направлення вимоги. 15.01.2014 року
ОСОБА_1 отримала згадану вимогу, однак
погашення не здійснила.
В якості забезпечення зобов'язань за
Кредитним договором, ОСОБА_1 передала в
іпотеку Банку нерухоме майно, а саме
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Зазначена нерухомість була передана
згідно договору іпотеки, посвідченого
приватним нотаріусом
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за р.н. 6094,
07.09.2007 року до Іпотечного договору
внесені зміни щодо його окремих
Згідно п.2. Іпотечного договору,
Іпотечним договором забезпечуються
виконання зобов'язань ОСОБА_1, що
випливають з кредитного договору №В619
від « 07» грудня 2006 року та всіх
додаткових угод до нього, щодо вчасного
та в повному обсязі повернення ОСОБА_1
кредиту в розмірі 45 000 (Сорок п'ять
тисяч) доларів США та будь-якого
збільшення цієї суми у термін по 06.12.2013
року, сплати відсотків за користування
кредитним коштами, а також штрафів та
пені в порядку та розмірі,
передбаченому Кредитним договором,
відшкодування збитків іншої
заборгованості за Кредитним договором.
Згідно п.п. 17.5, 17 5.1. Іпотечного
договору з метою задоволення своїх
вимог, Іпотекодержатель має право
звернути стягнення на майно, якщо в
момент настання термінів виконання
будь-якого із зобов'язань, передбачених
Кредитним договором, вони не будуть
виконані та задовольнити майнові
вимоги Іпотекодержателя в повному
обсязі за рахунок предмета іпотеки в
повному обсязі, визначені на момент
фактичного задоволення, враховуючи
суму заборгованості за кредитом, суму
відсотків, збитків, неустойки, штрафів,
пені, іншої заборгованості та витрат,
пов'язаних з пред'явленням вимоги та
зверненням стягнення на Предмет
іпотеки і вчиненням виконавчого напису
Пунктом 24 Іпотечного договору
встановлено, що звернення стягнення
здійснюється Іпотекодержателем: у
випадках, зазначених в п.п. 17.5, 17.6 цього
Іпотечного договору. Іпотекодержатель
має право на свій розсуд обрати
відповідно до розділу V Закону України
«Про іпотеку» спосіб стягнення на
підставі рішення суду, або виконавчого
напису або згідно із застереженням про
задоволення вимог Іпотекодержателя, що
міститься в цьому договорі.
Згідно з п. 26 Іпотечного договору,
звернення стягнення на Предмет іпотеки
за вибором Іпотекодержателя може бути
здійснено у позасудовому порядку
шляхом переходу до Іпотекодержателя
права власності на Предмет іпотеки в
порядку, встановленому ст.37 Закону
України «Про іпотеку».
Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено,
що іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.
Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за визначеною на
момент такого набуття на підставі
оцінки предмета іпотеки суб'єктом
оціночної діяльності.
Статтею 35 передбачено, що у разі
порушення основного зобов'язання
та/або іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у
разі у не менш ніж тридцятиденний
строк та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
залишається без задоволення,
іпотекодержатель вправі розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до цього Закону.
На вимогу вказаної норми Закону,
Акціонерним банком «Південний» на
позичальника була направлена
відповідна вимога про погашення
заборгованості за договором від 11.01.2014
року за вих. №0-86-824Бт. Про отримання
зазначеної вимоги вілповідачем
свідчать їі підпис та прізвище на
накладній №002501.
Пункт 26 Договору іпотеки передбачає
право Акціонерного банку «Південний»
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом прийняття його у власність.
Відповідно до ст. 328 ЦК України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не судом.
Отже відповідно до вимог чинного
законодавства Позивач - публічне
акціонерне Акціонерний банк
«Південний» має право за рахунок
вартості предмета іпотеки
задовольнити вимоги за Кредитним
договором в повному обсязі.
Крім того, відповідно до п. З9 постанови
№ 5 пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від зо березня 2012
року встановлено, що «з урахуванням
положень частини 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37
Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.
У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що з урахуванням цих
норм права не виключається можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
нього за рішенням суду, оскільки цими
нормами передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом стягнення,
якщо його передбачено договором. Тому в
разі встановлення такого способу
звернення стягнення на предмет іпотеки
в договорі іпотекодержатель на
підставі частини другої статті 16 ЦК
України має право вимагати
застосування його судом».
Відповідно до ст. 109 Житлового
кодексу України встановлено, що
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.
Стаття 40 Закону України «Про іпотеку»
визначає, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до пункту 43 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від зо березня 2012
року за №5 встановлено, що при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
врахувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей З9 - 40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленого законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове приміщення
на яке звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

На виконання зазначених вимог чинного
законодавства Акціонерним банком
«Південний» відповідачу по справі
ОСОБА_1 за допомогою кур'єрської служби
доставки була надіслана вимога про
виселення вих. №0-86-6659 БТ від 28.02.2014 р.

Однак на день подачі позову
відповідачка продовжує проживати в
квартирі АДРЕСА_1. Таким чином, у
позивача виникло право звернення до
суду за захистом своїх порушених прав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги ПАТ АКБ "Південний" до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України із
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати, а
саме судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 224, 209,
213-215 ЦПК України, керуючись ст. ст. 527, 530,
625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ АКБ "Південний" до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення - задовольнити
повному обсязі.

Визнати за ПАТ АКБ "Південний" (65059, м.
Одеса, вул. Краснова, 6/1,
ідентифікаційний код юридичної особи:
20953647) право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)
за кредитним договором №В619 від 07.12.2006
року в сумі 24905,11 дол. США по тілу
кредита та 385,84 дол. США по процентам за
користування кредитом.

Зобов'язати ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)
не чинити ПАТ АКБ "Південний" (65059, м.
Одеса, вул. Краснова, 6/1,
ідентифікаційний код юридичної особи:
20953647) перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)
з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)
на користь ПАТ АКБ "Південний" (65059, м.
Одеса, вул. Краснова, 6/1,
ідентифікаційний код юридичної особи:
20953647) судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: