Справа №573/451/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Черкашина М. С.Номер
провадження 22-ц/788/890/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 51
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Таран С. А.,

суддів - Левченко Т. А., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу
Комунальної установи Сумської
обласної ради Білопільського дитячого
будинку - інтернату

на рішення Білопільського районного
суду Сумської області від 01 квітня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунальної установи Сумської
обласної ради Білопільський дитячий
будинок - інтернат, третя особа -
директор Комунальної установи
Сумської обласної ради Білопільський
дитячий будинок - інтернат Турчин
Володимир Іванович

про визнання незаконним та скасування
наказу №52 від 25 лютого 2014 року про
стягнення,-

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 01 квітня 2014
року позов ОСОБА_3 до Комунальної
установи Сумської обласної ради
Білопільський дитячий
будинок-інтернат, третя особа -
директор Комунальної установи
Сумської обласної ради Білопільський
дитячий будинок-інтернат Турчин
Володимир Іванович про визнання
незаконним та скасування наказу № 52
від 25 лютого 2014 року про стягнення
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ
директора Комунальної установи
Сумської обласної ради Білопільський
дитячий будинок-інтернат Турчин В.І. №
52 від 25 лютого 2014 року про оголошення
заступнику директора Комунальної
установи Сумської обласної ради
Білопільський дитячий
будинок-інтернат ОСОБА_3 догани за
порушення посадової інструкції, правил
внутрішнього трудового розпорядку.

Стягнуто з Комунальної установи
Сумської обласної ради Білопільського
дитячого будинку-інтернат на користь
держави 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок судового збору.

В апеляційній скарзі Білопільського
дитячого будинку-інтернату зазначено,
що рішення суду першої інстанції є
необ'єктивним, необґрунтованим, та при
винесенні даного рішення були не
досконально вивчені всі обставини
справи.

Вказано, що 25.02.2013 року наказом № 52
директора Білопільського ДБІ
заступнику директора ОСОБА_3 було
оголошено догану, що є повністю законно
та об'єктивно. Оскільки під час
переведення на зазначену посаду вона
була ознайомлена з посадовою
інструкцією в якій чітко передбачені
права та обов'язки заступника, а саме
п.1.3, п. 1.4, та п. 4.1.

Відповідач вважає, що працівник має
право оскаржити в суді накладене на
нього дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення посилаючись на те,
що власник не врахував положення ст. 149
КЗпП України. Оскаржити згідно з цими
підставами догану не можна, оскільки це
менш суворий вид стягнення, який
власник має право застосовувати за
будь-яке порушення трудової
дисципліни. Зобов'язати власника при
оголошенні догани враховувати
тяжкість провини та інші обставини
означало б позбавити власника права
застосовувати стягнення за наявності
порушення.

Просить суд скасувати рішення суду
першої інстанції від 01 квітня 2014 року у
даній справі.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, 3 особу , позивачку,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи, що з
вересня 2005 року ОСОБА_3 була прийнята на
посаду завідуючої учбової частини
Білопільського дитячого
будинку-інтернат згідно наказу № 154 від
01 вересня 2005 року. 01 січня 2008 року у
зв'язку з частковою зміною в штатному
розписі переведена заступником
директора по навчально-виховній роботі
відповідно до наказу № 1 від 02 січня 2008
року, а з 01 січня 2012 року переведена на
посаду заступника директора із
загальних питань у відповідності з
наказом № 2-о від 03 січня 2012 року, на
якій працює і на даний час, що
підтверджується копією трудової
книжки (а. с.5-9).

Наказом директора Комунальної
установи Сумської обласної ради
Білопільського дитячого будинку -
інтернат № 52 від 25 лютого 2014 року
ОСОБА_3 оголошено догану за порушення п.
1.3, 1.4 посадової інструкції, правил
внутрішнього розпорядку, що виразилось
у самовільному залишенні робочого
місця (а. с. 4).

Зі змісту письмового пояснення,
наданого заступником директора ОСОБА_3
на ім'я директора Білопільського
дитячого будинку - інтернат Турчина В.
І. від 25 лютого 2014 року вбачається, що 21
лютого о 15:00 год. ОСОБА_3 пішла до УПСЗН
Білопільської РДА до ОСОБА_5 для взяття
необхідних бланків надання інформації,
що є виконанням її посадових
обов'язків. Про своє відлучення
повідомила секретаря дитбудинку
ОСОБА_6 належним чином (а. с. 10).

З листа Управління соціального захисту
населення Білопільської РДА Сумської
області № 01-07/475 від 17 лютого 2014 року
вбачається, що з метою визначення
потреб району в соціальних послугах до
25 лютого 2014 року КУСОР надати
інформацію, зазначену у таблицях, що
додаються відповідно до компетенції (а.
с. 12-22).

В наказі № 52 від 25 лютого 2014 року
зазначено причиною оголошення догани
позивачці є порушення нею посадової
інструкції , а саме : п. 1.3 - свої дії
впродовж робочого дня узгоджує з
директором , п. 1.4 - в робочий час без
дозволу директора не має права
покидати своє робоче місце та правил
внутрішнього трудового розпорядку.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що для притягнення
працівника до дисциплінарної
відповідальності необхідно, щоб був
зафіксований сам факт порушення.

Однак, порушення позивачкою ОСОБА_3
трудових обов'язків і трудової
дисципліни до моменту ініціювання
догани в жодний спосіб не було
зафіксовано, що підтвердив у судовому
засіданні як Турчин В.І., так і
представник відповідача Місан А. В.

Також місцевим судом було з'ясовано, що
в табелі обліку робочого часу за лютий
2014 року, про оплату за робочий день 21
лютого 2014 року, у позивачки ОСОБА_3 було
обліковано та оплачено повний робочий
день. Уточнення не були внесені навіть
після винесення наказу про оголошення
догани, що не заперечувалося
представником відповідача та третьою
особою Турчин В.І., а отже не підлягає
доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК
України.

Правильно встановивши вказані
обставини на підставі належним чином
досліджених і оцінених доказів, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Суд, встановивши вказані обставини,
прийшов до обґрунтованого висновку, що
наказ директора Комунальної установи
Сумської обласної ради Білопільський
дитячий будинок-інтернат Турчин В.І. №
52 від 25 лютого 2014 року про оголошення
заступнику директора Комунальної
установи Сумської обласної ради
Білопільський дитячий
будинок-інтернат ОСОБА_3 догани за
порушення посадової інструкції, правил
внутрішнього трудового розпорядку не
відповідає вимогам ст. 149 КЗпП України
щодо належної вмотивованості та
обґрунтованості, який виданий без
з'ясування всіх обставин порушення нею
трудової дисципліни, у зв'язку з чим
позовні вимоги про скасування наказу
про оголошення догони є
обґрунтованими.

У відповідності до ст. 147 Кодексу
законів про працю України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення. Законодавством, статутами
і положеннями про дисципліну можуть
бути передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Виходячи із вимог ст. 147 КЗпП України,
підставою для притягнення працівника
до дисциплінарної відповідальності є
порушення трудової дисципліни. В
Типових правилах внутрішнього
трудового розпорядку для робочих і
службовців підприємств, установ,
організацій, затверджених постановою
Державного комітету СРСР з праці та
соціальних питань, порушення трудової
дисципліни визначене як невиконання
або неналежне виконання з вини
працівника покладених на нього
трудових обов'язків. Однак, дане
визначення підлягає коригуванню з
врахуванням змісту частини першої ст.147
КЗпП України, у якій мова йде про
порушення саме трудової дисципліни, а
не тільки трудових обов'язків.

Відповідно до вимог ч 2. статті 149 КЗпП
України передбачено, що за кожне
порушення трудової дисципліни може
бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

Згідно із ч.3 статті 149 КЗпП України при
обрані виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступень тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну шкоду
, обставини , за яким вчинено проступок
, і попередню роботу працівника.

При розгляді даної справи, судом першої
інстанції було встановлено, що дійсно
позивачка 21 02. 20014 року за час до
закінчення робочого часу без дозволу
директора залишила місце постійного
місця роботи , про що не заперечують
сторони.

Разом з тим , позивачка в цей час
виконувала свої трудові обов'язки. Вона
за завданням адміністрації повинна
була надати певну інформацію УПСЗН
Білопільської РДА, з урахуванням даних
за попередні роки. Таких даних не було
її надано адміністрацією, тому вона
звернулася до секретаря інтернату, яка
повідомила , що таких даних вона не
має. Після чого позивачка вимушена
була одержати такі дані у УПСЗН
Білопільської РДА, куди вона і
звернулася 21 лютого 2014 року після 15
годин, попередивши секретаря про мету
своєї відсутності.

Ці обставини в суді першої інстанції
підтвердила позивачка та свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Від таких дій позивачки ніяких
наслідків не настало, про що не
заперечував представник відповідача
та 3 особа.

Раніше позивачка не притягувалася до
дисциплінарної відповідальності, (
накладене стягнення у 2012 році знято
зі спливом терміну, передбаченого
статтею 151 КЗпП України.).

Вказані обставини відповідачем не були
враховані при накладенні на позивачку
дисциплінарного стягнення, що не
відповідає вимогам статті 149 КЗпП
України.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують , оскільки при їх досліджені
та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, законних підстав
для скасування чи зміни рішення не
мається. .

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 314,
315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунальної
установи Сумської обласної ради
Білопільського дитячого будинку -
інтернату відхилити.

Рішення Білопільського районного суду
Сумської області від 01 квітня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -