Єдиний унікальний номер 227/6521/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/361/2014
Єдиний унікальний номер 227/6521/13-ц
Справа № 22-ц/775/361/14
Головуючий 1 інстанції
М У К Р А Ї Н И
23 січня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:
головуючого судді
суддів
Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 28 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Добропільської міської ради
про визнання права власності на
житловий будинок в порядку
У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до Добропільської
міської ради про визнання права
власності на житловий будинок з
надвірними забудовами і спорудами в
порядку спадкування за законом,
посилаючись на те, що з 1959 року її
бабуся ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з
дідусем ОСОБА_4, проживали в АДРЕСА_1.
Дідусь помер ІНФОРМАЦІЯ_4. З метою
оформлення права власності на належний
будинок бабуся звернулася до суду і
рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 17 березня 2005 року за нею було
визнано право власності на вказаний
будинок. З невідомих їй причин бабуся
не оформила своє право власності на
будинок, а саме не зареєструвала його в
Добропільському БТІ. ІНФОРМАЦІЯ_5
бабуся померла. Її батько ОСОБА_5 не
встиг оформити спадщину та право
власності на будинок, так як помер
ІНФОРМАЦІЯ_6. На момент смерті бабусі і
батька вона була неповнолітньою, їй
виповнилося 17 років. Оформити право
власності на будинок вона не може у
зв'язку з тим, що право власності на
будинок не було оформлено в законному
порядку. Просила визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 28 листопада 2013 року у задоволені
позову ОСОБА_1 до Добропільської
міської ради про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування відмовлено.

З зазначеним рішенням суду не
погодилася позивачка ОСОБА_1 та
оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення
про задоволення позову в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивачка посилається на те, що
суд першої інстанції безпідставно
зробив висновок про те, що ОСОБА_3 за
своє життя не набула право власності на
будинок, оскільки рішенням
Добропільського міськрайнного суду
Донецької області від 17 березня 2005 року
визнано за ОСОБА_3 право власності на
будинок з надвірними забудовами та
спорудами розташований за адресою
АДРЕСА_1, в резолютивній частині цього
рішення не вказано, що воно підлягає ще
державній реєстрації. Таким чином,
ОСОБА_3 за життя набула право власності
на спірний будинок на законних
підставах і такого права на час смерті
не втратила, тому спірний будинок
входить до спадкової маси спадщини
після смерті ОСОБА_3 Батько ОСОБА_5 не
встиг прийняти спадщину, оскільки
помер через місяць. Інших осіб, які б
претендували на майно не має, а тому
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після
смерті ОСОБА_3 Відповідно до ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01 липня 2004 року суд
першої інстанції не врахував той факт,
що спадщина була відкрита у 2002 році. У
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
спірний будинок на ім'я спадкодавця
ОСОБА_3, після смерті якої успадковує
позивачка, вона була позбавлена
можливості оформити свої права на
спадщину, тому позов про визнання права
власності на нерухоме майно є
відповідним способом захисту права.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання
апеляційного суду не з'явилася, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином, про що свідчить
телефонограма, зареєстрована в журналі
телефонограм за № 4012 від 14 січня 2014
року.

Представник відповідача
Добропільської міської ради в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про що свідчить телефонограма,
зареєстрована в журналі телефонограм
за № 3978 від 11 січня 2014 року.

Апеляційний суд вважає можливим
розглядати справу у відсутності осіб,
які не з'явилися в судове засідання,
оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2
ЦПК України неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстав для визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування немає, оскільки відповідно
до довідки ТОВ «Добропільське БТІ»
станом на 31 грудня 2012 року право
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 не
зареєстроване, тобто спадкодавець не
набув право власності на жилий будинок,
відповідно до будинкової книги на
житловий будинок АДРЕСА_1 на час
відкриття спадщини і до теперішнього
часу позивачка не була зареєстрована в
ньому будинку і не проживала, право
власності в порядку спадкування також
не набуває.

Але з таким висновком в повній мірі
погодитись не можливо.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з матеріалів справи, що
за бабусею позивачки ОСОБА_3 за
рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 17 березня 2005 року визнано право
власності на будинок за адресою
АДРЕСА_1, але право власності на
вказаний будинок не зареєстровано в
Добропільському БТІ (а.с.7-9).

ІНФОРМАЦІЯ_5 бабуся позивачки ОСОБА_3
померла (а.с.10).

Батько позивачки ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.5).

На момент смерті бабусі і батька
позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, була
неповнолітньою (а.с.3-4).

Відповідно до п. 24 постанови пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30 травня 2008 року при розгляді цих
справ слід перевіряти наявність або
відсутність спадкової справи стосовно
спадкодавця у державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини,
наявність у матеріалах справи
обґрунтованої постанови про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема відмови у видачі свідоцтва про
право на спадщину.

Проте судом першої інстанції не була
перевірена наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини.

За запитом апеляційного суду надійшла
спадкова справа № 131/2008 стосовно
спадкодавця ОСОБА_5 з Добропільської
державної нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини.

З зазначеної спадкової справи
вбачається, що після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, відкрилася
спадщина, яка складається з 12 частини
будинку та грошових внесків.

З заявою про прийняття спадщини у
встановлений законом строк 20 лютого 2008
року звернулася ОСОБА_1, яка діє від
свого імені та як опікун відносно своєї
неповнолітньої сестри ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

09 квітня 2008 року спадкоємцями ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 отримані свідоцтва про право на
спадщину за законом на грошові внески.

Згідно із ст. 560 ЦК України спадкоємці,
закликані до спадкоємства, можуть
одержати в державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30 травня 2008 року свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Проте, позивачкою ОСОБА_1 не надано
доказів того, що нотаріусом їй було
відмовлено в оформленні права на
спадщину у вигляді будинку за адресою
АДРЕСА_1. після смерті батька ОСОБА_5

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини згідно із ч. 3
ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Виникнення права на спадщину у
спадкоємця, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК
України) та не здійснив його державної
реєстрації (ст.1299 ЦК).

Крім того, відповідачами у справах щодо
спорів про спадщину є спадкоємці, які
прийняли спадщину. При відсутності
інших спадкоємців за заповітом і за
законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини, що випливає із роз'яснень, які
містяться в п. 24 постанови пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30 травня 2008 року.

Апеляційним судом встановлено, що
після смерті ОСОБА_5 була відкрита
спадкова справа.

Між тим, суд першої інстанції, за
наявності інших спадкоємців, а саме
ОСОБА_6, розглянув позов до міської
ради, яка не є відповідачем по справі, а
тому оскаржуване рішення суду першої
інстанції з зазначених підстав та з
урахуванням вищевикладеного підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Тож, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог. При цьому позивачка не
позбавлена права про звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на будинок в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314 - 316 ЦПК
України, апеляційний суд,

в
и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 28 листопада 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Добропільської міської ради про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді