Справа № 226/975/14-ц
Справа № 2/226/463/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року Димитровський міський
суд Донецької області у складі
головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

відповідача Димитровської міської
ради,

третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Димитров
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Димитровської
міської ради про визначення частки
майна, належної померлому на праві
спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Димитровської міської ради
про визначення частки майна, належної
померлому на праві спільної сумісної
власності. В обѓрунтування заявлених
вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її батько - ОСОБА_6, якому на праві
власності належала частина квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Інша частина
зазначеної квартири на підставі права
власності належить третім особам у
справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_4, сину та
дружині померлого. Свідоцтво про право
власності на квартиру, видано 12 грудня
1996 року Виробничим об'єднанням
«Красноармійськвугілля», внаслідок
приватизації квартири. Після смерті
батька позивач звернулась до
Димитровської держнотконтори для
отримання свідоцтва про право на
спадщину, але їй було відмовлено у
видачі свідоцтва через невизначеність
розміру часток квартири належних
співвласникам. Вказуючи на зазначену
обставину як таку, що створює для неї
перешкоди в реалізації спадкових прав,
визначених законом, позивач просить
суд визначити, що частка її померлого
батька - ОСОБА_6 у праві спільної
сумісної власності на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, складала 1/3 частину.

До судового засідання сторони, їх
представники та треті особи не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
надали суду заяви про розгляд справи
без їх участі, позивач та його
представник наполягав на задоволенні
позовних вимог, треті особи підтримали
позов, відповідач з позовом погодився.

Дослідивши докази у справі, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, і вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.ст.1, 5, 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», наймачі квартир
(будинків) державного житлового фонду
та члени їх сімей, які постійно
проживають у квартирі разом із
наймачем або за якими зберігається
право на житло, мають право на
приватизацію займаних квартир шляхом
передачі їм цих квартир в спільну
сумісну або часткову власність.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло № 3/68-2367 від 12.12.1996
року, виданого Виробничим об'єднанням
«Красноармійськвугілля», квартира
АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної
власності видана ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5
(а.с. 8).

Згідно з ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю. Якщо
частки не визначені, спільна власність
двох або більше осіб відповідно до ч.1
ст.368 зазначеного Кодексу є спільною
сумісною власністю. Підставою набуття
права спільної сумісної власності в
даному випадку є юридично визначений
факт родинних відносин.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на житло, частки
співвласників у спільному майні не
визначені, тому є правові підстави
вважати, що спірна квартира
знаходиться у спільній сумісній
власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а.с. 7).

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6 є позивач ОСОБА_1 -
його донька, а також треті особи ОСОБА_5
та ОСОБА_4, син та дружина померлого (а.с.
6, 9).

24 березня 2014 року за заявою ОСОБА_1
відкрито спадкову справу після смерті
її батька ОСОБА_6 ОСОБА_4 - дружина
спадкодавця відмовились від прийняття
спадщини (а.с. 22).

Постановою державного нотаріуса
Димитровської державної нотаріальної
контори від 24.03.2014 року позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на спадкову квартиру було
відмовлено через відсутність виділу
часток в спільному майні. Постанова
нотаріуса позивачем не оскаржена (а.с.
11).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством. Якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Згідно з п. 224 Інструкції про вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 03.03.2004 р. за № 20/5,
нотаріус може видати свідоцтво про
право на спадщину за законом чи за
заповітом після смерті одного з
учасників спільної сумісної власності
лише після виділення (визначення)
частки померлого у спільному майні.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України,
у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Оскільки обставин, які б свідчили про
існування іншої домовленості між
співвласниками спірної квартири щодо
розміру часток у спільному майні, судом
не встановлено, необхідно визначити, що
частка померлого ОСОБА_6 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру становить 1/3 частину.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
відповідності з вимогами ч.1 ст.1296 ЦК
України може одержати свідоцтво про
право на спадщину шляхом нотаріального
оформлення зазначеного права.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
осіб, які звернулися до суду у спосіб,
визначений законами України

Оскільки невизначеність часток у праві
спільної сумісної власності позбавляє
позивача можливості належним чином
оформити свої спадкові права на
вищезазначене нерухоме майно, суд
вважає за необхідне його вимоги
задовольнити.

На підставі ст.ст.328, 356, 1268 ЦК України,
ст.ст.1,5, 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Димитровської
міської ради про визначення частки
майна, належної померлому на праві
спільної сумісної власності,
задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1
становить 1/3 частину.

Рішення суду вступає в законну
силу після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.В.Петунін