Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2014 року
м. Бар

Барський районний суд Вінницької
області

в
складі: головуючого, судді
Хитрука В.М.

при секретарі Грабчак І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бар Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання нікчемного
правочину договору купівлі-продажу
нерухомого майна дійсним, визнання
права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач
вказав, що 21.02.2014 року він купив у
відповідачки ОСОБА_2 житловий будинок з
належними до нього будівлями та
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, та земельні ділянки площею 0,2500
га з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, та площею 0,2961 га з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
що розташовані за цією ж адресою.
Власником нерухомого майна є ОСОБА_3,
який при життя розпорядився всім
належним йому майном в заповіті від
12.01.2012 року. Після його смерті
відповідачка прийняла спадщину, однак
не оформила своїх спадкових прав та не
отримала свідоцтво про право на
спадщину. Одразу після укладення
договору відбулась передача грошей
продавцю та відповідно позивачу було
передано правовстановлюючі документи
та ключі від будинку, він користується
будинком і земельними ділянками. Однак,
даний договір повинен бути посвідчений
в нотаріальній конторі. Відповідачка
зобов'язалася посвідчити даний договір
в нотаріальній конторі на протязі
місяця з моменту передачі грошей, що
підтверджується розпискою. Після
укладення договору позивач
неодноразово звертався до
відповідачки про належне оформлення
придбаного майна, але вона не бажає все
це належним чином оформити, стала
уникати його. Фактично договір купівлі
- продажу майна між позивачем та
відповідачкою відбувся, але не
оформлено в нотаріальному порядку. Як
наслідок позивач не може провести
державну реєстрацію нерухомого майна
та стати його власником. А тому він
змушений звертатися до суду з позовом
та просив постановити рішення, яким
визнати нікчемний правочин
купівлі-продажу житлового будинку та
двох земельних ділянок, укладений між
ним та відповідачкою дійсним, визнати
за ним право приватної власності на
житловий будинок з належними до нього
будівлями та спорудами, та земельні
ділянки, що розташовані за вказаною
адресою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, надав суду письмову заяву,
в якій зазначив, що свої позовні вимоги
підтримує повністю та наполягає на їх
задоволенні, просив справу розглянути
без його участі.

Відповідачка по справі позов
визнала повністю, не заперечувала
проти його задоволення, просила справу
розглядати без її участі, про що
зазначила в письмовій заяві до суду.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося,
оскільки сторони не з'явилися у судове
засідання.

Суд, дослідивши та оцінивши
матеріали справи, прийнявши визнання
позову відповідачами, оскільки це не
буде суперечити закону і не
порушуватиме прав сторін та свобод чи
інтересів інших осіб, вважає, що позов
доведений та обґрунтований і його
необхідно задовольнити в повному
обсязі. До такого висновку суд дійшов з
наступного.

Так, згідно свідоцтва на право
особистої власності на жилий будинок,
виданого Гармаківською сільською
радою Барського району Вінницької
області 04.05.0990 року, зареєстрованого в
КП «Барське районне бюро технічної
інвентаризації» м. Бар Вінницької
області за реєстровим № 222, власником
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_3.

Крім того, ОСОБА_3 згідно
Державного акта на право власності на
земельну ділянку серія ЯК № 064685, є
власником земельної ділянки площею 0,2500
га, з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, згідно Державного акта на право
власності на земельну ділянку серія ЯК
№ 372146 є власником земельної ділянки
площею 0,2961 га з цільовим призначенням
для ведення особистого селянського
господарства, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

Наявність та вартість нерухомого
майна - житлового будинку
підтверджується звітом про незалежну
оцінку, виготовленим ФОП ОСОБА_4 станом
на 28.02.2014 року.

Наявність та вартість земельних
ділянок підтверджується витягом з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки № 03-24/1036, виданим 25.03.2014 року
Відділом Держземагентства у Барському
районі Вінницької області, та звітом
про експертну грошову оцінку земельної
ділянки, виготовленим ТОВ «Вінекс» м.
Вінниця.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
його смерть серія НОМЕР_1, виданого
виконавчим комітетом Гармаківської
сільської ради Барського району
Вінницької області.

Після його смерті залишилось
вказане спадкове майно. При житті він
розпорядився всім належним йому майном
на ім'я ОСОБА_2 в заповіті, посвідченому
12.01.2012 року державним нотаріусом
Барської державної нотаріальної
контори Вінницької області Залевською
М.Н.. Заповіт не змінено і не скасовано.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла
ОСОБА_2 шляхом подачі заяви про
прийняття спадщини до Барської
державної нотаріальної контори
Вінницької області 11.09.2013 року. Однак,
не оформивши спадкових прав, продала
вказане нерухоме майно ОСОБА_1.

Позивач 21.02.2014 року купив у
відповідачки вказане нерухоме майно.
Про отримання грошей відповідачка
написала власноручно розписку. Після
купівлі будинку та земельних ділянок
позивач отримав від будинку ключі,
правовстановлюючі документи на майно,
почав користуватися будинком,
проживати в ньому, користується
земельними ділянками.

Сторонами у справі вказані
обставини не заперечуються і вони
підтверджуються належними та
допустимими доказами, що є у матеріалах
справи. Крім того, відповідачка визнала
позов і таке визнання не суперечить
вимогам закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у
власність другої сторони (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

Однак, відповідачка не виконала умов
договору, отримавши гроші вона
ухиляється від оформлення договору
купівлі - продажу в нотаріальній
конторі. За таких обставин юридично
оформити договір купівлі - продажу
позивач не має можливості. Як наслідок,
він позбавлений можливості вільно
володіти, розпоряджатися та
користуватися придбаним майном.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Враховуючи те, що придбані позивачем
об'єкти є нерухомим майном, до нього
застосовуються положення ст. 657 ЦК
України щодо форми договору купівлі -
продажу, тобто при укладанні даного
договору не може бути застосована
проста письмова форма, а обов'язкове
нотаріальне посвідчення.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Правова норма, а саме частина 3 статті 640
ЦК України, на час розгляду справи та на
час звернення позивача до суду була
змінена і положення щодо моменту
укладення договору який підлягає
нотаріальному посвідченню і державній
реєстрації - з моменту державної
реєстрації, втратило силу з 1 січня 2012
року, згідно із Законом від 11 лютого 2010
року №1878- VІ, а в силу змін внесених
Законом від 9 грудня 2011 року - з 1 січня
2013 року.

Після внесених змін до частини 3 статті
640 ЦК України її положенням
встановлено, що договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є
укладеним з дня такого посвідчення, а
тому позов про визнання дійсним
договору купівлі-продажу за правилами
частини 2 статті 220 ЦК України не
суперечить цій нормі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою. Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимог закону
про нотаріальне посвідчення договору,
такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору,
але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

В силу ст.215 ч.2 ЦПК України у разі, якщо
недійсність правочину встановлена
законом, такий правочин є нікчемним,
однак нікчемний правочин може бути
визнаний судом дійсним.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» у зв'язку з недодержанням
вимог закону про нотаріальне
посвідчення правочину договір може
бути визнано дійсним лише з підстав,
встановлених статтями 218 та 220 ЦК
України.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ЦК України якщо
правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема
шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Судом встановлено, що
волевиявлення учасників правочину
було вільним і відповідало їх
внутрішній волі. Правочин був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
як вимагає ст. 203 п. 3 ЦК України.
Відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. Позивачем виконано всі,
передбачені законом, умови договору.

За таких обставин суд, керуючись
ст.ст. 130, 174 ЦПК України, ст. 655, 657, 662, 629,
392, 203, 204, 215, 218,220, 331 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України 06.11.2009 № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати нікчемний правочин
купівлі-продажу житлового будинку з
належними до нього будівлями та
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, а також земельних ділянок
площею 0,2500 га, з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд, земельної ділянки площею 0,2961
га з цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на житловий будинок (літера
"А"), загальною площею 66,20 кв.м., житловою
площею 37,90 кв.м., з належними до нього
будівлями та спорудами, а саме: веранда
«а», літня кухня «Б», гараж «б», погріб
«В», що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,2500 га, з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,2961 га з цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення, а
неприсутніми особами в той же строк з
дня отримання копії рішення, шляхом
подачі апеляційної скарги в
Апеляційний суд Вінницької області
через Барський районний суд
Вінницької області.

Суддя:
Хитрук В.М.