У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

09 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі суддів:

головуючого Кафідової
О.В.,

суддів: Висоцької
В.С., Попович О.В.,

Коротуна
В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину, яка
продовжує навчання, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
м. Запоріжжя від 04 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 09 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину, яка
продовжує навчання. Позов обґрунтувала
тим, що з 1985 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі із відповідачем,
рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 26
жовтня 2011 року шлюб розірвано. Від
шлюбу мають спільну дитину - сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на
третьому курсі денної форми навчання
медичного факультету Запорізького
державного медичного університету. За
навчання ОСОБА_5 за три роки за
контрактом нею сплачено 50 300 грн.
Посилаючись на ст.ст. 182, 185, 199, 200 СК
України, позивачка просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
дитини, яка продовжує навчання, у
розмірі 800 грн щомісячно до закінчення
навчання чи до досягнення ОСОБА_5 23
років та 25 150 грн додаткових
витрат на оплату навчання як половину
сплаченої неї суми за контрактом.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від

04 вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 09 жовтня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто
зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання повнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини усіх
видів його заробітку (доходу) щомісяця,
до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не
більше ніж до досягнення ОСОБА_5
двадцяти трьох років, починаючи з 01
липня 2013 року. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про зміну судових рішень,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права, та ухвалення
нового рішення про зменшення розміру
аліментів з ј частини заробітку до 1/6
частини.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Так, відповідно до ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

За ч. 3 цієї статті право на звернення до
суду з позовом про стягнення аліментів
має той з батьків, з ким проживає дочка,
син, а також самі дочка, син, які
продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина з дотриманням
вимог ст. 200 СК України, а саме або у
твердій грошовій сумі, і (або) у частці
від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу, а
при визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі з
1985 по 2011 рік.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

16 липня 2010 року ОСОБА_5 поступив на
денну форму навчання у Запорізькій
державний медичний університет на
контрактну форму навчання.

Відповідач ОСОБА_4 має постійну роботу,
обіймає посаду начальника відділу -
головного бухгалтера відділу
бухгалтерського обліку та фінансового
забезпечення управління Державної
пенітенціарної служби України у
Запорізькій області.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з яким погодився і
апеляційний суд, виходив із того, що
повнолітній син відповідача, ОСОБА_5,
навчається на денній формі у вищому
навчальному закладі, потребує
матеріальної допомоги, а його батько,
ОСОБА_4, має можливість таку допомогу
надавати. З урахуванням матеріального
стану відповідача суд визначив, що
розмір аліментів має становити ј від
всіх видів його заробітку, при цьому
суд врахував обставини, передбачені ст.
182 СК України, в тому числі і ті, на які є
посилання у касаційній скарзі.

Такі висновки судів є правильними.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 09 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.В. Кафідова

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак