АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3251/14
Головуючий 1 інстанції
- Лазарєв А.В. Справа № 642/5003/13-ц
Категорія: договірна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Ізмайлової Г.Н.

суддів -
Коростійової В.І., Пшенічної Л.В.

при секретарі - Остапович Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 06 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання договору довічного
утримання і визнання права власності
на ? частину квартири, стягнення
судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 р. ОСОБА_2 звернувся до суду
зі вказаним позовом, просив розірвати
договір довічного утримання, укладений
з ОСОБА_1 29 грудня 2010 р., за яким він
передав відповідачці у власність
однокімнатну ізольовану квартиру
АДРЕСА_1, а вона зобов`язалась довічно
його утримувати, оцінивши вартість
харчування, догляду та необхідної
допомоги у розмірі 300,00 грн. на місяць.

Як на підставу розірвання договору
посилався на ту обставину, що ОСОБА_1
ухиляється від виконання обов`язків за
договором, а з травня 2013 р. припинила з
ним будь-який зв`язок.

У зустрічному позові ОСОБА_1 також
просила розірвати договір довічного
утримання, оскільки ОСОБА_2 добровільно
відмовився від її послуг.

Просила визнати за нею право власності
на ? частину квартири, на покриття
витрат, понесених нею на утримання
ОСОБА_2

Рішенням Ленінського районного суду
м.Харкова від 06 березня 2014 р. позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано договір довічного утримання,
повернено спірну квартиру ОСОБА_2,
визнано за ним право власності на
квартиру та скасовано реєстрацію права
власності за ОСОБА_1

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення, задовольнивши її вимоги і
відмовити в позові ОСОБА_2, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права. Вважає, що вона не порушувала
договору довічного утримання, що не
було прийнято до уваги судом і ОСОБА_2
зобов`язаний відшкодувати понесені нею
витрати на його утримання у вигляді ?
частини квартири.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного:

Судом установлено, що 29 грудня 2010 р.
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за р.№2283 посвідчено договір довічного
утримання, за яким ОСОБА_2 передав у
власність ОСОБА_4 однокімнатну
ізольовану квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1, в
свою чергу, зобов`язалась надати ОСОБА_2
трьохразове харчування, догляд та
необхідну допомогу, яку сторони
оцінили у розмірі 300,00 грн. на місяць.

Згідно ч.1 ст.744 ЦУ України за договором
довічного утримання (догляду) одна
сторона (відчужувач) передає другій
стороні (набувачеві) у власність
житловий будинок, квартиру або їх
частину, інше нерухоме майно або рухоме
майно, яке має значну цінність, взамін
чого набувач зобов`язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Частиною першою статті 651 ЦК України
передбачається, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін.

В той же час відповідно до ч.1 ст.755 ЦК
України договір довічного утримання
(догляд) може бути розірваним за
рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов`язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Виходячи з того, що як ОСОБА_2, так і
ОСОБА_1 просили розірвати договір
довічного утримання, але кожен з різних
підстав, що тягне за собою відповідні
наслідки, то судом обґрунтовано
досліджувались докази щодо виконання
набувачем умов договору довічного
утримання.

На підставі пояснень свідків,
платіжних документів судом
установлено неналежне виконання
ОСОБА_1 обов`язків за договором.

Оскільки ОСОБА_1 неналежним чином
виконувала умови договору, то відсутні
підстави і для визнання за нею права
власності на частину майна відповідно
до вимог ч.2 ст.756 ЦК України.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.308
ЦПК України, судова колегія відхиляє
апеляційну скаргу ОСОБА_1 і залишає
рішення без зміни, як таке, що ухвалене
судом першої інстанції з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст.ст.209, 218, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 06 березня 2014 р. залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий -

Судді -