Справа № 209/4872/13-ц
Провадження № 2/209/468/14
19 березня 2014 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування удаваним, визнання
укладеним договору купівлі-продажу та
визнання спільною сумісною власністю
Відповідач у судове засідання не
з'явилася, заперечень проти позову або
заяви про розгляд справи за її
відсутності до судового розгляду
справи від неї не надійшло.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить суд визнати
договір дарування від 22 грудня 2004
року квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 63,5
кв.м., в тому числі житловою площею 37,1
кв.м. що посвідчений приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу
ОСОБА_3, реєстровий номер 2563, не
дійсним., визнати укладеним договір
купівлі-продажу квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 63,5 кв.м., в тому числі
житловою площею 37,1 кв.м., визнати
зазначену квартиру спільною сумісною
власністю та стягнути з відповідача
судові витрати. В обґрунтування
позову посилається на те, що 17 жовтня
1987 року він уклав шлюб з ОСОБА_4, яка
після реєстрації шлюбу змінила
прізвище на ОСОБА_2. Від шлюбу вони
мають двоє дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2008 року вони
з дружиною припинили спільне
проживання та ведення спільного
господарства, і діти залишилися на
його утриманні. Під час шлюбу вони з
дружиною за рахунок спільних коштів
подружжя придбали трикімнатну
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яку до укладення договору
орендували з 2000 року до 2004 року. 22
грудня 2004 року він передав власникам
квартири ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
розписку про отримання коштів на
підтвердження відсутності претензій з
їх боку. Юридичним оформленням
домовленостей із власниками квартири
займалася його дружина, а він в цей час
виїхав у відрядження. Після його
повернення із відрядження дружина
повідомила, що оформила квартиру на
своє ім'я, так як він був відсутнім під
час оформлення договору
купівлі-продажу квартирі. Він не
приділив цьому факту великого
значення, так як довіряв дружині.
Влітку цього року він звернувся до
дружини з пропозицією продажу квартиру
або її обміну, оскільки він та молодший
син не мають іншого житла, але дружина
повідомила, що тільки вона є власником
спірної квартири, яку отримала в
порядку укладення договору дарування,
і будь-який поділ квартири є
неможливим. Вважає, що договір
дарування квартири є удаваним,
оскільки він приховує інший, який
дійсно мав місце, а саме договір
Позивач в судове не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином відповідно до вимог ст.
ст. 74, 76 ЦПК України, до судового
розгляду справи надав суду заяву з
клопотанням про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги по суті та
за обставинами справи підтримав в
повному обсязі, просить позов
задовольнити, і у випадку неявки
відповідача - згодний на розгляд
справи за її відсутності на підставі
наданих доказів та ухвалення заочного
рішення. Позивачу роз'яснений порядок
перегляду заочного рішення за заявою
відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності позивача
відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК
України, згідно якої особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове
засідання не з'явилася, про час та
місце розгляду справи повідомлена
належним чином згідно вимог статей 74,
76 ЦПК України, судовими повістками, які
відправлялися їй поштовими
відправленнями за її зареєстрованим
місцем проживання - АДРЕСА_1, про
причини своєї неявки відповідач суд не
повідомила, заяви про розгляд справи
за її відсутності суду не надала. В
зв'язку з тим, що суд не має відомостей
про причину неявки відповідача, яка
була повідомлена належним чином, і яка
про причини своєї неявки суд не
повідомила, заяву про розгляд справи
за її відсутності суду не надала, суд
відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення), так як вважає, що є
достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, і потреба дачі
особистих пояснень відповідачем
відсутня.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

В зв'язку з тим, що позивач не заперечує
проти розгляду справи по суті у
відсутність відповідача, суд, з його
згоди, ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- копія паспорту позивача (а.с. 6),
якою підтверджується його особа
громадянина України;

- свідоцтво про укладення шлюбу
(а.с. 7), яким підтверджується факт
укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
17 жовтня 1987 року, актовий запис № 816;

- договір дарування квартири (а.с.
8), яким підтверджується факт укладення
22 грудня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 договору дарування
квартирі. розташованої за адресою:
АДРЕСА_1;

- розписка (а.с. 9), якою
підтверджується факт отримання ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грошових коштів від
ОСОБА_1 за продану квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що сторони у справі
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
17 жовтня 1987 року, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу,
виданим Дніпровським відділом ЗАГС м.
Дніпродзержинська, актовий запис № 816 (
а.с. 7).

Під час зареєстрованого шлюбу, а саме 22
грудня 2004 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
придбали за спільні сумісні кошти
подружжя у власність квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена вище квартира була продана
позивачу та відповідачу ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, що підтверджується розпискою,
в якій продавці квартири зазначили, що
вони дійсно продали квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, і за
квартиру повністю розплатився ОСОБА_1 (
а.с. 9).

Не зважаючи на те, що юридично договір
купівлі-продажу квартири був
оформлений як договір дарування, що був
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, суд вважає, що дійсно мав місце
договір купівлі-продажу нерухомого
майна, оскільки продавці квартири
отримали її вартість від позивача
ОСОБА_1.

Таким чином, суд вважає, що квартира.
розташована за адресою: АДРЕСА_1 була
придбана позивачем та відповідачем
під час їх шлюбу, а отже є спільною
сумісною власністю сторін у справі.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу квартири
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який
вони насправді вчинили. Якщо буде
вставлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
провочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК країни
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно вивчених судом матеріалів
справи, з'ясованих обставин справ, які
досліджені доказами, суд дійшов до
висновку, що квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, дійсно є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Належить стягнути з відповідача на
користь позивача сплачений судовий
збір в сумі 114,70 грн. та 229,40 грн., так як
відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 235, 358, 655 ЦК України, ст.
160 СК України, ст. ст. 8, 10, 57, 59, 60, 88, ст.
158, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування угаданим, визнання
укладеним договору купівлі-продажу та
визнання спільною сумісною власністю
нерухомого майна, - задовольнити.

Визнати договір дарування від 22 грудня
2004 року квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 63,5
кв.м., в тому числі житловою площею 37,1
кв.м., посвідчений приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий номер 2562, не дійсним.

Визнати укладеним договір
купівлі-продажу квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
63,5 кв.м., в тому числі житловою площею 37,1
кв.м.

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
63,5 кв.м., в тому числі житловою площею 37,1
кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір в сумі 344,10 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова