22.04.2014 Справа № 756/3984/14-ц
Справа
пр. №2/756/2458/14
№756/3984/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарі - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про
стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що з 23 лютого 2001
року між сторонами справи укладено
шлюб.

Від шлюбу з відповідачем у
ОСОБА_1 народилися доньки ОСОБА_3 і
ОСОБА_4

Позивач стверджувала, що на
даний час діти мешкають з нею та
перебувають на повному її утриманні,
ОСОБА_2 регулярної матеріальної
допомоги на утримання доньок не надає.

З цих підстав позивач просила
суд стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання доньок у
твердій грошовій сумі у розмірі 2400,00
грн щомісячно до досягнення дітьми
повноліття.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала, просила суд
їх задовольнити.

Відповідач у судовому
засіданні позов визнав частково,
пояснив, що він працює, має стабільний,
щомісячний заробіток, а тому просив суд
стягнути з нього аліменти у частці від
його доходу.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що 23 лютого 2001 року між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено
шлюб, зареєстрований у відділі
реєстрації актів громадянського стану
Мінського районного управління
юстиції у м. Києві, актовий запис №205 (а.
с. 5).

Від шлюбу з ОСОБА_2 у ОСОБА_1
народилася доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с.
6, 7).

На даний час малолітні ОСОБА_3
та ОСОБА_4 постійно мешкають з матір'ю
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8). Угоди
про добровільну сплату аліментів між
сторонами у справі не досягнуто.

Діти перебувають на
утриманні матері, відповідач ОСОБА_2 у
добровільному порядку не надає
регулярної матеріальної допомоги,
достатньої для належного забезпечення
потреб доньок та їх розвитку.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27
Конвенції про права дитини,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року
№78-ХІІ, держави-учасниці визнають
право кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батько (-ки) або інші
особи, які виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно зі ст. 184 СК України та
роз'яснень, викладених у п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року №3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", якщо платних аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

З аналізу наведеної
законодавчої норми та роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України
вбачається, що за заявою платника або
одержувача суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій
сумі, але таке визначення має відбутися
тільки за умови, якщо вони
доведуть наявність підстав для
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, передбачених ч. 1
ст. 184 СК України, оскільки розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону, що в подальшому
дає право на державну допомогу
відповідно до ст. 184 СК України.

З довідки, виданої
товариством з обмеженою
відповідальністю "Трак-Контроль",
вбачається, що відповідач працює на
посаді комерційного директора
вказаного підприємства, його заробітна
плата за період з грудня 2013 року до
квітня 2014 року становила 7750,00 грн. (а. с.
22).

Зважаючи на те, що ОСОБА_2
офіційно працевлаштований, має
стабільний щомісячний дохід в грошовій
формі, суд не знаходить підстав для
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі.

Ч. 1 ст. 182 СК України
передбачено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Ч. 2 цієї статті
Кодексу визначено, що мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених ст.
184 цього Кодексу.

ОСОБА_2 є чоловіком
працездатного віку, інших дітей, окрім
доньок ОСОБА_3, ОСОБА_4, у нього немає. У
судовому засіданні відповідачем не
наведено доказів на підтвердження
того, що на його утриманні перебувають
непрацездатні батьки.

Враховуючи обставини,
викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, суд
приходить до висновку про те, що розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
доньок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 має становити 1/2
частину всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, оскільки, на думку
суду, саме такий розмір щомісячного
грошового забезпечення є необхідним та
достатнім для забезпечення потреб
дітей, їх фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку. З огляду на розмір доходів
відповідача, та матері, на утриманні
якої перебувають діти, суд вважає, що
стягнення з ОСОБА_2 аліментів у меншому
розмірі не зможе у повній мірі
забезпечити рівень життя малолітніх
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, необхідний для їхнього
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 191
СК України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Позивачем
пред'явлено позов 24 березня 2014 року.

Повно та всебічно дослідивши
обставини справи, оцінивши зібрані
докази у сукупності, суд вважає, що
позов слід задовольнити частково,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання малолітніх
доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/2
частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, починаючи з 24
березня 2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Керуючись ст. 88 ЦПК України
суд присуджує з відповідача судовий
збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1
ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне
виконання рішення в межах суми платежу
за один місяць.

Зважаючи на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 184, 191
Сімейного кодексу України, та,
керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214,
215, 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2
частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, починаючи з
24 березня 2014 року і до досягнення
старшою дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 (шістдесят) копійок в дохід
держави.

Допустити негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук