Справа № 310/1310/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

у складі:
головуючого- судді Пустовіт З.П.

при секретарі Гоноболіній
О.І.,

з участю заявника ОСОБА_1, представника
заявників ОСОБА_2, головного державного
виконавця Годіної А.Ю., представника
заінтересованої особи Святюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бердянську скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про визнання неправомірними
дій головних державних виконавців
відділу ДВС Бердянського МРУЮ
Запорізької області Годіної А.Ю. та
Гризоглазової Д.С. щодо винесення
постанов про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
та розшук автотранспортних засобів
боржника, зняття арешту з майна,
скасування постанови про розшук
автотранспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2014 року заявники ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 звернулися до Бердянського
міськрайонного суду з скаргою на дії
(бездіяльність) державних виконавців
відділу ДВС Бердянського МРУЮ, в якій
просили:

1.Визнати неправомірними дії
державного виконавця Годіної А.Ю. в
частині накладення арешту на все майно
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, загальна вартість
якого становить близько 12000050 грн.

2. Визнати неправомірними дії
державного виконавця Гризоглазової
Д.С. в частині оголошення розшуку
автотранспортних засобів ОСОБА_1.

3.Скасувати постанову від 25.09.2012 року
державного виконавця Гризоглазової
Д.С. про розшук автотранспортних
засобів: Lexus Lx 570 д/н НОМЕР_2, Daimler Chrysler А
д/н НОМЕР_1, Toyota Camryд/н НОМЕР_3.

4.Зняти арешт з усього майна,
накладеного постановою державного
виконавця Годіної А.Ю. від 12.03.2014 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження щодо
ОСОБА_1 у межах суми звернення
стягнення 1409589,48 грн., а саме: з будинку
АДРЕСА_1, вартість якого приблизно
становить 700000 грн., двоповерхового
будинку по АДРЕСА_2, вартістю приблизно
5000000 грн., трьох складів-гаражів по
АДРЕСА_3, вартістю приблизно 600000 грн.,
автомобіля Daimler Chrysler А д/н НОМЕР_1,
вартістю приблизно 200000грн., автомобіля
Lexus Lx 570 д/н НОМЕР_2 вартістю приблизно
650000грн., побутової техніки та
побутового майна вартістю приблизно
1200000 грн., крім рибопереробного
обладнання, комплекту з шести
верстатів, а саме: машини для вилучення
луски PSM 20, відокремлюючої від голови
машина HS-10, філетировочної машини FR -150,
подавального столу ТТ-002, верстату S-200
для заточки і правки з охолодженням та
розпилювальна глазурної машини GLM 400,
вартість якого становить 1614312 грн..

5. Зняти арешт з усього майна,
накладеного постановою державного
виконавця Годіної А.Ю. від 13.03.2014 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження щодо
ОСОБА_1, а саме: транспортні засоби: Lexus
Lx 570 д/н НОМЕР_2, Daimler Chrysler А д/н НОМЕР_1,
Toyota Camryд/н НОМЕР_3 у межах суми звернення
стягнення 1409589,48, а саме: з будинку №17
по вул. Костичева в м.Бердянску,
вартість якого приблизно становить 700000
грн., двоповерхового будинку по
АДРЕСА_2, вартістю приблизно 5000000 грн.,
трьох складів-гаражів по АДРЕСА_3,
вартістю приблизно 600000 грн.,
автомобіля Daimler Chrysler А д/н НОМЕР_1,
вартістю приблизно 200000грн., автомобіля
Lexus Lx 570 д/н НОМЕР_2 вартістю приблизно
650000грн., побутової техніки та
побутового майна вартістю приблизно
1200000 грн., крім: рибопереробного
обладнання, комплекту з шести
верстатів, а саме: машини для вилучення
луски PSM 20, відокремлюючої від голови
машина HS-10, філетировочної машини FR -150,
подавального столу ТТ-002, верстату S-200
для заточки і правки з охолодженням та
розпилювальна глазурної машини GLM 400,
вартість якого становить 1614312 грн..

6.Зняти арешт з усього майна,
накладеного постановою державного
виконавця Годіної А.Ю. від 12.03.2014 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження щодо
ОСОБА_4 у межах звернення стягнення
1379792,75 грн., а саме з цілого вбудованого
приміщення площею 203,2 кв.м.,
розташованого по пр.. Пролетарському, 234
в м.Бердянську вартістю приблизно
2500000грн., з квартири №16 по пр.. Леніна,
22/22 в м.Бердянську вартістю приблизно
1200000 грн., крім рибопереробного
обладнання, комплекту з шести
верстатів, а саме: машини для вилучення
луски PSM 20, відокремлюючої від голови
машина HS-10, філетировочної машини FR -150,
подавального столу ТТ-002, верстату S-200
для заточки і правки з охолодженням та
розпилювальна глазурної машини GLM 400,
вартість якого становить 1614312 грн.

В обґрунтування скарги посилалися на
те, що в провадженні державних
виконавців Бердянського ВДВС
Гризоглазової Д.С. (2012 рік) та Годіної
А.Ю. (2014 рік) знаходиться виконавчий
лист №2-1575/09, виданий 10.12.2009 року
Бердянським міькрайонним судом про
стягнення солідарно з ТОВ «БАРК»,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Запорізької дирекції суми боргу 2115911,59
грн., на підставі якого було відкрито
три виконавчих провадження щодо
кожного боржника, які до теперішнього
часу не закриті. По виконавчому
провадженню щодо ОСОБА_1 виконавче
провадження №34213346 відкрито 13.09.2012 року,
того ж дня державним виконавцем
Додарчук О.А. винесено постанову про
арешт всього майна і оголошення
заборони на його відчуження в межах
суми 2115911,59 грн. А 25.09.2012 року державний
виконавець Гризоглазова Д.С. виносить
постанову про арешт всього майна і
оголошення заборони на його
відчуження, а саме на належні йому три
транспортні засоби і в той же день -
постанову про розшук автотранспортних
засобів, про існування якої боржник
ОСОБА_1 дізнався тільки 18.03.2014 року.
Своїми діями державний виконавець
порушила ст.41 Конституції України щодо
вільного володіння, користування і
розпорядження власністю. В порушення
ст.40 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець не
звернулася спочатку до суду з поданням
про винесення ухвали про розшук
боржника. 12.03.2014 року державний
виконавець Годіна А.Ю. винесла
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони щодо його
відчуження щодо ОСОБА_1 в межах суми
стягнення 1409589,48 грн. та щодо ОСОБА_4 у
межах суми звернення стягнення - 1379792,75
грн. Боржник має право запропонувати
ті види майна і предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. ОСОБА_1 належить нерухомого
і рухомого майна на загальну вартість
близько 8350000 грн., а ОСОБА_4 - на суму
близько 3700000 грн. А крім цього, у
спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4
знаходиться рибопереробне обладнання
вартістю, згідно рецензії - 1614312 грн.,
якого більше ніж достатньо для
погашення заборгованості за
виконавчим листом, яка на даний час
складає 1409589,48 грн. Однак співробітники
ВДВС не беруть до уваги цей факт і
накладають арешт на все майно, тим
самими порушують право запропонувати
ті види майна або предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Крім цього 13.03.2014 року Годіна
А.Ю. винесла постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, а саме на три
транспортні засоби, які належать
ОСОБА_1 Вважають, що постанови від
25.09.2012 року, від 12.03.2014 року та від 13.03.2014
року винесені державними виконавцями з
порушенням Конституції України, ЗУ
«Про виконавче провадження» та ЗУ «Про
державну виконавчу службу».

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1,
представник заявників ОСОБА_2
підтримали скаргу із зазначених у ній
підстав, просили задовольнити.

Головний державний виконавець
Годіна А.Ю. заперечувала проти
задоволення скарги, пояснивши, що арешт
майна боржника відповідно до ст.57 ЗУ
«Про виконавче провадження»
застосовується для реального
виконання рішення в межах суми
стягнення. Державним виконавцем
виявлено все нерухоме майно, а оскільки
державний виконавець самостійно не в
змозі його оцінити, виноситься
постанова про арешт майна боржника, але
в межах суми стягнення. Щодо розшуку
автотранспортних засобів, то при
винесенні даної постанови не є
обов'язковим кроком спочатку
оголошення у розшук самого боржника.
Щодо рибопереробного обладнання, на
яке заявники просять залишити арешт, а
на все інше майно зняти, то звернення
стягнення на це обладнання проводиться
за іншим провадженням. Згідно Витягу,
зазначене обладнання передане в
заставу Банку товариством з обмеженою
відповідальністю «БАРК» як юридичною
особою і належить йому. На даний час
процедура реалізації заставного майна
не проводиться, оскільки на рівні
м.Києва розірвано договір з
торгівельною організацією, яка
проводить торги з реалізації
заставного майна і на сьогоднішній
день інша торгівельна організація ще
не визначена. Після пред'явлення
виконавчого листа до примусового
виконання з боржників не стягнуто
будь-яких коштів в погашення боргу.

Представник заінтересованої особи -ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» за довіреністю
Святюк М.В. заперечував проти
задоволення скарги також, пояснивши
при цьому, що є рішення суду про
стягнення в солідарному порядку з
трьох боржників на користь Банку суми
заборгованості, за яким стягувачем
отримано 3 виконавчих листа. До
пред'явлення їх до примусового
виконання боржниками було погашено
861600 грн., залишок боргу на сьогодні
приблизно 1 250000 грн. Оскільки вони
перестали сплачувати борг, виконавчі
листи були пред'явлені до ВДВС та
відкрито три виконавчих провадження,
два з яких щодо фізичних осіб
знаходяться в провадження Гордіної
А.ЮБ., інше щодо ТОВ «БАРК» у державного
виконавця Марчевської О.М. При
відкритті виконавчого провадження
було винесено постанову про арешт
всього майна боржника на суму,
зазначену в рішенні. Оскільки сума
заборгованості змінилася, стягувач
звернувся до ВДВС з проханням змінити
суму стягнення і накласти арешт в
межах суми боргу, про що і були винесені
оскаржувані постанови. Щодо
рибопереробного обладнання, то воно
було описане, арештоване і вилучено
10.07.2012 року та передане на
відповідальне зберігання ОСОБА_1 Далі
оцінене, але ТОВ «Барк» не погодився з
оцінкою і просив призначити
рецензування, проте в цьому державним
виконавцем було відмовлено, оскільки
не оплачені витрати. Тоді ТОВ «Барк»
здійснив самостійно рецензування, що
не передбачено законом, тому ні Банк, ні
ВДВС не оспорювали цю рецензію. На
даний час строк дії звіту про оцінку
сплив. Дане обладнання двічі
виставлялося на прилюдні торги, які не
відбулися, оскільки жоден покупець не
виявив бажання зареєструватися на
торги. На даний час договір з
торгівельною організацією розірвано, а
заставне майно не реалізоване.
Посилання заявників на те, що воно
знаходиться в Банку, не відповідає
дійсності, оскільки обладнання
передане на відповідальне зберігання
Холод, якого призначено ВДВС. При
укладенні кредитного договору кошти
видавалися юридичній особі і саме ТОВ
«БАРК» вказане рибопереробне
обладнання було передане в заставу
Банку, а не фізичними особами, як
намагаються переконати суд заявники.
На даний час законодавством не
передбачено перебування майна
одночасно у власності юридичних і
фізичних осіб. В теперішній час
проводяться виконавчі дії щодо
фізичних осіб і стягувач має право
стягнути кошти з будь-якого з
боржників.

Заслухавши заявника, представників
заявників, державного виконавця,
представника заінтересованої особи,
дослідивши матеріали за скаргою, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Бердянського МРУЮ
знаходяться три виконавчих
провадження з виконання виконавчого
листа №2-1575/09, виданого 10.12.2009 року
Бердянським міськрайонним судом про
стягнення солідарно з ТОВ «БАРК»,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Запорізької дирекції суми боргу 2115911,59
грн. Як вбачається з матеріалів скарги
та представлених копій виконавчих
документів, заявники оскаржують
постанову про розшук автотранспортних
засобів від 25.09.2012 року, а саме: Lexus Lx 570
д/н НОМЕР_2, Daimler Chrysler А д/н НОМЕР_1, Toyota
Camryд/н НОМЕР_3, що належать на праві
власності ОСОБА_1, яку, як посилається в
скарзі заявник, він отримав лише 18.03.2014
року, а також постанову від 12.03.2014 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження - на все
майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми
звернення стягнення 1409589,48 грн.,
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 13.03.2014 року - на транспортні засоби:
Lexus Lx 570 д/н НОМЕР_2, Daimler Chrysler А д/н НОМЕР_1,
Toyota Camryд/н НОМЕР_3. в межах суми
звернення стягнення 1409589,48 грн. та
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 13.03.2014 року на все майно, що належить
ОСОБА_4, в межах суми звернення
стягнення 1379792,75 грн.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Стаття 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» зобов'язує державного
виконавця вчиняти заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання судового рішення у спосіб
та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч.1 та ч. 3 ст.6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, в іншому випадку його
рішення, дії або бездіяльність можуть
бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 3.19 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, надсилання документів
виконавчого провадження здійснюється
згідно з положеннями статті 31 Закону.

Пунктом 3.20 Інструкції передбачено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, які державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами за адресами,
зазначеними у виконавчому документі,
або іншими адресами, про які стало
відомо державному виконавцю, або
зазначеними у письмовій заяві сторони
виконавчого провадження

Відповідно до ч.1 ст.31 цього Закону,
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Як вбачається з матеріалів,
оскаржувана постанова від 25.09.2012 року
про розшук автотранспортних засобів
боржника, згідно супровідного листа
№36042 від 25.09.2012 року, була направлена
ОСОБА_1 на адресу, зазначеному у
виконавчому документі, тому порушень
прав заявника суд не вбачає, а крім
цього ним порушені всі розумні строки
на її оскарження. Те, що ним отримана
її копія ще й 18.03.2014 року, не може
свідчити про те, що вона йому не
направлялася. Крім цього, доводи
заявників в скарзі про те, що державний
виконавець повинна була попередньо
звернутися до суду з поданням про
оголошення у розшук самого боржника, є
такими, що не заслуговують на увагу,
оскільки такої умови ст.40 ЗУ «Про
виконавче провадження» не містить. В
ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче
провадження» прямо зазначено: у разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ, тому
підстав для визнання незаконними дій
державного виконавця щодо її винесення
та скасування самої постанови немає.

Щодо інших постанов про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, то, суд вважає, що
вони винесені державним виконавцем
також відповідно до положень Закону.

Частиною 1 ст.57 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
арешт на майно боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення, який накладний шляхом
винесення постанови про арешт із
забороною на його відчуження.

При цьому, відповідно до із ч.3 ст.57
Закону, арешт накладено на все майно,
але у межах суми звернення стягнення
щодо фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
при цьому суми боргу заявниками не
оскаржуються, тобто державним
виконавцем вимоги Закону не порушені.

Вимоги скаржників зняти арешт з усього
належного їм майна, крім
рибопереробного обладнання, не можуть
бути задоволені, оскільки воно
належить юридичній особі ТОВ «БАРК»,
як вбачається з пояснень представника
заінтересованої особи Святюка М.І.,
який пояснив, що саме ТОВ «БАРК»
видавалися кредитні кошти і саме воно
передало обладнання в заставу Банку.
Це саме вбачається з копії листа
самого директора ТОВ «БАРК» ОСОБА_1 на
адресу Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль», а також з
представленої заявниками рецензії ФОП
ОСОБА_13, де прямо вказано, що
обладнання - машина для вилучення луски
PSM 20, відокремлююча від голови машина
HS-10, філетировочна машина FR -150,
подавальний стіл ТТ-002, верстат S-200 для
заточки і правки з охолодженням,
розпилювальна глазурна машина GLM 400 -
належить ТОВ «Базовий Азовський
рибопереробний комплекс».

Твердження заявників, що зазначене
обладнання не перебуває на балансі
юридичної особи, а передане власникам
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 згідно протоколу
позачергових зборів засновників
товариства не заслуговує на увагу,
оскільки вказане майно перебуває у
заставі і відповідно до ст.17 ЗУ «Про
заставу» може відчужуватися лише за
згодою заставодержателя, а правочини
між юридичними і фізичними особами
повинні бути укладені в письмовій
формі, а не шляхом винесення протоколу
загальних зборів засновників
товариства. В матеріалах виконавчого
провадження відсутні щодо цих обставин
будь-які дані: як вбачається з
надісланих суду після подання скарги
додаткових копій виконавчих
документів: акту опису та арешту майна
від 10.07.2012 року, постанови про
призначення відповідального зберігача
від 24.09.2013 року видно, що описане та
арештоване майно: машина для вилучення
луски PSM 20, відокремлююча від голови
машина HS-10, філетировочна машина FR -150,
подавальний стіл ТТ-002, верстат S-200 для
заточки і правки з охолодженням,
розпилювальна глазурна машина GLM 400 -
належить ТОВ «БАРК».

Таким чином, суд не вбачає підстав для
задоволення скарги, оскільки державні
виконавці при винесенні оскаржуваних
постанов діяли в межах повноважень та у
спосіб, передбачений Законом України
«Про виконавче провадження».
Посилання заявників на порушення ст.41
Конституції України не відповідає
фактичним обставинам, оскільки
постановами забезпечено реальне
виконання судового рішення, яке на
протязі більше 4 років боржниками не
виконується, а у теперішньому судовому
засіданні боржник ОСОБА_1 прямо
заявив, що стягувач не отримує від
нього ні копійки, поки Банк та ВДВС не
будуть діяти в правовому полі, без
порушення його конституційних прав.
Втім, самими боржниками, в порушення
ст.124 Конституції України, за наявності
реальної для цього можливості рішення
суду не виконується на протязі
тривалого часу.

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України,
ст.ст. 6, 11, 31, 57 Закону України «Про
виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
визнання неправомірними дій головних
державних виконавців відділу ДВС
Бердянського МРУЮ Запорізької області
Годіної А.Ю. та Гризоглазової Д.С. щодо
винесення постанов про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження та розшук
автотранспортних засобів боржника,
зняття арешту з майна, скасування
постанови про розшук автотранспортних
засобів відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 5-денний
строк з дня її проголошення.

Суддя: З. П. Пустовіт