Справа №
Провадження № 2/185/735/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючий - суддя Боженко Л. В.,

секретар - Кравченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Павлоградвугілля" про поновлення
на роботі, оплату за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,
суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся через суд з
позовом про визнання звільнення з
роботи незаконним, про визнання
незаконним та скасування
розпорядження № 2403 від 25.12.2013року
директора Виробничого структурного
підрозділу «Шахтоуправління
Тернівське « ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» про звільнення за п.
8 ч. 1 ст.40 КЗпП України, поновлення на
роботі, стягнення на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у сумі 20 477грн. 22 коп. та
моральної шкоди в розмірі 10 000грн.
Позовні вимоги мотивує наступним: з 14
вересня 1999 року позивач працював у
Виробничому структурному підрозділі
«Шахтоуправління Тернівське « ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля».
Розпорядженням № 2403к від 25.12.2013 року
його було звільнено з роботи за п. 8 ст.
40 КЗпП України, тобто за вчинення за
місцем роботи розкрадання майна
власника. Дійсно, що вироком
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області його
визнано винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України та призначено покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 1
рік. На підставі ст. 75 КК України від
відбування призначеного покарання
його звільнено з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік та покладено
обов'язки передбачені п.п.2,3,ч.1ст.76 КК
України. Ухвалою апеляційного суду від
27.09.2013 року Дніпропетровської області
вирок залишено без змін. Оскільки
вироком суду його визнано винуватим у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15,
ч. 1 ст. 185 КК України як незакінчений
замах на таємне викрадення чужого
майна, позивач вважає що був
звільнений з роботи незаконно тому, що
за п. 8 ст. 40 КЗпП України, можливе
розірвання трудового договору лише
тоді, коли особа вчинила розкрадання, а
розкрадання є фактичне заволодіння
чужим майном, замах на вчинення злочину
не є розкраданням. В зв'язку з тім, що
позивач вважає звільнення за ч. 8 ст. 40
КЗпП України дисциплінарним
стягненням, то відповідно ст. 148 КЗпП
України стягнення повинно було
накладене на нього не пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку. Крім
того при надаванні пояснень під тиском
представників служби безпеки шахти він
оговорив себе. Також вважає посилання в
розпорядженні на п.2.6. Правил
внутрішнього трудового розпорядку ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля»
безпідставними тому, що вироком суду
не встановлено , що він порушив
локальні норми підприємства, свою
робочу інструкцію. Також порушення в
тому, що відповідно ч. 2 ст. 47 КЗпП
України, йому повіни видати копію
наказу про звільнення з роботи, видано
розпорядження. Крім того,посилається
позивач, відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП
України про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум, відповідно до
ст. 148 КЗпП України. Дисциплінарне
стягнення не може бути накладене
пізніше шести місяців з дня вчинення
проступку. Проступок було виявлено
02.02.2013 року, а стягнення накладене 26.12.2013
року. Відповідач також зобов'язаний
виплатити позивачу середній заробіток
за час вимушеного прогулу у сумі 20
477грн. 22 коп. Позивач вважає, що діями
відповідача було порушено його законні
права на працю та її оплату, і це
призвело також до моральних страждань
у зв'язку з приниженням гідності
позивача. Тому просить стягнути
моральну шкоду в розмірі 10 000грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_2 підтримали позовні
вимоги, просили задовольнити.

Представник відповідача Селіванов О.А.
позовні вимоги не визнав, пославшись на
письмові заперечення (а.с.33- 38).

Суд , заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що даний
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1.14.09.1999 року по 25.12.2013 року
працював на у відповідача в Публічному
акціонерному товаристві «ДТЕК
Павлоградвугілля» (копія трудової
книжки а.с.6-8). З розпорядження № 2403к
від 25.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_1
звільнено за вчинення за містом роботи
розкрадання майна власника за п. 8 ст. 40
КЗпП України. (а.с.9). Згідно вироку
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1
визнано винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України та призначено покарання у
вигляді позбавлення волі строком на
один рік. На підставі ст. 75 КК України
звільнено ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком
один рік та покладено обов'язки
передбачені п.п.2,3,ч.1ст.76 КК
України.(а.с.9-12) Ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
27.09.2013 року вирок залишено без
змін.(а.с.39-40).

Відповідно п. 8 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом за вчинення за місцем роботи
розкрадання (в тому числі дрібного)
майна власника, встановленого вироком
суду, що набрав законної сили, чи
постановою органу, до компетенції
якого входить накладення
адміністративного стягнення або
застосування заходів громадського
впливу.

Таким чином звільнення за цією статтею
можливе лише за умови, що мало місце
розкрадання майна власника
встановленого вироком суду, що набрав
законної сили чи постановою органу, до
компетенції якого входить накладення
адміністративного стягнення.

Враховуючи, що звільнення позивача з
ініціативи відповідача за п.8 ст. 40 КЗпП
України проведено законно, оскільки у
судовому засіданні знайшло
підтвердження що відносно позивача є
набравший чинність 27.11.2013 року вирок
суду, яким його визнано винуватим у
вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України та призначено покарання, суд
вважає відмовити в задоволенні
позовних вимог про визнання незаконним
звільнення та скасування
розпорядження про звільнення, в
поновленні на роботі.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на
користь позивача за час вимушеного
прогулу середнього заробітку у сумі 20
477грн. 22 коп. та моральної шкоди в
розмірі 10 000грн., то задоволенню вони
також не підлягають тому, що ОСОБА_1
відмовлено в частини визнання
незаконним звільнення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,11,60, 209,212-215 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Павлоградвугілля" про поновлення
на роботі, оплату за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди
відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя :
Л. В. Боженко