УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 23 квітня 2014 року
м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Севастопольського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі Головного
управління Держкомзему у м.
Севастополі, Державного комітету
лісового господарства України,
Державного підприємства
«Севастопольське дослідне
лісомисливське господарство» до
ОСОБА_4, треті особи: Севастопольська
міська державна адміністрація,
Обслуговуючий кооператив
«Дачно-будівельний кооператив «Скіф-9»,
про визнання недійсним державного акта
на право власності на земельну ділянку
та витребування земельної ділянки з
незаконного володіння, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
заочне рішення Балаклавського
районного суду м. Севастополя від 28
травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 09 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року Севастопольський
міжрайонний природоохоронний прокурор
в інтересах держави в особі Головного
управління Держкомзему у м.
Севастополі, Державного комітету
лісового господарства України, ДП
«Севастопольське дослідне
лісомисливське господарство»
звернувся до суду з позовом, у якому
просив визнати недійсним виданий
ОСОБА_4 державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0650 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, виданий Головним
управлінням Держкомзему у м.
Севастополі 13 січня 2010 року та
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 3;
витребувати на підставі ст. 387 ЦК
України на користь ДП «Севастопольське
досвідне лісомисливське господарство»
з незаконного володіння ОСОБА_4
зазначену земельну ділянку.

Заочним рішенням Балаклавського
районного суду м. Севастополя від 28
травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м.
Севастополя від 09 грудня 2013 року, позов
задоволено.

Визнано недійсним виданий на ім'я
ОСОБА_4 державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0650 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
виданий Головним управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 13 січня 2010
року та зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №53.
Витребувано на користь держави в особі
ДП «Севастопольське дослідне
лісомисливське господарство» з
незаконного володіння ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0,0650 га, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер
:58:002:0158. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_4 на
підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 25 листопада 2009 року
№ 912-р видано державний акт серії ЯИ №
031930 від 13 січня 2010 року на право
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :58:002:0158, площею
0,0650 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
з цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва
(а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЗК України усі
землі України перебувають у державній
власності крім земель комунальної та
приватної власності.

Згідно зі ст. 83 ЗК України у комунальній
власності перебувають усі землі в
межах населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Згідно положень абз. 1 п. 12 Розділу Х
«Перехідних положень» Земельного
кодексу України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзацах другому та
четвертому цього пункту) у межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Рішенням виконавчого комітету
Севастопольської міської ради
депутатів трудящих від 08 лютого 1977 року
№ 3/93 «Про межі районів м.
Севастополя» затверджено межі
Балаклавського, Гагарінського та
Нахімовського районів, спірна земельна
ділянка знаходиться у Балаклавському
районі у межах території населеного
пункту - м.
Севастополь.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про те, що державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий на підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації, яка не мала на це
законних повноважень, оскільки в силу
положень п. 12 Розділу Х «Перехідних
положень» Земельного кодексу України
такими повноваженнями наділена
Севастопольська міська рада.

Крім того, згідно з п. 5 Прикінцевих
положень Лісового кодексу України та
планово-картографічних матеріалів
лісовпорядкування 1999 року спірна
земельна ділянка перебуває у
постійному користуванні
ДП «Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» та
відноситься до земель лісового фонду,
тому за вимогами ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи яка незаконно, без
відповідної правової підстави,
заволоділа ним.

Суди обґрунтовано задовольнили позов.
Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Балаклавського
районного суду м. Севастополя від
28 травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 09
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А.,
Євграфова Є.П.