Справа № 461/7900/13
Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/715/13
Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року

м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області у
складі:головуючого судді - Ванівського
О.М.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Цар М.М.

за участю: представника
позивача(апелянта) - ОСОБА_2

представника відповідача ПАТ
КБ «Надра» - Прасковича М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
на рішення Галицького районного суду м.
Львова від 11 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2013р. позивач звернувся в суд із
позовом до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра», в
якому, з урахуванням уточнених вимог,
просив стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на
його користь 1792115,08 гривень нарахованих
відсотків за користування грошовими
коштами та 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання у
розмірі 384024,64 гривень за період з 21
листопада 2009р. по 31 травня 2010р.(а.с.4-7,32-33)

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 11 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 було
відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5

В апеляційній скарзі посилається на те,
що відповідачем безпідставно не
нараховані відсотки за користування
його вкладами за період з 21 листопада
2009 року по 31 травня 2010 року. Оскільки
нараховані відсотки збільшили суму
його вкладів, то позовна давність не
поширюється на дані правовідносини в
силу вимог п.2 ч.1ст.268 ЦК України. Також
судом не враховано, що він довідався
про порушення свого права із засобів
масової інформації у травні 2013 року,
після опублікування практики
Верховного Суду України з даних питань,
а не 24 березня 2009 року, як указано в
рішенні суду. Крім того, суд
безпідставно стягнув з нього 3441 гривню
судового збору, не звернувши уваги на
те, що він як споживач банківської
послуги звільнений від такої сплати.
Просить рішення Галицького районного
суду м. Львова від 11 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його позов задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
процесу - представника позивача
(апелянта) - ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги, представника
відповідача ПАТ КБ «Надра» - Прасковича
М.І., на її заперечення, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення а рішення Галицького
районного суду м. Львова від 11
листопада 2013 року скасуванню частково
з наступних підстав.

Судом та матеріалами справи
установлено, що 21 листопада 2008 року
ОСОБА_4 уклав з КБ «Надра» договори №№
700625, 700626, 700627, 700628 строкового
банківського вкладу (депозиту) «Мій
вибір» оформлених в рамках пакету
послуг ПП «Базовий», згідно яких він
передав на строкові депозитні рахунки
грошові вклади на загальну суму - 3 061
615,00 доларів США, строком на 12 місяців,
до 21 листопада 2009 року, під 14% річних
(а.с.8-11).

У подальшому, за рішенням Галицького
районного суду м.Львова від 24.03.2009 року,
було розірвано договори №№ 700625, 700626,
700627, 700628 строкового банківського
вкладу (депозиту) від 21.11.2008 року, та
стягнуто з КБ «Надра» на користь ОСОБА_4
суму депозитного вкладу у розмірі 3 061
615 доларів США.(а.с.89-91)

ОСОБА_4 не ставив питання про примусове
виконання рішення Галицького
районного суду м. Львова від 24.03.2009 року
і Банк продовжував нараховувати
відсотки на вклади, згідно умов
зазначених договорів до закінчення
строку їх дії - до 20 листопада 2009 року
(а.с.47-50).

З 20 листопада 2009 року (по закінченню
строку дії договорів банківського
вкладу №№ 700625, 700626, 700627, 700628),
відповідач не виплачував ОСОБА_4
відсотків за користування його коштами
і лише 31 грудня 2009 року перерахував їх
на поточний рахунок №79966155 у цьому ж
Банку.

Як зазначено у ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється у три роки (ст.257 ЦК
України).

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся з позовом до суду 08
липня 2013 року, відтак без поважних
причин пропустив строк позовної
давності за вимогами про стягнення
відсотків за договором банківського
вкладу (14% та 3% річних) за період з 20.11.2009
року до 30.12.2009 року, що з урахуванням
поданої представником КБ «Надра» заяви
про застосування позовної давності
(а.с.55), є підставою для відмови у позові
в цій частині на підставі ч.4 ст.267 ЦК
України.

Як зазначено у правовому висновку
Верховного Суду України у справі №6-140
цс 13 від 25 грудня 2013 року за змістом
ст.ст.526 та 1058 ЦК України зобов'язання
банку з повернення вкладу за договором
банківського вкладу (депозиту)
вважається виконаним з моменту
повернення вкладу готівкою або надання
іншої реальної можливості отримати
вклад та розпорядитися ним на свій
розсуд (наприклад перерахування на
поточний рахунок вкладника в цьому ж
банку, з якого вкладник може зняти
кошти чи проводити ними розрахунок з
допомогою платіжної банківської
картки). У випадку перерахування коштів
на поточний банківський рахунок
вкладника в цьому ж банку, однак не
надання вкладнику можливості
використання цих коштів зобов'язання
банку з повернення вкладу не є
виконаним і до банку слід
застосовувати відповідальність за
порушення грошового зобов'язання,
передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.

Із поточного звіту КБ «Надра» за
операціями по поточному (картковому
рахунку) №79966155 убачається, що 25 лютого
2010 року позивачем знято із вказаного
рахунку 26 000 доларів США. (а.с.52зв).

Оскільки 31 грудня 2009 року сума за
депозитними договорами була
перерахована на поточний рахунок
позивача і він міг ними розпоряджатися,
що визнав представник позивача в суді
апеляційної інстанції, зобов'язання
банку з приводу повернення
банківського вкладу слід вважати
виконаним, а тому відсутні підстави для
стягнення 14% та 3% річних за період з 31
грудня 2009 року по 30 травня 2010 року.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення заявлених позовних вимог.

У той же час, судом першої інстанції
безпідставно стягнуто з позивача
судовий збір в сумі 3441,00 гривень за
подання до суду позовної заяви.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до
суду як споживач банківського вкладу
(депозиту), яку надав ПАТ «КБ «Надра»,
відтак є звільненим від сплати
судового збору відповідно до п.7 ч.1 ст.5
Закону України «Про судовий збір».

Тому, рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_4 3441 гривень
судового збору підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити
частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 11 листопада 2013 року в
частині стягнення з ОСОБА_4 судового
збору в розмірі 3441 грн. - скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
О.М. Ванівський

Судді
М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна