Ухвала

іменем україни

10 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку та про вселення,

за касаційною скаргою
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду м. Севастополя від 14
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у
здійсненні нею права власності шляхом
виселення та зняття з реєстраційного
обліку.

Посилалася на те, що
вона є власником будинку по АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
25 січня 2006 року, укладеного між ОСОБА_8
та ОСОБА_4 (позивачкою). Відповідно до п.
6 зазначеного договору купівлі-продажу,
ОСОБА_8, при відчуженні будинку
врахував інтереси дітей, інших членів
його сім'ї, які відповідно до закону
мають право користуватися цим жилим
будинком і що з вищевказаного жилого
будинку будуть виписані особи, які у
ньому мешкають, вивезені речі, а також
сплачена заборгованість по оплаті та
по комунальним послугам строком до 25
лютого 2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8
помер. Не зважаючи на умови договору
купівлі-продажу, відповідачі
продовжують проживати в спірному
житловому приміщенні, чим порушують
право власності позивачки.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 6 вересня 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м.
Севастополя від 14 листопада 2013 року
рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 6 вересня 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позовні вимоги задоволено частково.
Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з
будинку по АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_4 в
будинок по АДРЕСА_1. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, просять скасувати оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що
пред'явлення позовів про зняття судом з
реєстраційного обліку місця
проживання особи - законом не
передбачено як належний спосіб захисту
порушеного права. Сама по собі
реєстрація місця проживання є
правовідношенням між державою та
фізичною особою, яке не пов'язано з
правовідносинами власності або
користування жилими приміщеннями, а її
наявність не зачіпає прав та інтересів
їх титульних власників або
користувачів.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що
відповідачі не виконали умови договору
купівлі - продажу, продовжують
проживати у спірному домоволодінні до
теперішнього часу, фактично
користуються майном, яке належить
позивачу, чим перешкоджають їй у
здійсненні нею законних прав
користування, володіння, та
розпорядження своєю приватною
власністю, що порушує права власника.
При цьому відмовляючи в задоволенні
позовних про зняття з реєстраційного
обліку, суд вірно зазначив, що рішення
суду про виселення є підставою для
зняття особи з реєстраційного обліку.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321
ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Таким чином,
перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду м. Севастополя від 14
листопада 2013 року, тому що судове
рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
відхилити.

Рішення апеляційного
суду м. Севастополя від 14 листопада 2013
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку та про вселення,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна Є.П.
Євграфова