УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Антипової Л.О.

при секретарі -
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк», зацікавлені
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування
рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в
якій просить скасувати рішення
постійно діючого третейського суду від
10.04.2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що
10.04.2013 р. вказаним рішенням задоволено
позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»,
вирішено солідарно стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість по
договору кредиту у розмірі 1 676 145,83 грн.
та третейський збір у сумі 17 161,46 грн.
Позивач вважає, що рішенням
третейського суду було вирішено
питання про права та обов'язки осіб, які
не брали участі у справі, а саме він був
відсутній в судовому засіданні під час
слухання справи третейським судом та
на день звернення до третейського суду
договір поруки був припинений. Також
позивач зазначив, що рішення прийнято з
порушенням ч. 2 ст. 627 ЦК України, а саме,
що справи щодо захисту прав споживачів,
у тому числі споживачів послуг банку не
підлягають розгляду третейськими
судами. Крім цього позивач також вказує
на те, що викладені в кредитному
договорі положення щодо іноземної
валюти договору та валюти виконання
зобов'язання за договором прямо
суперечить нормам прямої дії
Конституції України та Цивільного
законодавства. За таких обставин
рішення постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав заяву та просив її
задовольнити з підстав, які в ній
викладені.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в
судовому засіданні просив відмовити в
задоволенні заяви, з підстав,
викладених в запереченнях, які
знаходяться в матеріалах справи.

Зацікавлені особи в судове засідання
не з'явилися, повідомлялися належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та матеріали третейської справи №382/12,
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
10.04.2013 року Постійно діючим Третейським
судом при Асоціації українських банків
було прийнято рішення, яким було
задоволено вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та
стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 заборгованість по договору
кредиту у розмірі 1 676 145,83 грн. та
третейський збір у сумі 17 161,46 грн.

Статтею 6 ЗУ «Про третейські суди»
передбачено, що третейські суди в
порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин. Тією ж
статтею передбачений виключний
перелік справ які не входять до
компетенції розгляду третейського
суду.

В своїй заяві аявник посилається на те,
що справа, по якій прийнято рішення, не
підвідомча третейському суду
відповідно до Закону України «Про
третейські суди», оскільки належить до
категорії справ, пов'язаних із захистом
прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів», споживач
- це фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника. З огляду на
наведене, звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав,
урегульованих спеціальним Законом
України «Про захист прав споживачів»,
вправі споживач. Банк, як
кредитодавець, безспірно є учасником
правовідносин з позичальником (і
поручителями) за договором надання
споживчого кредиту.

Проте, ПАТ «Укрсоцбанк» не є споживачем
в розумінні Законом України «Про
захист прав споживачів». Банк
звертався до третейського суду з
позовом про стягнення заборгованості
внаслідок неналежного виконання
заявником, зокрема, умов кредитного
договору, а не за захистом прав
споживача, а тому правовідносини у
спорі за позовом Банку до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості регулюються не тільки
законодавством про захист прав
споживачів, а цивільним законодавством
про зобов'язальне право та, зокрема, про
договірні (кредитні) зобов'язання.

Таким чином враховуючи, що ПАТ
«Укрсоцбанк» звернувся до Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків з метою
захисту своїх порушених прав,
передбачених ст.ст. 1048, 1054 ЦК України,
справа про стягнення заборгованості з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відноситься
до категорії справ у спорах щодо
захисту прав споживачів у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Крім того, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України,
на яку посилається заявник у своїй
заяві, порука припиняється після
закінчення строку, встановленого у
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позов до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки. Посилання
представника заявника на той факт, що
договір поруки на момент звернення до
третейського суду був вже припинений
не є підставою для скасування рішення
третейського суду.

Відповідно до ст. 627 ЦК України
зазначено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Зміст принципу свободи договору
включає також вільний вияв волі особи
на вступ у договірні відносини, право
сторін за своєю угодою змінювати,
розривати або продовжувати чинність
укладеного ними договору, визначати
способи забезпечення виконання
договірних зобов'язань, а також форми
(види) відповідальності за порушення
договірних зобов'язань та порядок
врегулювання спорів за договором тощо.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами. Тобто, сторони,
уклавши договір, повинні суворо
дотримуватись положень, які ним
встановлені.

При укладенні зазначених договорів
сторони своїм вільним волевиявленням
визначили умови Договору кредиту та
Договорів поруки, що підтверджується
підписанням договорів та вчиненням
дій, направлених на виконання їх умов, у
зв'язку із чим Договір кредиту № 606/33-039
від 25.04.2007 року та Договори поруки №
606/33-021 та № 606/33-022 від 25.04.2007 року є
чинними, жодних судових рішень, які
набрали законної сили у справі про
визнання вказаних договорів
недійсними чи припиненими немає.

Частиною 2 ст. 389-5 ЦПК України,
передбачено вичерпний перелік підстав
для скасування рішення третейського
суду.

Доводи заявника не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні в
частині того, що він був відсутній в
судовому засіданні під час розгляду
справи, в зв'язку із чим суд вирішив
питання про права та обов'язки у його
відсутність, суд вважає
безпідставними, оскільки заявник був
залучений до участі у справі в якості
співвідповідача, а тому вважається, що
останній брав участь у справі.

За таких обставин відсутні підстави
для скасування рішення третейського
суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
389-4 - 389-6 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», зацікавлені особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення
третейського суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: