Справа № 761/2181/14-ц
Провадження №2/761/2281/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді
Піхур О.В.,

при секретарі
Маліченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Українська охоронно -
страхова компанія" до ОСОБА_1 про
стягнення суми,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року Приватне
акціонерне товариство "Українська
охоронно - страхова компанія" (далі -
позивач) звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення
суми.

Позовні вимоги, які були уточнені
в ході розгляду справи, обґрунтовані
тим, що 21.06.2010 р. внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди (далі - ДТП),
автомобіль «Тойота», д.н. НОМЕР_1, що
належав ПП «Енерго - сервіс» під
керуванням ОСОБА_2, зазнав технічних
пошкоджень. Винною особою у
зазначеному ДТП було визнано
відповідача, автомобіль якої був
застрахований у позивача, на підставі
полісу обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до умов якого
позивач сплатив власнику пошкодженого
автомобіля страхове відшкодування в
розмірі 3481,82 грн. та поніс витрати на
проведення експертизи - 400,00 грн.
Оскільки, відповідач не повідомив
позивача про ДТП протягом трьох
робочих днів, після виплати страхового
відшкодування до позивача перейшло
право регресної вимоги до відповідача,
як до особи відповідальної за завдані
збитки.

Тому, позивач просив суд стягнути з
відповідача на користь позивача кошти
в сумі 3881,82 грн. та витрати по сплаті
судового збору - 243,60 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог в повному обсязі з тих
підстав, що позивачу було відомо про
настання ДТП, якого про це було
повідомлено усно.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно
та всебічно дослідивши матеріали
справи, прийшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 21.06.2010 р. відповідач керуючи
автомобілем «Пежо 207» д.н. НОМЕР_2, перед
початком руху не переконалася, що це
буде безпечно, внаслідок чого
здійснила зіткнення з автомобілем
«Тойота», д.н. НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2, що призвело до пошкодження
транспортних засобів.

Вина відповідача, у даному ДТП,
підтверджується постановою
Святошинського районного суду м. Києва
від 09.07.2010 р. (а.с.12).

Таким чином, судом встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода, яка
сталася 21.06.2010 р. у м. Києві, відбулася з
вини відповідача.

Автомобіль відповідача був
застрахований у позивача на підставі
полісу обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 01.10.2009 р. зі строком дії до
30.09.2010 р. (а.с.6).

Вартість матеріального збитку
автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1, згідно
Звіту № С10-389 від 16.07.2010 р., складає 3991,82
грн. (а.с.28).

Розмір страхового відшкодування по
вище вказаному страховому випадку, з
урахуванням франшизи, становить - 3481,82
грн. (а.с.7-10).

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що позивач сплатив
відшкодування в сумі 3481,82 грн., що
підтверджується копіями платіжних
доручень які містяться в матеріалах
справи (а.с.39-40).

Крім того, позивачем було оплачено
вартість проведення
автотоварознавчого дослідження ТЗ
згідно рахунку № С10-389 в розмірі 400,00
грн. (а.с.41).

Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України "Про страхування", до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування у межах фактичних витрат
переходить право вимоги (регресу), яке
страхувальник, що одержав страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України,
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов, якщо страхувальник не
повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону. (п. ґ п. 38.1 ст. 38
ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Відповідно до п.п.33.1.2, 33.1.4 п. 33.1. ст. 33
цього Закону, у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.

В судовому засіданні позивач
зазначала, що відповідачу було відомо
про настання страхового випадку від
представника іншої страхової компанії,
у зв'язку із чим її викликали, однак,
доказів на підтвердження даних
обставин суду не надала.

Письмова заява - повідомлення про
випадок з транспортним засобом, що
стався 21.06.2010р., була подана
відповідачем до позивача 16.07.2010р. (а.с.48).

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК
України).

Враховуючи те, що відповідач у
визначені законом строки не повідомила
позивача про настання страхового
випадку та те, що вона винною особою у
скоєному ДТП, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача суму сплаченого страхового
відшкодування в розмірі 3481,82 грн. та
витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження ТЗ -
400,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати на оплату
судового збору в розмірі 243,60 грн.

З огляду на викладене, на підставі
ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України,
ст.ст. 6, 9, 27, 60, 88, 169, 179, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК
України, Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України № 4 від
01.03.2013 р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», ЗУ "Про страхування", ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» суд, -

в и р і ш и в:

Позов Приватного акціонерного
товариства "Українська охоронно -
страхова компанія" до ОСОБА_1 про
стягнення суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно - страхова
компанія" суму в розмірі 3881 (три тисячі
вісімсот вісімдесят одна) грн. 82 коп.,
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп., а всього підлягає
стягненню 4125 (чотири тисячі сто
двадцять п'ять) грн. 42 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя