Справа № 305/483/14-ц
Провадження по справі № 2/305/367/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014 року. Рахівський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Марусяк М.О.

при секретарі - Беднар О.О.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Середньоводянської сільської ради,
треті особи без самостійних вимог:
Рахівська державна нотаріальна
контора, Рахівське районне управління
юстиції Закарпатської області в особі
реєстраційної служби про визнання
права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
Середньоводянської сільської ради,
треті особи без самостійних вимог:
Рахівська державна нотаріальна
контора, Рахівське районне управління
юстиції Закарпатської області в особі
реєстраційної служби про визнання
права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що після смерті його батька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та його матері ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилася спадщина, у
вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.
Вартість спадкового житлового будинку,
на даний час становить 238600 гривень.
Після смерті батька ОСОБА_3, спадщину
прийняв він та його мати ОСОБА_4. Однак
його мати згодом зробила заповіт в його
користь. У лютому місяці 2014 року, він як
спадкоємець за законом та за заповітом
звернувся із відповідною заявою про
перереєстрацію нерухомого спадкового
майна та видачу йому свідоцтва про
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 до Рахівської державної
нотаріальної контори Закарпатської
області. Однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину на майно йому було
відмовлено, у зв'язку з відсутністю у
нього правовстановлюючих документів
на спадкове майно. Вказаний будинок
дійсно належав його покійному
батькові, що підтверджується довідкою
виданою виконавчим комітетом
Середньоводянської сільської ради № 629
від 02.12.2013 року. У зв'язку з наведеним
просив визнати за ним право власності
на спадкове майно, що належало
спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме
на житловий будинок НОМЕР_1, загальною
площею. 154.43 кв.м. та житловою площею 78.22
кв.м., в цілій частині, разом із
надвірними спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених в позові. Просить
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача,
Середньоводянської сільської ради, в
судове засідання не з'явився, однак
сільський голова Шіман Н.І. надав заяву,
в якій просив розглянути справу без
участі представників ради. Позовні
вимоги визнають.

Представник третіх осіб в судове
засідання, також не з'явилися, однак
завідуюча Рахівської ДНК - Пріц О.І. та
начальник реєстраційної служби
Рахівського РУЮ - Делятинчук А.І.,
надіслали заяви, в яких просили
розглянути справу без участі їхніх
представників. Позовні вимоги
підтримують. Заперечень проти
задоволення позову не мають.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши їх доказами, суд прийшов до
наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Відповідачем у справі
являється особа, діями якої
порушуються права та інтереси
відповідача.

Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер громадянин ОСОБА_3, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 10.12.2013 року.

Позивач, ОСОБА_2, являється сином нині
померлого ОСОБА_3, що стверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3
від 10 грудня 2013 року, а отже він
являється спадкоємцем першої черги за
законом спадщини, яка відкрилася після
смерті його батька.

Іншими спадкоємцями першої черги за
законом, являлися дружина померлого
ОСОБА_4 та його діти: ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянка ОСОБА_4,
померла, що стверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_4 від 03 грудня 2009
року.

13.02.2007 року громадянка ОСОБА_4, склала
заповіт, яким, після своєї смерті,
заповіла позивачу ОСОБА_3, належний їй
житловий будинок АДРЕСА_1.

Із Витягу зі Спадкового реєстру, № 37104537
від 08.04.2014 року, вбачається, що у
Спадковому реєстрі наявна інформація
про заповіт ОСОБА_4.

Інші спадкоємці першої черги за
законом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовилися
від своїх часток у спадщині, яка
відкрилася після смерті їхніх батьків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь їхнього
брата, позивача по справі ОСОБА_2, що
стверджується їхніми особистими
заявами.

Звернення позивача до суду з вимогою
визнання права власності на спадкове
майно зумовлене порушенням його
права на отримання власності в порядку
спадкування згідно відмови нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом в його користь, в зв`язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на право власності на
спадковий будинок.

При вирішенні спорів щодо спадкування
права власності на нерухоме майно
звертається увага на зміну редакції ч. 4
ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм
цивільного законодавства і
застосовується редакція закону, яка
діяла на час виникнення права у самого
спадкодавця та на час відкриття
спадщини.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду, зокрема,
відповідно до Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, та інших
нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий
будинок, споруду підтверджується
належними правовстановлюючими
документами на час виникнення права
власності на будівлі, споруди, органи
місцевого самоврядування зобов'язані
видати довідку про належність
житлового будинку на праві приватної
власності спадкодавцеві, оскільки до
компетенції виконкомів місцевих рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих рад. Погосподарські книги є
особливою формою статистичного обліку,
що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979
року, в яких при визначення року
побудування зазначається рік введення
в експлуатацію будинку, тобто, записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.

Судом встановлено, що після смерті
громадянина ОСОБА_3, залишилося
спадкове майно: житловий будинок
АДРЕСА_1.

З довідки № 629 від 02.12.2013 року, виданої
виконавчим комітетом
Середньоводянської сільської ради,
встановлено, що згідно погосподарської
книги №1193-1, житловий будинок АДРЕСА_1,
був зареєстрованим за померлим ОСОБА_3.

Також в матеріалах справи наявне
свідоцтво на забудову садиби в
сільських населених пунктах
Української РСР №21 від 07 серпня 1972
року, а отже його не можна розцінювати
як об'єкт самочинного будівництва.

Вартість житлового будинку згідно
висновку про вартість майна виданого
ФОП ОСОБА_12, становить 238600 гривень.

Стаття 1268 ЦК України проголошує, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

З довідки Середньоводянської
сільської ради № 330 від 05.12.2013 року
слідує, що позивач на момент відкриття
спадщини проживав разом із
спадкодавцями, а отже він фактично
прийняв, спадщину, як спадкоємець
першої черги за законом та як
спадкоємець за заповітом.

Таким чином, враховуючи, що позивач по
справі є спадкоємцем першої черги
спадкоємців за законом та спадкоємцем
за заповітом, він фактично прийняв
спадщину, оскільки на момент відкриття
спадщини проживав разом із
спадкодавцями, майнового спору з
приводу спадкування не існує,
відповідачем позов визнаний, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових
витрат позивачем не ставилося.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88,
212, 213, 223 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканцем АДРЕСА_1, право власності на
спадкове майно, що належало
спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме
на житловий будинок НОМЕР_1, загальною
площею. 154.43 кв.м. та житловою площею 78.22
кв.м., в цілій частині, разом із
надвірними спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за
позивачем.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через
Рахівський районний суд. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Марусяк М.О.

З оригіналом вірно

Суддя Рахівського районного суду:
Марусяк
М.О.