Справа № 2-3761/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Солом`янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю « Регіон» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, завданої
працівником під час виконання трудових
обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2013 року позивач- ТОВ «
Регіон» звернувся до суду з позовом до
відповідача у якому просив стягнути з
останнього 258402,36 грн. матеріальної
шкоди, а також 2 584 грн. судового збору.

В обґрунтування позову вказав на
те, що відповідач знаходився з ТОВ
«Регіон» у трудових відносинах з 01
березня 2007 року по 13 листопада 2012 року,
перебуваючи на посаді начальника
господарського відділу з 03.08.2009 року по
день звільнення 13 листопада 2012 року.

Посилається на те, що 03.08.2009 року з
відповідачем ,який обіймав посаду
начальника господарського відділу був
укладений Договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність та відповідач був
ознайомлений з посадовою інструкцією
начальника господарського відділу.

В подальшому 13 листопада 2009 року
відповідача було звільнено за прогули
без поважних причин за пунктом 4 статті
40 КЗпП України.

Позов мотивований тим, що в період
роботи в ТОВ « Регіон» відповідач
отримав для здійснення своїх
функціональних обов`язків
товарно-матеріальні цінності на
загальну суму 295 866,63 грн., в
підтвердження чого послався на
інвентаризаційні описи
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму 295866,63 грн. Позивач у
позові вказує на те, що до звільнення
відповідач був неодноразово
повідомлений про необхідність
передачі отриманих матеріальних
цінностей, проте обов`язок покладений
згідно з договором про повну
матеріальну відповідальність він не
виконав; для списання вартості
матеріальних цінностей не прибув.

Таким чином позивач просить
відшкодувати вартість матеріальних
цінностей, що рахуються за
відповідачем, а саме:

Вартість послуг за користування
телефонним зв»язком- 972,84грн;

Вартість послуг за отримане
пальне за страрт-карткою № 276024738 - 6881,23
грн.;

Ноутбук «Acer» АS5538G-202G25Mn-3972,16грн;

Ноутбук ASUS K 505 ( K50C-C220SCENWW)-2478,00 грн;

чоботи AZURITE-340,01;

чоботи Макранч Єкстрим нубук- 1217,94
грн;

Дощовий комплект-283,40 грн;

Знаки на металі ( 30/20)-24,00 грн;

Знаки на самок лейці -5,40;

Комплект спецодягу ( куртка+
брюки) із вогнетривкої тканини -744,00 грн;

Костюм « Автосервіс» -407,00 грн.;

Костюм утеплений спеціальний
чоловічий-1280,76грн.;

Смарт-картка-50,00 грн;

Туфлі металевий носок-273,12 грн.;

Футболка з логотипом -45,60 грн;

Плита дорожня армована 0,8 х 6,3=34865,51
грн.;

Плита дорожня армована 1,2х3 = 70820,57
грн.;

Плита дорожня армована 1,2х6 = 4669,49
грн.;

Плита дорожня армована 2х 3 = 159540,84
грн.;

А всього, як вказав позивач за
відповідачем рахується цінностей на
загальну суму 295 866,63 грн.

Як зазначено у позові, відповідно
до розрахунку сум від 21.12.2012 року
відповідачу при звільненні належало до
виплати 37 464.27 грн. (компенсація
невикористаної відпустки,
заборгованість за авансовими
виплатами), а тому сума матеріальної
шкоди, завданої відповідачем становить
258 402,36 грн., виходячи із розрахунку 295866,63
грн.- 37 464,27 грн. = 258 402,36 грн.

З підстав викладеного, позивач
просив позов задовольнити.

В ході розгляду справи
представник позивача позов підтримав
та просив його задоволення.

Відповідач в ході розгляду справи
позовні вимоги не визнав . В
обґрунтування своїх заперечень
послався на те, що плита дорожня
армована 0,8 х 6,3 вартістю 34865,51 грн.;плита
дорожня армована 1,2х3 = вартістю 70820,57
грн.; плита дорожня армована 1,2х6
вартістю 4669,49 грн.;Плита дорожня
армована 2х 3 = 159540,84 грн. були передані
йому на зберігання згідно з договором
зберігання № 88/2-9 від 01.10.2007 року та
згідно з яким позивач як поклажодавець
по договору передав на зберігання йому
як стороні договору зберігачу плити на
загальну вартість 1 494 000,00 грн.

При цьому також зазначив про те,
що відповідно до акту передачі-прийому
речей до Договору зберігання № 88/2-9 від
01.10.2004 року він повернув плити , які йому
були ввірені у зберігання позивачем.
Крім того, заперечив надання йому у
повному матеріальну відповідальність
комп`ютерної техніки, пославшись на те,
що підписи на актах контрольної
перевірки інвентаризації матеріальних
цінностей, а саме комп`ютерної техніки,
виконані не ним, а іншою особою з
наслідуванням його підпису. Щодо одягу,
вартість якого позивач просить
стягнути , відповідач вказав на те, що
такий одяг підлягав списанню та ним був
списаний за строком давності. Щодо
витрат на пальне та телефонний зв`язок
по отриманій картці , то відповідач
послався на те, що ним такі послуги по
наданим карткам використовувались
виключно для здійснення
функціональних обов`язків.

Вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
виходить із наступного.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 згідно з наказом від 03 серпня 2009
року № 3-к був прийнятий на посаду
начальника господарського відділу ТОВ
« Регіон».

Відповідно до посадової
інструкції начальника господарського
відділу, затвердженої генеральним
директором ТОВ « Регіон» 03.08.2009 року та
з якою відповідач ОСОБА_1 був
ознайомлений при прийнятті на роботу
до товариства, про що свідчить його
підпис, до завдань та обов`язків
останнього відноситься забезпечення
господарського обслуговування і
належний стан згідно з правилами та
нормами виробничої санітарії і
пожежної безпеки будівель та
приміщень, в яких розташовані
підрозділи управління підприємством, а
також контроль за освітленням, система
опалення, вентиляції тощо, створення
умов для ефективної роботи
працівників.

Згідно з Розділом 4 Посадової
інструкції за завдання матеріальної
шкоди в межах, визначених чинним
законодавством про працю України
начальник господарського відділу несе
відповідальність.

Відповідно до ст.130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

Згідно з ст. 134 КЗпП України відповідно
до законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, між іншого,
коли між працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 135-1 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей;

З матеріалів справи вбачається,
що між ТОВ « Регіон » та відповідачем
укладено 03.08.2009 року при прийнятті на
роботу Договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність згідно з
яким відповідач взяв на себе обов`язок
по зберіганню і перевезення, переданих
йому матеріальних цінностей, прийняв
на себе повну матеріальну
відповідальність за незабезпечення
збереження ввірених йому Товариством
матеріальних цінностей. У випадку
виявлення нестачі переданих
відповідачу матеріальних цінностей ,
пошкодження ,знищення якості або
псування з його вини
товарно-матеріальних цінностей, він
зобов`язується відшкодувати
Товариству заподіяну шкоду
відповідним матеріальним цінностям.

Таким чином, з урахуванням
функціональних обов`язків відповідача,
визначених посадовою інструкцією,
обов`язків визначених у Договорі про
повну матеріальну відповідальність,
судом встановлено, що відповідач
обіймав посаду,яка передбачала повну
матеріальну відповідальність, та як
наслідок в силу ст.134 КЗпП України в
разі заподіяння шкоди товариству, на
нього повинна бути покладена повна
матеріальна відповідальність.

Відповідно до пункту 3 Договору
про повну матеріальну
відповідальність розмір заподіяної
шкоди визначається за фактичними
втратами, на підставі даних
бухгалтерського обліку, виходячи з
балансової вартості ( собівартості)
матеріальних цінностей.

Відповідно до Наказу № 186-к від
13.11.2012 року трудові відносини з
відповідачем є припиненими за пунктом 4
статті 40 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається,
що під час виконання трудових
обов`язків відповідачу було передано
наступні товарно-матеріальні цінності:

Ноутбук «Acer» АS5538G-202G25Mn-3972,16грн;(
а.с.97-98);

Ноутбук ASUS K 505 ( K50C-C220SCENWW)-3478,00 грн;(
а.с.99-100);

чоботи AZURITE-340,01;

чоботи Макранч Єкстрим нубук- 1217,94
грн;

Дощовий комплект-283,40 грн;

Знаки на металі ( 30/20)-24,00 грн;

Знаки на самок лейці -5,40;

Комплект спецодягу ( куртка+
брюки) із вогнетривкої тканини -744,00 грн;

Костюм « Автосервіс» -407,00 грн.;

Туфлі металевий носок-273,12 грн.;

( а.с.101)

Костюм утеплений спеціальний
чоловічий-1280,76грн.;

Футболка з логотипом -45,60 грн;

Смарт-картка на обслуговування
телефонним зв»язком-50,00 грн;

страрт-картка № 276024738 на
обслуговування пального.

В ході розгляду справи
встановлено , що на день звільнення
виявлена нестача ввірених в управління
та зберігання відповідачу
товарно-матеріальних цінностей
вказаних вище.

Враховуючи відповідальність
відповідача , як матеріально
відповідальної особи, яка за шкоду
спричинену товариству під час
виконання трудових обов`язків
відповідає у повному обсязі, що
передбачено прямою дією закону та
умовами укладеного договору, суд
вважає, що на відповідача повинен бути
покладений обов`язок по відшкодуванню
спричинених збитків.

Проте, визначаючи розмір шкоди
суд виходить із наступного.

В ході розгляду справи,
відповідач заперечуючи прийняття на
відповідальне зберігання комп`ютерної
техніки, а саме: Ноутбуку «Acer»
АS5538G-202G25Mn-3972,16грн;( а.с.97-98); та
Ноутбуку ASUS K 505 ( K50C-C220SCENWW)-3478,00 грн;
(а.с.99-100), згідно з актами
прийому-передачі від 04.10.2000 року та
25.11.2010 року послався на те, що підписи
від його імені виконані іншою особою з
наслідуванням його підпису.

Проте, такі твердження
відповідача суд вважає недоведеними та
до уваги не приймає, оскільки
відповідач не надав належних та
допустимих доказів в підтвердження
таких обставин.

При цьому відповідно до ст..57-60 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ст.133 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі і вважають,
що подання потрібних доказів є
неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. До клопотання про
забезпечення доказів додається
документ про сплату судового збору.

Способами забезпечення судом доказів є
допит свідків, призначення експертизи,
витребування та (або) огляд доказів, у
тому числі за їх місцезнаходженням. У
необхідних випадках судом можуть бути
застосовані інші способи забезпечення
доказів.

В ході розгляду справи
відповідачу було роз`яснено його право
на заявлення клопотання про
забезпечення доказів у спосіб
призначення по справі
судово-почеркознавчої експертизи.

Проте, відповідач таким правом не
скористався та свідомо відмовився від
проведення такого експертного
дослідження, а відтак суд вважає
встановленим факт отримання
відповідачем у своє відання
комп`ютерної техніки.

Крім того, в ході судового
розгляду відповідач надавав
суперечливі пояснення щодо наявності у
нього комп»ютерної техніки після
припинення трудових відносин,
посилаючись на те, що такі комп`ютери у
нього знаходяться , проте в подальшому
відмовився від таких пояснень.

Вказане також підтверджується
наданими ним поясненнями , які
містяться у відзиві на позов. ( а.с.66-69).

З урахуванням наведеного, суд
вважає доцільним стягнення з
відповідача вартості Ноутбуку «Acer»
АS5538G-202G25Mn-3972,16грн; та ноутбуку ASUS K 505 (
K50C-C220SCENWW)-3478,00 грн., які були ввірені
відповідачу та за збереження яких він
як посадова особа був відповідальний.

При цьому суд вважає доцільним
стягнути з відповідача вартість речей ,
які були передані відповідачу , а саме:
чоботи AZURITE-340,01грн.;чоботи Макранч
Єкстрим нубук- 1217,94 грн; дощовий
комплекту-283,40 грн;знаків на металі (
30/20)-24,00 грн; Знаки на самок лейці
-5,40; комплект спецодягу ( куртка+ брюки)
із вогнетривкої тканини -744,00
грн;костюму « Автосервіс» -407,00 грн.;
Туфлі металевий носок-273,12 грн.;)костюму
утепленого спеціального
чоловічого-1280,76грн.;футболки з
логотипом -45,60 грн;

Суд не приймає до уваги акт про
списання спеціального взуття та одягу
на які посилався відповідач, як
підставу для звільнення його від
відповідальності, виходячи із
наступного.

Відповідно до , Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 року № 69 списання
матеріальних цінностей внаслідок їх
псування або втрати іх корисних
властивостей , зношення , тощо,
проводиться створеними на
підприємстві, установі або організації
робочими інвентаризаційними
комісіями.

Однак, відповідачем на надано
доказів , що списання матеріальних
цінностей відбувалось на підставі
наказу про створення комісії із
списання таких цінностей та
уповноваження відповідача на такі дії
власником товариства.

Відповідно до пункту 4 Договору
про повну матеріальну
відповідальність визначено, що
списання вартості матеріальних
цінностей, переданих на зберігання
відповідачу допускається лише за
відсутності його вини і за умови
оформлення цих втрат актами у
встановленому порядку і в установлені
строки.

Враховуючи наведене, судом
встановлено, що списання взуття та
одягу проводилось всупереч
встановленому порядку, оскільки до
відома уповноважених посадових осіб
товариства дії по списанню
матеріальних цінностей відповідачем
не доводились.

Крім того, суд вважає можливим
стягнення з відповідача вартості старт
карти у розмірі 50 грн. та вартості
користування телефонним зв`язком у
сумі 972,84 грн., оскільки вартість
користування послугами підтверджена
інформацією про надані послуги (
а.с.10-11).

Щодо стягнення вартості пального
за старт-картою № 276024738 у розмірі 6881,23
грн., використаного відповідачем, то
суд вважає можливим задовольнити такі
вимоги частково, а саме за період з
13.11.2012 року по 17.11.2012 року у розмірі 890,13
грн.,виходячи із розрахунку послуг за
цей період ,що вказано відомостях по
обороту по картам за звітний період
(а.с.14-15), оскільки такий період не
охоплює знаходження відповідача у
трудових відносинах з позивачем та не
пов`язаний з виконанням останнім своїх
трудових відносин.

Щодо періоду з 01.08.2012 року по 13.11.2012
року, тобто часу перебування
відповідача у трудових відносинах , то
суд вважає ,що позивачем не надано
доказів витрачання відповідачем
пального за наданою карткою у власних
цілях, не пов`язаних з виконанням
трудових обов`язків.

Таким чином з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню у
загальній сумі 13 984,36 грн. ( 972,84 грн.-
вартість послуг зв`язку; 890,13
грн.,-вартість послуг пального за
використаною карткою; 3972,16 грн.-
вартість Ноутбуку «Acer» АS5538G-202G25Mn;
3478,00-вартість Ноутбуку ASUS K 505 ( K50C-C220SCENWW);
340,01 грн.- чоботи AZURITE; 1217,94 грн.- чоботи
Макранч Єкстрим нубук; дощовий
комплект-283,40 грн; Знаки на металі
(30/20)-24,00 грн; Знаки на самок лейці
-5,40;комплект спецодягу ( куртка+ брюки)
із вогнетривкої тканини -744,00 грн;
костюм « Автосервіс» -407,00 грн.;
туфлі металевий носок-273,12 грн.;костюм
утеплений спеціальний
чоловічий-1280,76грн.; футболка з
логотипом -45,60 грн; смарт-картка на
обслуговування телефонним зв»язком-50,00
грн;

Щодо стягнення з відповідача
вартості плити дорожньої армованої 0,8 х
6,3=34865,51 грн.; плити дорожньої армованої
1,2х3 = 70820,57 грн.; плити дорожньої
армованої 1,2х6 = 4669,49 грн.; плити
дорожньої армованої 2х 3 = 159540,84 грн., то
суд вважає ,що такі вимоги задоволенню
не підлягають, оскільки не є
обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається та
це встановлено судом, що між сторонами
укладений Договір зберігання № 88/2-9 від
01.10.2007 року відповідно до якого ТОВ «
Регіон » в особі Генерального
директора Катеринчука П.О. , надалі «
Поклажодавець» передав на зберігання
фізичній особі ОСОБА_1-відповідачу по
справі « Зберігачу» плити дорожні
кількістю 7200,00 кв.м, загальною вартістю
1 494000,00 грн. ( а.с.105-107).

Згідно з Розділом 4 Договору
передбачена цивільна відповідальність
сторін за порушення виконання
зобов`язань за договором.

Таким чином, з урахуванням змісту
договору , судом встановлено, що між
сторонами склались зобов`язальні
правовідносини, що пов`язані з
укладеним договором зберігання, за
порушення або невиконання яких
передбачена цивільна
відповідальність, а тому норми
трудового законодавства до даних
правовідносин не поширюється, а відтак
на відповідача як посадову особу, яка
згідно із своїми посадовими
обов`язками повинна нести
відповідальність перед роботодавцем
за порушення умов Договору про
матеріальну відповідальність,
обов`язок по відшкодування шкоди за
нестачу плит не може бути покладений.

Крім того, як свідчать матеріали
справи відповідно до акту
прийому-передачі Поклажодавцем-
генеральним директором ТОВ « Регіон»
Катеринчуком П.О. прийняті від ОСОБА_1
плити , які були передані останньому на
зберігання без пошкодження і втрати .
(а.с.109).

Зазначене представник
відповідача в ході розгляду справи не
спростував та не оспорював.

Виходячи із наведеного в цій
частині позов задоволенню не підлягає.

Суд не приймає до уваги наданий
представником позивача Наказ від 20
грудня 2013 року №186.1-к згідно з яким
визнано таким, що втратив чинність
попередній наказ № 186-к від 29.12.2012 року
про звільнення ОСОБА_1 на підставі
пункту 4 статті 40 КЗпП України 13
листопада 2012 року , оскільки оцінює
такий наказ критично, так як він
поданий після початку з`ясування
обставин по справі всупереч вимогам
ч.1ст.131 ЦПК України, та на обставини
встановлені судом не впливає та не
спростовує їх.

Відповідно до ст.88 ЦПК України в
порядку розподілу судових витрат
пропорційно до задоволених позовних
вимог з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 139,84 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.130,134 КЗпП України, , Інструкцією
по інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 року № 69,
ст.ст.10,59-60,88,131,133,209,212-215,294 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіон» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, завданої
працівником під час виконання трудових
обов`язків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіон» матеріальну
шкоду у розмірі 13 984,36 грн.

В іншій частині позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіон» судовий
збір у розмірі 139,84 грн.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: