Справа № 461/702/13
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/1053/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів: - Мацея М.М.,
Монастирецького Д.І.

секретар - Олексіва
О.А.

представника апелянта - Пітецька
Н.О.

з участю представника відповідача- Лев
Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради на рішення
Галицького районного суду м.Львова від
07 листопада 2013 року у справі за позовом
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_5, за
участю третьої особи Львівського
комунального підприємства
«Цитадель-Центр» про зобов»язання до
вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду
м.Львова від 07 листопада 2013 року
відмовлено в задоволенні позову ГРА
ЛМР до ОСОБА_5, третя особа ЛКП «
Цитадель-Центр» про зобов»язання до
вчинення дій.

Рішення суду оскаржила Галицька
районна адміністрація Львівської
міської ради.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 07 листопада 2013 року ухвалене
без врахувань усіх обставин справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема, судом
порушені приписи ст.ст.382,383 ЦК України,
ч.3 ст.70 ЦПК України, також вимоги
ст.ст.6,10 Житлового Кодексу УРСР.
Відповідно рішення суду першої
інстанції є таким, що підлягає
скасуванню.

Мотивує апеляційну скаргу тим, що
будинок АДРЕСА_1 перебуває у віддані
Львівської міської ради, на
обслуговуванні ЛКП « Цитадель - Центр».

З акту, складеного комісією ЛКП
«Цитадель-Центр» 22.08.2011 року,
вбачається, що ОСОБА_5 використовує
приміщення вказаної квартири для
ведення підприємницької діяльності
без відповідних дозвільних документів,
а саме - здійснює ремонт годинників.
06.11.2011 року працівниками ЛКП
«Цитадель-Центр» відносно ОСОБА_5
складено протокол №54 про
адміністративне правопорушення за
ст.150 КУпАП. Постановою
адміністративної комісії Сихівської
районної адміністрації ЛМР №89 від
26.05.2011 року на ОСОБА_5 накладено
стягнення у вигляді штрафу.

02.09.2012 року ЛКП «Цитадель-Центр»
скеровано відповідачу листа з вимогою
представити дозвільні документи на
використання квартири АДРЕСА_1 для
підприємницької діяльності (майстерня
по ремонту годинників). Така вимога
відповідачкою не виконана.

Також зазначає, що відповідно до
Положення про ГРА ЛМР, затвердженого
рішенням виконкому ЛМР від 06.01.2012 року
№4, завданням ГРА ЛМР є реалізація прав
і свобод громадян, реалізація інших
повноважень, наданих державою,
відповідно до чинного законодавства, а
також делегованих міською радою, її
виконавчим комітетом та Львівським
міським головою. Звертає увагу на те,
що до повноважень ГРА ЛМР віднесено
здійснення контролю за станом
благоустрою житлового фонду, нагляд за
станом благоустрою відомчого і
приватного житлового фонду.

Відповідно до Положення про
розмежування повноважень між
виконавчими органами ЛМР,
затвердженого ухвалою ЛМР від 19.10.2006
року №219 (із змінами та доповненнями),
районні адміністрації уповноважені
здійснювати контроль за утриманням та
належною експлуатацією житлового
фонду району; звертатись у
встановленому порядку до судових
органів з позовними заявами для
реалізації завдань та виконання
покладених на неї повноважень.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 30.11.2011 року визнано за
ОСОБА_5 право власності на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1 ГРА ЛМР не
погодившись з цим рішенням, оскаржила
таке в апеляційному порядку, однак
ухвалою від 25.04.2013 року їй було
відмовлено у відкритті апеляційного
провадження на підставі положення ст.297
ЦПК України. Відтак, ГРА ЛМР була
позбавлена права на оскарження
зазначеного рішення.

Просить рішення Галицького районного
суду м.Львова від 07 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Пітецької Н.О. в
підтримання мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, пояснення
представника відповідача ОСОБА_6 на
заперечення мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає даним
вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім»ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва. Власник квартири може на
свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно із Положенням п.7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992
року № 572 (в редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 19.01.2009
року №5) власник та наймач (орендар)
квартири зобов»язаний: дотримуватися
вимог нормативно-правових актів у
сфері житлово-комунальних послуг;
використовувати приміщення житлового
будинку і гуртожитку за призначенням.

За приписами ст.6 ЖК УРСР будинки і жилі
приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у встановленому
порядку як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Надання приміщень у жилих
будинках для потреб промислового
характеру забороняється.

Крім того, у відповідності до
ст.6 цього ж кодексу, громадяни
зобов»язані дбайливо ставитись до
будинку в якому вони проживають,
використовувати жиле приміщення
відповідно до його призначення,
додержувати правил користування
жилими приміщеннями.

Встановлено, що спірне приміщення
АДРЕСА_1 є нежитловим та належить
відповідачу на праві власності, як
нежитлове, згідно витягу про державну
реєстрацію прав ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від
26.12.2011 року.

Відповідач є суб»єктом
підприємницької діяльності, згідно
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця від 14.09.2001
року, одним з видів діяльності якого є
надання в оренду й експлуатацію
власного орендованого майна.

На даний час приміщення за адресою
АДРЕСА_1 відповідачем здається в
оренду, іншими видами підприємницької
діяльності ОСОБА_5 не займається, в тому
числі, наданням послуг по ремонту
годинників, не має обов»язку
виготовляти документи на зайняття
вищезгаданим видом підприємницької
діяльності. За дане приміщення
сплачуються відповідні експлуатаційні
витрати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції вірно керувався
вимогами ч.1 ст.761 ЦК України за
приписами якої, право передання майна у
найм (оренду) має власник речі або
особа, якій належать майнові права, а
відтак, прийшов до правильного
висновку про те, що відповідачка
ОСОБА_5, будучи власником нежитлового
приміщення і передаючи його в оренду,
не порушує нічиїх прав та законних
інтересів.

Про те, що дане приміщення є нежитловим
стверджується витягом про державну
реєстрацію прав. З цього ж витягу
вбачається, що право власності виникло
на підставі рішення Галицького
районного суду м. Львова від 30
листопада 2011 року (а.с.33). Цим рішенням
суду визнано за відповідачкою ОСОБА_5
право власності на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1 Рішення не змінено,
не скасовано і набрало законної сили.
(а.с.44)

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскаржуване рішення
ухвалене судом на підставі наявних у
справі доказів, оцінених судом
належним чином кожного окремо на їх
достовірність, допустимість та
достатність, взаємний зв»язок у їх
сукупності, встановлених судом
обставин справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних у
справі доказів.

З висновками суду слід
погодитись, оскільки ним правильно
визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України. Доводи апеляційної скарги ГРА
ЛМР висновків суду не спростовують, а
тому підстави для її задоволення та
скасування рішення Галицького
районного суду м. Львова відсутні.

Керуючись ст.ст.209 ч.3, 303,307 ч.1 п.1,308,313,314
ч.1 п.1,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
- відхилити.

Рішення Галицького районного суду
м.Львова від 07 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20-ти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Мацей М.М.

Монастирецький Д.І.