ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/1631/13-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року
смт Золочів

Золочівський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.

при секретарі: Цилюрик Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Золочівського
районного суду Харківської області
позовну заяву ОСОБА_1 до
Світличненської сільської ради
Харківської області, третя особа
реєстраційна служба Золочівського
районного управління юстиції
Харківської області про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з відповідним позовом, в якому
просить в порядку спадкування за
заповітом після смерті його матері
ОСОБА_3, визнати за ним право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3,
залишивши після себе заповіт, яким усе
належне їй майно заповіла йому.
Спадкове майно складається в тому
числі з житлового будинку, АДРЕСА_1,
який належав спадкодавці, право
власності зареєстровано у по
господарський книзі, як того вимагало
законодавство, що діяло на момент
будівництва. Звернувшись до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини нотаріусом
позивачу було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, з мотивів
відсутності правовстановлюючого
документу на будинок. В даний час
позивач змушений звернутися до суду,
оскільки його право власності не
визнається і він не може розпорядитися
своєю власністю.

У судове засідання позивач, відповідач
та представник третьої особи не
з'явилися. Позивач надав заяву, в якій
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив справу розглядати за
його відсутності. Представник
Світличненської сільської ради
Золочівського району Харківської
області Затірка А.З. надала заяву, в
якій позовні вимоги визнала у повному
обсязі, просила справу розглядати за її
відсутності. Представник третьої особи
реєстраційної служби Золочівського
районного управління юстиції
Харківської області Богач Ю.І. так само
надала суду заяву про розгляд справи за
їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV
Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Водночас права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за умов якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995
року № 56, передбачала обовязкову
реєстрацію (інвентарізацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ, в
тому числі й на підставі записів у
погосподарських книгах (п.20
Інструкції). Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.

Відповідно до положень закону «Про
сільські Ради народних депутатів
трудящих УРСР» від 02 липня 1968 року (ВВС
УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська вела
погосподарські книги, в яких
відповідним записом посвідчувалося
право землекористування всіх громадян
на території сільської Ради. У
заглавній частині особового рахунку
записується прізвище, ім'я, по батькові
голови родини, на ім'я якого відкрито
особовий рахунок, та він є власником
будинку. При цьому виникнення права
власності не залежало від його
державної реєстрації.

Таким чином, права, набуті шляхом
створення або придбання нерухомості у
власність до набранням чинності
Цивільним кодексом України від 16.01.2003
року та ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004 року, з дотриманням
установленого порядку набуття, однак
без державної реєстрації, слід вважати
такими, що виникли та набуті в
установленому законом порядку.

З наданої суду довідки Світличненської
сільської ради Золочівського району
Харківської області №566 від 25.112.2013 року
та довідки КП
«Архітектурно-інвентаризаційного бюро
Золочівського району Харківської
області» №95 від 26.04.2013 року житловий
будинок АДРЕСА_1, згідно запису в по
господарській книзі №2 особовий
рахунок НОМЕР_1 числиться за померлою
ОСОБА_3 (а.с.24,16).

В ході інвентаризації КП
«Архітектурно-інвентаризаційним бюро
Золочівського району» встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1, 1963 року
побудови, загальною площею 54,3
квадратні метри, житловою 39,2 квадратні
метри, складається з приміщень: кухні
площею 7,7 квадратні метри, житлових
кімнат площею 13,5, 8,9 та 16,8 квадратні
метри та господарських будівель
веранди літ «а», ганку літ «а1», сараю
літ «Б», погребу літ «В», вбиральні літ
«Г», колонки №1, що підтверджується
даними наданого суду технічного
паспорту на будинок від 19 квітня 2013
року (інвентаризаційна справа №281).

Таким чином, суд доходить висновку, що
ОСОБА_3 володіла житловим будинком
АДРЕСА_1, на праві власності, що
підтверджується записом у по
господарській книзі.

19 травня 2006 року ОСОБА_3 на випадок
своєї смерті зробила розпорядження,
відповідно до якого заповіла усе
належне їй майно ОСОБА_1, даний заповіт
19 травня 2006 року посвідчений
секретарем виконкому Світличанської
сільради Золочівського району
Харківської області Олійник Т.В.,
реєстровий номер 62 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років помела
ОСОБА_3, про що у Книзі реєстрації
смертей 30 липня 2012 року
Світличненською сільською радою
Золочівського району Харківської
області зроблено відповідний
запис №09, та того ж дня видано
відповідне свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 (а.с.11).

Згідно довідки Золочівської державної
нотаріальної контори Харківської
області №520/01-16 від 12.03.2014 року спадкова
справа після смерті ОСОБА_3 заводилася,
із заявою про прийняття спадщини
звернувся син померлої ОСОБА_1.
Останньому видано свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на земельну
ділянку, що належала померлій (а.с.40-41).

28 серпня 2013 року постановою державного
нотаріуса Золочівської державної
нотаріальної контори Харківської
області Тихонової Н.П. відмовлено
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право
власності на спадщину на житловий
будинок АДРЕСА_1 через відсутність
правовстановлюючого документа (а.с.9).

Статті 1217,1218, 1233 ЦК України
встановлюють, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст.ст.1223, 1225 ЦК
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. Право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Стаття 1268 ЦК України встановлює умови
прийняття спадщини, так спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України
встановлено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, позивач, подавши заяву про
прийняття спадщини є таким, що прийняв
спадщину. Відповідач проти задоволення
позову не заперечував, про що надав
суду відповідну письмову заяву.

За таких обставин, суд вважаючи, що
визнання позову відповідачем не
суперечить закону та не порушує права
та інтереси інших осіб, одночасно
доходить висновку, що до позивача
перейшло право власності на будинок
АДРЕСА_1, якими за життя володіла його
мати ОСОБА_3, як до спадкоємця за
заповітом, що прийняв спадщину, подавши
відповідну заяву. Проте у період, коли
було побудовано будинок, існував інший
порядок оформлення права власності, що
не потребував його державної
реєстрації, через що спадкодавці
ОСОБА_3 не було видано
правовстановлюючого документу в
розумінні положень Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час
унеможливлює нотаріальне оформлення
спадщини.

Керуючись наведеними положеннями
матеріального закону та ст., ст. 10,11, 209,
212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,