РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2916/14-ц

пр. № 2-о/759/165/14

22 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Макаренко В.В.,

при секретарі -
Яцевич В.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, заінтересована особа:
ОСОБА_2 про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 19 лютого 2014 року звернулась до
Святошинського районного суду міста
Києва із заявою про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_2 з
січня 2011 року по 07 червня 2013 року.

Свої вимоги заявник обґрунтувує тим, що
у вересні 2010 року вона познайомилась з
ОСОБА_2, з яким у неї склалися довірчі
стосунки, і з січня 2011 року вони
вирішили проживати разом. Заявник
переїхала у квартиру до батьків свого
цивільного чоловіка, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, і з того часу
останні проживали однією сім'єю, вели
спільне господарство і мали спільний
бюджет, спільні інтереси та друзів.
Згадане сумісне проживання
продовжувалось до червня 2013 року. 07
червня 2013 року Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Підставою
звернення до суду із даною заявою
необхідне їй для поділу майна набутого
під час спільного проживання однією
сім'єю.

В судовому засіданні заявник та її
представник підтримали заявлені
вимоги, посилаючись на обставини
викладені в заяві.

Заінтересована особа та його
представник заперечували проти
задоволення заявлених вимог, вказуючи
суду на необґрунтованість заявлених
вимоги та не доведеність наведених
обставин заявником.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
брали участь у справі, допитавши
свідків, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку про
задоволення заяви, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного
Процесуального Кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає в порядку окремого
провадження, зокрема, справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення. А відповідно до п. 5 ч.
1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу.

Згідно вимог ч.ч.1,2,3 ст. 235 ЦПК України
під час розгляду справ окремого
провадження суд зобов'язаний
роз'яснити особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки, сприяти у
здійсненні та охороні гарантованих
Конституцією і законами України прав,
свобод чи інтересів фізичних або
юридичних осіб, вживати заходів щодо
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи. З метою
з'ясування обставин справи суд може за
власною ініціативою витребувати
необхідні докази. Справи окремого
провадження розглядаються судом з
додержанням загальних правил,
встановлених цим Кодексом, за винятком
положень щодо змагальності та меж
судового розгляду. Інші особливості
розгляду цих справ встановлені цим
розділом.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 5 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, коли
цей факт безпосередньо породжує
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян.

Заявник просила встановити факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, обґрунтовуючи свою
заяву тим, що з січня 2011 року по 07
червня 2013 вона проживала однією сім'єю
з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, вели
спільне господарство і мали спільний
бюджет.

Законодавцем встановлено, що «сім'я» на
відміну від «шлюбу» є проживання осіб,
пов'язаних спільним побутом та у яких є
взаємні права та обов'язки один до
одного. При цьому, необхідно звернути
увагу, що для існування сім'ї не існує
спеціального порядку реєстрації.

Заявник стверджує, що встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу необхідно їй для
розподілу спільного сумісного майна,
яке було нажито ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
період з січня 2011 року по 07 червня 2013
року.

Статтею 8 Європейської конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено право кожного на
повагу до свого приватного і сімейного
життя, до свого житла і кореспонденції.
При цьому органи державної влади не
можуть втручатись у здійснення цього
права, за винятком випадків, коли
втручання здійснюється згідно із
законом і є необхідним у
демократичному суспільстві в
інтересах національної та громадської
безпеки чи економічного добробуту
країни, для запобігання заворушенням
чи злочинам, для захисту здоров'я чи
моралі або для захисту прав і свобод
інших осіб. Також ст. 12 Конвенції
встановлено і право на шлюб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного
кодексу України сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки.

Виходячи з наведених норм кожна людина
має право на сімейне життя при цьому,
укладання шлюбу між чоловіком та
жінкою не є обов'язковою умовою для
створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути
створена на будь-яких підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

І хоча проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя, але між особами, які
проживають однією сім'єю без шлюбу
виникають певні сімейні права та
сімейні обов'язки, які в деяких
випадках прирівнюються до прав та
обов'язків подружжя. Зокрема, згідно ст.
74 СК України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що 07 червня 2013 року
сторони зареєстрували шлюбу,
відповідно до свідоцтва по шлюб від 07
червня 2013 року виданого Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Печерського районного
управління юстиції у м. Києві (а.с. 11).

Відповідно до відповіді на запит,
надісланого Святошинським РУ ГУ МВС
України в м.Києві адвокату
ОСОБА_3 від 20 травня 2014 року, з'ясовано,
що працівниками Святошинського РУ
ГУМВС України в м. Києві проведено
перевірку в будинку АДРЕСА_1, з метою
отримання даних щодо проживання
громадянки ОСОБА_1 в кв. НОМЕР_1
вказаного будинку. В бесіді з
мешканцями будинку, зокрема з ОСОБА_4,
проживаючим в АДРЕСА_2, вони
підтвердили, що ОСОБА_1 у вказаній
квартирі проживала тривалий час зі
своїм чоловіком в кв. НОМЕР_1 його
будинку (а.с. 46).

В судовому засіданні були досліджені
сімейні фотокартки, на яких зображені
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в колі друзів та рідних
на спільних святах і відпочинку, копії
яких є в матеріалах справи (а.с. 12-18, 47-55).

Допитані в судовому засіданні за
клопотанням заявниці та
заінтересованої особи свідки показали
суду про наступне.

Свідок ОСОБА_5 показав суду про те, що є
головою кооперативу будинку АДРЕСА_1, в
його обов'язки входить знати всіх
жителів квартир, які обслуговує
кооператив. Так, ОСОБА_1 свідок почав
бачити в будинку НОМЕР_2 тільки з весни
2013 року, до лютого 2013 року заявницю не
зустрічав в будинку. Свідку відомо, що в
квартирі АДРЕСА_1 проживає
заінтересована особа - ОСОБА_2 та його
батьки, ОСОБА_1 почав зустрічати в
будинку після одруження сторін.

Так, свідок ОСОБА_6, який є ліпшим другом
заінтересованої особи, показав суду, що
сторони зустрічалися до 2013 року. З
моменту освідчення (лютий 2013 року)
сторони почали проживати разом в
АДРЕСА_1. ОСОБА_6 неодноразово приходив
в гості до сторін, однак не помічав того
чи проживає ОСОБА_1 в вказаній квартирі,
бачив лише деякі речі заявника. Свідку
відомо, що ОСОБА_1 в період з 2011
року по 2013 рік проживала разом з своєю
матір'ю по вул. Семашка в м. Києві, іноді
залишалась у ОСОБА_2 на ніч. ОСОБА_6 не
може стверджувати, що ОСОБА_1 на кожну
ніч залишалась у ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7, показав суду, що є
двоюрідною сестрою ОСОБА_2, заявницю у
квартирі АДРЕСА_1 бачила досить рідко,
переважно на свята. Свідку відомо, що
ОСОБА_1 почала проживати з ОСОБА_2, коли
почалась підготовка до їхнього
весілля, тобто з 2013 року. До цього часу
заявниця проживала по вул. Семашка в м.
Києві з своєю матір'ю. Особистих речей
ОСОБА_1 свідок не бачила. Зі сторонами
по справі ОСОБА_7 переважно
зустрічалась у гостях, в кафе, де вона
помітила, що сторони не ведуть
спільного бюджету, адже розплачувались
кожний за себе.

Свідок ОСОБА_8, яка є матір'ю ОСОБА_2,
надала суду наступні покази. В квартирі
АДРЕСА_1 вона проживає з 1992 року з своїм
чоловіком ОСОБА_9 та сином - ОСОБА_2, до
2011 року крім вказаних осіб, ніхто не
проживав. З заявником свідок
познайомилась в 2011 році, ОСОБА_1 іноді
залишалась у них на ніч, не частіше
одного разу на місяць. Особистих речей
ОСОБА_1 в квартирі НОМЕР_1 не було.
Свідку відомо, що ОСОБА_1 проживала по
вулиці Семашко в м. Києві з матір'ю,
після освідчення зробленого її сином (14
лютого 2013), сторони почали проживати
разом у АДРЕСА_1, однак спільного
господарства та спільний бюджет не
вели, тому що частину грошей ОСОБА_2
віддав їй. Певний період часу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 проживали на «Нивках», у
квартирі бабусі ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10, надала суду покази, що є
подругою ОСОБА_1, їй відомо, що сторони
почали проживати з початку 2011 року,
ОСОБА_10 відомо про спільні плани пари
та те, що ОСОБА_1 мала ключі від квартири
АДРЕСА_1, адже вони неодноразово разом
приходили разом в вказану квартиру.
Свідку відомо про спільні покупки
сторін: ноутбук, мобільний телефон,
телевізор. Періодично ОСОБА_10
зустрічалась з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
вихідних, після їхніх зустрічей
сторони їхали на одну адресу,
викликаючи таксі на АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_11 показала суду про те, що
сторони познайомились в 2010 році, з 2011
року почали проживати разом, у них був
спільний побут, купували продукти
(побутові речі, дієтичне харчування
його матері). В квартирі АДРЕСА_1
спільні речі ОСОБА_12 та ОСОБА_2, а також
у вказаній квартирі знаходився
акваріум за яким доглядала заявниця та
заінтересована особа. В догляді за
акваріум свідок неодноразово
допомагав сторонам.

Свідок ОСОБА_13, показала наступне.
Сторони з 2011 року почали жити разом,
вперше у них в квартирі я побувала
восени 2011 року, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2
повернулись з відпустки. При
відвідуванні сторін у їхній квартирі
мені було видно, що проживає саме пара,
а не одна молода людина чи дівчина. Це
підтверджувалось і спільними фото і
особистими речей ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Щодо
спільного ведення господарства та
спільного бюджету сторонами, ОСОБА_13
показала суду, те, що відбувалися
спільні покупки продуктів харчування,
побутової техніки (телевізора,
планшета), Також свідку відомо, що
сторони змінювали автомобіль та
облаштовували за спільний кошт свою
кімнату (покупка дивану).

Свідок ОСОБА_14 показала суду про те, що
зі сторонами зустрічались досить
часто, неодноразово залишалась у
сторін на ночівлю. В квартирі свідок
бачила особисті речі заявниці, це і
одяг, косметика, засоби особистої
гігієни. З показів свідка ОСОБА_14,
ОСОБА_1 не зовсім просто було проживати
з батьками її чоловіка, адже мати
ОСОБА_2 ставилась до неї прискіпливо.

Суд критично оцінює покази
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, адже останні
є родичами заінтересованої особи, тому
їх покази є упередженими та наданими на
користь ОСОБА_2

Отже, суд приймає до уваги покази
свідків ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_14 та
ОСОБА_13, які підтвердили факт ведення
спільного господарства та спільного
проживання сторін в період часу з січня
2011 року по 07 червня 2013 року, також даний
факт підтверджений в судових
засіданнях тим, що саме у завника були
ключі від квартири АДРЕСА_1, її подруги
неодноразово приходили в загадану
квартиру до реєстрації шлюбу з ОСОБА_2
Також у ОСОБА_1 зберігається чек від
спільної покупки ноутбука, дані
обставини ОСОБА_2 не заперечував.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та те, що
встановлення факту проживання ОСОБА_1
та ОСОБА_2 однією сім'єю без шлюбу,
заявнику необхідно для вирішення
питання про поділ майна подружжя, суд
дійшов до висновку, що досліджені у
судовому засіданні докази
підтверджують факт проживання однією
сім'єю як чоловіка та жінки, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з січня 2011 року по 07 червня
2013 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223,
256-259, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати факт спільного проживання
однією сім'єю без реєстрацію шлюбу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2011 року по 07
червня 2013 року.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Святошинський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків
або після розгляду справи в
апеляційному порядку Апеляційним
судом м. Києва, якщо воно не буде
скасоване.

СУДДЯ: