АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/796/7087/2014
Головуючий у 1 інстанції- Таран Н.Г.
Доповідач- Ратнікова В.М.
І М Е Н Е М У К
29 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В.
при секретарі- Пилипчук В.Є.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної злочином.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з"явились в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

в с т а н о в и л
а:

Рішенням Деснянського районного
суду м.Києва від 11 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення злочину, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
3049.36 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 11000,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_6 по 1016,45 грн. з кожного на
відшкодування матеріальної шкоди та по
3000,00 грн. з кожного на відшкодування
моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір 130.49 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на
користь держави судовий збір в розмірі
по 43,50 грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог
позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
просив змінити рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 11 квітня 2014
року та стягнути з відповідачів суму
матерільних збитків в розмірі 2058,71 грн.
в рівних долях з кожного, а в
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
відмовити в повному обсязі.

Зазначав, що оскаржуване рішення
суду є незаконним, необґрунтованим,
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Посилався на те, що розмір матеріальної
шкоди, завданої позивачу діями
відповідачів судом визначений невірно
і є недоведеним. Так, наданий позивачем
договір страхування медичних виплат
від 01.03.2012 року не є доказом понесених
позивачем витрат на лікування, так як
страхові виплати по вказаному договору
не здійснювались. Якби такі виплати і
були, то відшкодування таких витрат
відповідачами повинно було б
здійснюватись на користь страховика, а
не на користь позивача. Не є належним
доказом понесених позивачем витрат на
лікування і сплата ним 4000,00 грн. на
користь ФОП ОСОБА_10 НЕ враховано судом
при ухваленні рішення також ту
обставину, що вироком суду цивільний
позов ОСОБА_6 було залишено без
розгляду через необґрунтованість
заявлених до відшкодування сум. Не
надано позивачем також належних
доказів на підтвердження розміру
заподіяного йому моральної шкоди.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
повністю підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 в
судове засідання не з»явились, про
день та час слухання справи судом
повідомленні у встановленому законом
порядку, відбувають покарання в місцях
позбавлення волі, а тому колегія
суддів вважає можливим слухати справу
в їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_9 в судове
засідання також не з»явилась, про день
та час слухання справи судом
повідомлена у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомила, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу в її
відсутності.

Позивач ОСОБА_6 проти доводів
апеляційної скарги заперечував
посилаючись на їх безпідставність та
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду м. Києва Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які з"явились в
судове засідання, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого по
справі рішення, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що вироком
Деснянського районного суду м. Києва
від 15 лютого 2013 року ОСОБА_3 було
визнано винним у вчиненні злочинів
передбаченого ч.І ст. 121 КК України (
умисне тяжке тілесне ушкодженні
небезпечне для життя в момент
заподіяння) та ч.2 ст. 296 КК України (
хуліганство), вчинене групою осіб та
призначено покарання у вигляді п»яти
років позбавлення волі.

Цим же вороком суду ОСОБА_7 було
визнано винним у вчиненні злочину
передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та з
урахуванням не відбутого покарання за
вироком Деснянського районного суду
м.Києва від 23.11.2011 року на підставі ст. 71
КК України призначено покарання у
вигляді двох років шести місяців
позбавлення волі.

ОСОБА_8 було визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК
України та з урахуванням не відбутого
покарання за вироком Деснянського
районного суду м.Києва від 27.10.2011 року
на підставі ст..71 КК України остаточно
призначено покарання у вигляді двох
років шести місяців позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано винною у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК
України та на підставі ст..ст. 75, 76 КК
України призначено покарання у
вигляді двох років позбавлення волі з
іспитовим строком на два роки
позбавлення волі.

Вказаним вироком суду встановлено, що
злочин було скоєно 01.01.2012 року, близько
14 години, біля кафе ПП « Козачок» по
вул.. Бальзака, 94 в м.Києві. ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, перебуваючи в стані
алкогольного сп»яніння, в громадському
місці вели себе нахабно, спричинили
конфлікт з потерпілим ОСОБА_6, який є
особою похилого віку, били його руками
та ногами, що призвело до виникнення у
нього ссадин та синців, які відносяться
до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_3
підтримував дії ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, а потім підійшов до ОСОБА_6, який
лежав на землі, і кулаком наніс йому
удар в область лівого ока, після чого
із значною силою фалангою пальця
натиснув на ліве око, чим заподіяв
ОСОБА_6 фізичний біль та тяжкі тілесні
ушкодження, за критерієм втрати
органу, у вигляді відкритої травми
лівого ока.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6
було залишено без розгляду.

24 липня 2013 року ОСОБА_6 звернувся
до Деснянського районного суду м.Києва
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди заподіяної
злочином.

Посилався на те, що у зв'язку з
вчиненими ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_8. злочинами, він в період з 01.01.2012
року по 16.01.2012 року та в період з 23.01.2012
року по 01.02.2012 року перебував на
стаціонарному лікуванні в
офтальмологічному відділенні
Олександрівської клінічної лікарні м.
Києва, у подальшому в період з 29.02.2012
року по 05.03.2012 року перебував на
стаціонарному лікуванні в Київському
центрі мікрохірургії ока, до цього часу
перебуває під наглядом лікарів та
продовжує лікування ока. Також
знаходився на стаціонарному лікуванні
з 01.04.2013 року по 05.04.2013 року. Всього
витратив на лікування 19812,00 грн. Крім
матеріальної шкоди, зазнав значної
моральної шкоди, яка виразилась у
фізичному болю та стражданнях, яких
зазнав у зв'язку з ушкодженням здоровя.
З моменту злочину до цього часу не може
спокійно жити, тривалий час перебуває у
страху, недовірі, розчарувані,
депресії, напрузі, переживанні,
відчуває невпевненість у майбутньому.
Відповідачі принизили його честь та
гідність, будучи людиною похилого віку
не міг за себе постояти та безпорадно
валявся під ногами злочинців на землі.
До цього часу відчуває фізичний біль в
області голови та ока. Крім того,
тривалий час витрачає на захист своїх
прав та інтересів в судах замість того,
щоб проводити час з своїми рідними, для
організації свого життя змушений
докладати значних додаткових зусиль, у
зв'язку з чим вважає, що йому заподіяно
моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
3049.36 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 11000,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди, стягуючи з ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 по 1016,45
грн. з кожного на відшкодування
матеріальної шкоди та по 3000,00 грн. з
кожного на відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції посилався
на те, що факт скоєння відповідачами
злочину відносно позивача та
заподіяння ними позивачу тілесних
ушкоджень під час вчинення
хуліганських дій та побиття 01.01.2012 року
встановлений вироком Деснянського
районного суду м.Києва від 15.02.2013 року,
доведеними є витрати понесені
позивачем на оплату вартості
хрусталика ока в сумі 4040,00 грн. та
витрати на лікування в сумі 2058,71 грн., а
всього- 6098,71 грн., розмір відшкодування
моральної шкоди в розмірі 20 000,00
гривень є достатнім для відшкодування
заподіяної позивачу моральної шкоди,
при визначенні розміру відшкодування,
що підлягає стягненню з кожного з
відповідачів судом враховувалась
ступінь вини кожного з відповідачів та
їх роль у скоєнні злочину щодо
позивача.

Колегія суддів вважає, що такі
висновки суду ґрунтуються на
встановлених судом обставинах справи,
досліджених доказах та відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права.

Так, згідно ч.1,2 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Загальною підставою деліктної
відповідальності є противоправне,
шкідливе, винне діяння заподіювача
шкоди. Для настання відповідальності
за ст. 1166 ЦК України необхідна
наявність протиправної поведінки
особи, настання шкоди, причинний
зв»язок між протиправною поведінкою
та настанням шкоди, вина заподіювача
шкоди.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК
України, вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Деснянського районного суду м.
Києва від 15 лютого 2013 року ОСОБА_3 було
визнано винним у вчиненні злочинів
передбаченого ч.І ст. 121 КК України (
умисне тяжке тілесне ушкодженні
небезпечне для життя в момент
заподіяння) та ч.2 ст. 296 КК України (
хуліганство), вчинене групою осіб,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було визнано
винним у вчиненні злочину
передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Вказаним вироком суду встановлено, що
злочин було скоєно 01.01.2012 року, близько
14 години, біля кафе ПП « Козачок» по
вул.. Бальзака, 94 в м.Києві. ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, перебуваючи в стані
алкогольного сп»ягніння, в
громадському місці вели себе нахабно,
спричинили конфлікт з потерпілим
ОСОБА_6, який є особою похилого віку,
били його руками та ногами, що призвело
до виникнення у нього ссадин та синців,
які відносяться до легких тілесних
ушкоджень. ОСОБА_3 підтримував дії
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а потім
підійшов до ОСОБА_6, який лежав на землі,
і кулаком наніс йому удар в область
лівого ока, після чого із значною силою
фалангою пальця натиснув на ліве око,
чим заподіяв ОСОБА_6 фізичний біль та
тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм
втрати органу, у вигляді відкритої
травми лівого ока.

З досліджених судом доказів
вбачається, що з 01.01.2012 року по 16.01.2012
року та в період з 23.01.2012 року по 01.02.2012
року позивач перебував на
стаціонарному лікуванні в
офтальмологічному відділенні
Олександрівської клінічної лікарні м.
Києва, у подальшому в період з 29.02.2012
року по 05.03.2012 року перебував на
стаціонарному лікуванні в Київському
центрі мікрохірургії ока, до цього часу
перебуває під наглядом лікарів та
продовжує лікування ока. Також
знаходився на стаціонарному лікуванні
з 01.04.2013 року по 05.04.2013 року.

Судом достовірно встановлено, що винні
дії відповідачів знаходяться в прямому
причинному зв'язку із заподіяною
позивачу матеріальною та моральною
шкодою.

Дослідивши надані позивачем докази на
підтвердження розміру понесених ним
витрат на лікування, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що належними та допустимими
доказами підтверджена матеріальна
шкода в розмірі : 2058.71 грн.+ 4040,00 грн. =
6098.71 грн., так як сплата витрат на
лікування на вказану суму
підтверджена фіскальними чеками.

Доказів на підтвердження сплати
витрат за проведену операцію в розмірі
13200,00 грн. позивач суду не надав, а тому
суд обґрунтовано відмовив у стягненні
з відповідачів вказаної суми.

Доводи апеляційної скарги про те,
що наданий позивачем договір
страхування медичних виплат від 01.03.2012
року не є доказом понесених позивачем
витрат на лікування, так як страхові
виплати по вказаному договору не
здійснювались, а якби такі виплати і
були, то відшкодування таких витрат
відповідачами повинно було б
здійснюватись на користь страховика, а
не на користь позивача, правильність
висновків суду не спростовують, так як
страховий платіж, який вказаний в
даному договорі, суд при визначенні
розміру матеріальної шкоди не
враховував.

Безпідставними є доводи
апеляційної скарги про те, що не є
належним доказом понесених позивачем
витрат на лікування і сплата ним 4000,00
грн. на користь ФОП ОСОБА_10, так як
вказані кошти були сплачені за
придбання операційного комплекту (
штучного кришталика) для проведення
позивачу операції пошкодженого
внаслідок злочинних дій відповідачів
ока.

Обгрунтованим є висновок суду про
наявність правових підстав для
стягнення з відповідачів на користь
позивача відшкодування заподіяної
моральної шкоди, так як внаслідок
вчинених відповідачами злочинних дій
позивачу були заподіяні тілесні
ушкодження і легкого ступеню і тяжкі
тілесні ушкодження, що завдало йому і
фізичного болю і душевних страждань.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
врахував обставин заподіяння
моральної шкоди, тривалості страждань
та негативних наслідків, які настали
для позивача у зв'язку із втратою ока та
вчиненим щодо нього злочину і прийшов
до вірного висновку про те, що 20 000,00
гривень є достатнім розміром для
відшкодування заподіяної позивачу
моральної шкоди, доводи апеляційної
скарги про необґрунтованість розміру
моральної шкоди є безпідставними, так
як суд належним чином обґрунтував свої
висновки з урахуванням встановлених
обставин справи та досліджених
доказів.

Законним та обґрунтованим є рішення
суду в частині визначення розміру
матеріальної та моральної шкоди, яка
підлягає стягненню з кожного із
відповідачів з урахуванням ступеню
вини кожного з відповідачів у вчиненні
злочину та наслідків вчинених ними дій
та з урахування вказаних обставин суд
прийшов до вірного висновку про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
3049,36 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 11000,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 по 1016.45
грн. з кожного на відшкодування
матеріальної шкоди та по 3000,00 гривень. з
кожного на відшкодування моральної
шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те,
що судом при ухваленні рішення не
враховано ту обставину, що вироком
суду цивільний позов ОСОБА_6 було
залишено без розгляду через
необґрунтованість заявлених до
відшкодування сум, колегія суддів
вважає безпідставними, так як
залишення цивільного позову в
кримінальному провадженні без
розгляду не позбавляє позивача, який є
потерпілим у кримінальні справі
звернутися до суду за захистом своїх
порушених права в цивільному
провадженні.

Питання відшкодування судових
витрат судом першої інстанції
вирішено відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 11 квітня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: