Номер провадження: 22-ц/785/3072/14
Номер справи місцевого суду: 1505/3369/2012
Головуючий у першій інстанції Матяш
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюк А.І., Доценко Л.І.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради, про переведення прав і
обов'язків покупця за договором, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 05 листопада 2012 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
дійсним, укладеного 02 березня 2012 року
договору купівлі-продажу 21/50 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1, та про визнання
права власності на вказану частину
будинку. Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 16 квітня 2014 року
провадження у справі у вказаній
частині закрито у зв'язку з відмовою
позивача від позову.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Уточнивши свої позовні вимоги в
процесі розгляду справи просив про
переведення на нього прав і обов'язків
покупця по вищезгаданому договору
купівлі-продажу спірних 21/50 частин
житлового будинку та про виплату
ОСОБА_3 17 тис. грн., внесених на
депозитний рахунок суду. ОСОБА_2
посилався на те, що він є власником 29/50
частин домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1, а власницею інших 21/50 часток
зазначеного житлового будинку була
відповідач ОСОБА_3, яка в порушення ст.
362 ЦК України продала свою частку
ОСОБА_4, не повідомивши ОСОБА_2 про намір
продати свою частку у майні, яке є їх
спільною частковою власністю, у зв'язку
з чим порушене його переважне право на
купівлю частки.

Представник ОСОБА_4 зустрічний позов не
визнав за необґрунтованістю вимог.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилась, подала суду заяву з
проханням слухати справу за її
відсутності.

Представник органу опіки та піклування
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
просила врахувати інтереси малолітніх
дітей ОСОБА_4.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 05 листопада 2012 року у задоволенні
позову ОСОБА_4 - відмовлено у повному
обсязі. Позов ОСОБА_2 - задоволено
частково. Переведено на ОСОБА_2 права та
обов'язки покупця по договору купівлі -
продажу 21/50 частки житлового будинку
АДРЕСА_1, укладеного в усній формі у
місті Білгород-Дністровський між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачену суму
судового збору у розмірі 117,00 грн.. У
задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду від 05 листопада 2012 року
скасувати, і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Проти апеляційної скарги не
заперечували представник ОСОБА_2 та
органу опіки і піклування виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у позові ОСОБА_2, з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову ОСОБА_2, суд 1-ої
інстанції виходив з того, що договір
купівлі-продажу спірних 21/50 частки
житлового будинку АДРЕСА_1 від 02
березня 2012 року було укладено ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з порушенням переважного права
на купівлю частки з боку співвласника
ОСОБА_2

Однак висновки суду зроблені з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що згідно з п. 4 ч.1
ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду з ухваленням
нового рішення про відмову у позові.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин, 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити
тощо.

Вищенаведеним вимогам процесуального
закону рішення суду 1-ої інстанції не
відповідає.

Статтею 362 ЦК України передбачено, що у
разі продажу частки у праві спільної
часткової власності співвласник має
переважне право перед іншими особами
на її купівлю за ціною, оголошеною для
продажу, та на інших рівних умовах, крім
випадку продажу з публічних торгів. У
разі продажу частки з порушенням
переважного права купівлі співвласник
може пред'явити до суду позов про
переведення на нього прав та обов'язків
покупця…Одночасно позивач
зобов'язаний внести на депозитний
рахунок суду грошову суму, яку за
договором повинен сплатити покупець.

Разом з тим, за змістом ст. ст. 210 ч.1, 220
ч.1,657, 640 ч. 3 ЦК України, в редакції за
станом на 02 березня 2012 року, правочин,
що підлягав державній реєстрації
визнавався вчиненим з моменту його
державної реєстрації. У разі
недодержання сторонами вимог закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Договір
купівлі-продажу житлового будинку,
іншого нерухомого майна за станом на 02
березня 2012 року мав укладатися в
письмовій формі, і підлягав як
нотаріальному посвідченню так і
державній реєстрації. Договір, який
підлягав і нотаріальному посвідченню,
і державній реєстрації, вважався
укладеним з моменту державної
реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є власником 29/50 частин будинку,
розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.28), а
власницею інших 21/50 часток зазначеного
житлового будинку на момент ухвалення
рішення була відповідач ОСОБА_3(а.с.8)

02 березня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
склали письмовий договір
купівлі-продажу 21/50 частин житлового
будинку з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 за 17 тис. грн., згодом внесено
виправлення в ціну, вказано за 117 тис.
грн..(а.с.4,91-92). Договір сторонами
нотаріально не посвідчено та
відсутньою була його державна
реєстрація. Відтак, за законом договір
не вважався укладеним. Жодних правових
наслідків неукладений договір для
сторін та інших осіб, права яких могли
бути ним порушені, не мав.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» (п.8,13)
Верховний Суд України роз'яснював, що
згідно із статтями 210 та 640 ЦК ( в
редакції, що діяла на момент укладання
письмового договору) не є вчиненим
правочин у разі нездійснення його
державної реєстрації, якщо правочин
підлягає такій реєстрації. …Оскільки
момент вчинення таких правочинів
відповідно до статей 210 та 640 ЦК
пов'язується з державною реєстрацією,
то вони не є укладеними і не створюють
прав та обов'язків для сторін…

Оскільки частка ОСОБА_3 не вважалася
проданою, а відтак до жодних правових
наслідків неукладений письмовий
договір від 02 березня 2012 року,
підписаний ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не призвів,
то у суду першої інстанції не було
законних підстав для переведення на
ОСОБА_2 прав та обов'язків покупця по
вказаному договору купівлі - продажу
21/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1.
Відповідно неможливо також здійснити
стягнення грошової суми у розмірі 17
тис. грн.. (а. с.78-79) Правила ст. 362 ч. 4 ЦК
України застосуванню не підлягали.

Відтак, суд неправильно витлумачив і
застосував норми закону, які в даному
випадку не підлягали застосуванню,
тобто суд порушив норми матеріального
права. Давши неправильну юридичну
оцінку встановленим фактам і
обставинам справи, суд першої
інстанції порушив також норми
процесуального права, і це призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, позов ОСОБА_2
задоволенню не підлягав. А тому
апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід
задовольнити. Рішення суду першої
інстанції в частині позову ОСОБА_2 слід
скасувати, і по справі ухвалити нове
рішення про відмову позивачу у
задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 05 листопада 2012 року в частині
позову ОСОБА_2 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про переведення прав та
обов'язків покупця повністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В.
Процик

Судді:
А.І.
Дрішлюк

Л.І.
Доценко