АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/5594/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Шклянка М.П.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційні скарги ОСОБА_1 представника
ОСОБА_2 та Комунального некомерційного
підприємства «Консультативно -
діагностичний центр дитячий
Дарницького району м. Києва» на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
26 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління охорони здоров»я
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації, Комунального
некомерційного підприємства
«Консультативно - діагностичний центр
дитячий Дарницького району м. Києва»,
третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної
шкоди,завданої внаслідок злочину.

в с т а н
о в и л а:

В травні 2013 року позивач пред»вила
вказаний позов до відповідачів та
зазначала,що постановою Дарницького
районного суду м. Києва від 21.10.2011 року
на підставі ст.49 КК України у в зв»язку
з закінченням строків давності
притягнення до кримінальної
відповідальності була закрита
кримінальна справа у відношенні
ОСОБА_3 про обвинувачення її у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК
України, за її клопотанням.

Досудовим та судовим слідством було
встановлено, що вона , будучи
медсестрою масажного кабінету дитячої
поліклініки Дарницького району м.
Києва, 19.10.2006 року приблизно о 9.00 годині
у квартирі АДРЕСА_1, виконуючи свої
професійні обов»язки проводила сеанс
масажу малолітньому
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв»язку з
обмеженим розведенням у кульшових
суглобах, недбало та несумлінно
виконала свої обов»язки, внаслідок
чого малолітній ОСОБА_4 отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому лівої стегнової кістки.

Посилаючись на те, що звільнення від
кримінальної відповідальності не є
виправданням особи та враховуючи, що
ОСОБА_3 офіційно здійснювала трудові
обов»язки в дитячій поліклініці
Управління охорони здоров»я
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації, позивач
просила стягнути з останнього
матеріальну шкоду у розмірі 5650 грн. та у
відшкодування моральної шкоди 500 000
грн..

За клопотанням представника позивача
до участі в справі в якості
співвідповідача було залучено
Комунальне некомерційне підприємство
«Консультативно - діагностичний центр
дитячий Дарницького району м. Києва».

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 26 лютого 2014 року позов
задоволено частково. Вирішено стягнути
на користь позивача з Комунального
некомерційного підприємства
«Консультативно - діагностичний центр
дитячий Дарницького району м. Києва» 15
000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду першої інстанції частково та
стягнути на користь позивача 500 000 грн.
моральної шкоди. Посилається на
порушення судом ст. 23 ЦК України, яка
визначає підстави відшкодування
моральної шкоди, а також неврахування
обставин, встановлених кримінальною
справою.

Комунальне некомерційне підприємство
«Консультативно - діагностичний центр
дитячий Дарницького району м. Києва» в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог в поному
об»ємі. Зазначає,що вину ОСОБА_3 у
вчиненні дій, в яких її було
обвинувачено, не встановлено
обвинувальним вироком. Крім того, вона
стверджувала під час судового
засідання , що знайшло підтвердження
під час досудового та судового
слідства, про здійснення нею масажу
дитині позивача не в робочий час, за
особистою угодою між нею та позивачем.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з»явились в судове
засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги , обставини справи ,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що 21.10.2011 року
Дарницьким районним судом м. Києва
було розглянуто кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК
України, за якою ОСОБА_3 за її
клопотанням звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.
140 КК України, у зв»язку із закінченням
строків давності, кримінальну справу
закрито з зазначенням того, що ОСОБА_3,
будучи медсестрою масажного кабінету
дитячої районної поліклініки
Дарницького району м. Києва, 19 жовтня 2006
року приблизно о 9-00 год. у квартирі
АДРЕСА_1, виконуючи свої професійні
обов»язки проводила сеанс масажу
малолітньому ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у
зв»язку з обмеженим розведенням у
кульшових суглобах, недбало та
несумлінно виконала свої обов»язки, в
результаті чого малолітній ОСОБА_4
отримав тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому лівої стегнової
кістки ( а.с. 4-5).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з роз»ясенями ,
викладеними в Постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від
31.03.1995 року, за моральну (немайнову
шкоду), заподіяну працівником під час
виконання трудових обов»язків,
відповідальність несе організація, з
якою цей працівник перебуває у
трудових відносинах.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2 , суд виходив з того, що
вина ОСОБА_3 у спричиненні шкоди
малолітньому ОСОБА_4 , яка перебувала у
трудових відносинах з дитячою
поліклінікою Дарницького району м.
Києва , на даний час Комунальне
некомерційне підприємство
««Консультативно - діагностичний центр
дитячий Дарницького району м. Києва»,
встановлена постановою Дніпровського
районного суду м. Києва від 21.10.2011 року,
в зв»язку з чим , враховуючи принцип
розумності та справедливості, стягнув
з останнього на користь позивача
моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. 00
коп.,відмовивши при цьому у задоволенні
вимоги про відшкодування матеріальної
допомоги як недоведеної .

Такі висновки суду є законними та
обґрунтованими , ухваленими відповідно
до норм матеріального та
процесуального права, що регулюють
правовідносини, що виникли між
сторонами.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами роз»яснено,
що відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи розмір моральної
шкоди, яка була стягнута з Комунального
некомерційного підприємства
«Консультативно - діагностичний центр
дитячий Дарницького району м. Києва» на
користь ОСОБА_2, суд першої інстанції
виконав вимоги зазначеної вище
Постанови та виходячи із засад
розумності , виваженості та
справедливості підставно визначив
стягнуту ним суму, в зв»язку з чим
доводи апеляційної скарги
представника позивача про порушення
судом ст. 23 ЦК України, на увагу не
заслуговують.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як вже зазначалось вище ,
постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 21.10.2011 року , яка
набрала законної сили, встановлено ту
обставину, що ОСОБА_3, будучи медсестрою
масажного кабінету дитячої районної
поліклініки Дарницького району м.
Києва, 19 жовтня 2006 року приблизно о 9-00
год. у квартирі АДРЕСА_1, виконуючи свої
професійні обов»язки проводила сеанс
масажу малолітньому
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв»язку з
обмеженим розведенням у кульшових
суглобах, недбало та несумлінно
виконала свої обов»язки, в результаті
чого малолітній ОСОБА_4 отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому лівої стегнової кістки .

Тобто, факт того, що ОСОБА_3
19.10.2006 року при проведенні масажу
малолітньому ОСОБА_4 виконувала свої
професійні обов»язки як працівник
дитячої районної поліклініки
Дарницького району м. Києва та нанесла
останньому шкоду, є преюдиційним при
вирішенні даної справи , а тому доводи
апеляційної скарги Комунального
некомерційного підприємства
«Консультативно - діагностичний центр
дитячий Дарницького району м. Києва»
про те, що ОСОБА_3 виконувала масаж поза
робочим часом та її вина у нанесенні
шкоди не встановлена обвинувальним
вироком, колегією суддів до уваги не
приймаються .

При цьому слід зазначити, що
закриття кримінальної справи з мотивів
закінчення строків давності
притягнення до кримінальної
відповідльності не є реабілітуючою
підставою, що також зазначено і в
постанові Дніпровського районного
суду м. Києва від 21.10.2011 року.

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість рішення ухваленого по
даній справі та відсутність підстав до
його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в а
л и л а:

Апеляційні скаргі ОСОБА_1
представника ОСОБА_2 та Комунального
некомерційного підприємства
«Консультативно - діагностичний центр
дитячий Дарницького району м. Києва»
відхилити.

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 26 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -