РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

20 березня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.

за участю позивачки -
ОСОБА_1

выдповідача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 17.09.2005 року
(актовий запис №1131) Міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Миколаївського міського управління
юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
розірвати.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів після винесення рішення.

СУДДЯ
Г.В.ПОДЗІГУН

справа №490/13048/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.

за участю позивачки -
ОСОБА_1

представника позивача-
ОСОБА_13

выдповідача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був
зареєстрований між сторонами 17.09.2005
року (актовий запис №1131) Міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Миколаївського міського
управління юстиції.

В судовому засіданні позивачка та її
представник вимоги позову підтримали.
При цьому вказували, що шлюбні
відносини між сторонами припинені з
травня 2011 року.

Відповідач та його представник вимоги
позову визнали та суду пояснили, що
перемирення між сторонами не є
можливим, шлюбні відносини припнені з
23.09.2013 року та поновляти їх відповідач
наміру не має.

Вислухавщи пояснення сторін, допитавши
свідків, вивчивши доводи позову,
дослідивши письмові докази, судом
встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебувають у шлюбі
зареєстрованому 17.09.2005 року (актовий
запис №1131) Міським відділом реєстрації
актів цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як пояснила в судовому засіданні
позивачка, в сім'ї склалися
ненормальні взаємовідносини внаслідок
несумісності характерів, різних
поглядів на життєві проблеми та шляхи
їх вирішення. Сторони подружніх
відносин не підтримують, спільне
господарство не ведуть, проживають
окремо. Ці обставини визнав відповідач,
який також просив суд про розірвання
шлюбу.

При цьому між сторонами виник спір про
визначення дати припинення подружніх
відносин, оскільки позивачка
вказувала, що подружні відносини
припинені з травня 2011 року, відповідач
посилався на спільне проживання та
підтримання подружніх відносин до
23.09.2013 року.

В силу статті 51 Конституції України,
статей 21, 105, 110 - 112 СК України, шлюб, як
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану,
охороняються державою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК
України позов про роззірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Він може бути припинений
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду.

При цьому в силу ст.112 СК України
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітної дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

У роз'ясненнях, викладених у пунктах 22,
23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та ст. 372 ЦК України. При цьому
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства.

Як встановлено в ході розгляду
справи 16.12.2013 року ОСОБА_2 подано до суду
позов про розподіл спілдьного майна
подружжя, а саме придбаної на ім'я
позивачки 27.09.2011 року квартири АДРЕСА_1
та придбаного на її ж ім'я 10.08.2013 року
автомобілю "Мерседес Бенц Е200",
державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно до вимог ч.6 ст.57 СК України
суд може визнати особистою приватною
власністю дружини, чоловіка майно,
набуте нею, ним за час їхнього окремого
проживання у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин.

Таким чином судом встановлено, що
розірвання шлюбу бажають обидві
сторони, перемирення між ними
неможливо, при цьому існує спір лише
щодо моменту припинення шлюбних
відносин, встановлення якого буде мати
значення для розподділу спільного
майна подружжя.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б їх інтересам, у зв'язку з
чим вимоги позову обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Тому шлюб зареєстрований між стороанми
17.09.2005 року (актовий запис №1131) Міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Миколаївського міського
управління юстиції слід розірвати.

При цьому суд вважає, що подружні
відносини між сторонами припинені з 23
вересня 2013 року, оскільки факт
спільного проживання сторін, ведення
ними спільного господарства до цього
періоду підтверджується, крім пояснень
відповідача, показами допитаних в
судовому засіданні свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, а також письмовими доказами та
фотокартками.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 17.09.2005 року
(актовий запис №1131) Міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Миколаївського міського управління
юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
розірвати.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів після винесення рішення.

СУДДЯ
Г.В.ПОДЗІГУН