Номер провадження: 22-ц/785/4690/14
Номер справи місцевого суду: 495/7878/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Випасненська
сільська рада Білгород-Дністровського
району Одеської області, про поділ
спільного сумісного майна подружжя, за
позовом ОСОБА_6, як третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за договором
позики, за апеляційною скаргою
заступника Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави, в особі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, Випасненської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, на ухвалу
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 03 березня 2014 року про визнання
мирової угоди,

встановила:

03.10.13 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з
вищевказаним уточненим в подальшому
позовом (а. с. 2 - 3, 20 - 21), в якому на
підставі ст. ст. 60, 69 - 71 СК України, ст. 372
ЦК України, ст. 89 ЗК України просив
поділити спільне сумісне майно
подружжя, визнавши за ним та
відповідачкою право власності на ? ч. за
кожним житлового будинку з
господарськими спорудами по вул.
Заливній в с. Сухолужжя
Білгород-Дністровського району
Одеської області, виділивши кожному у
власність конкретні приміщення
житлового будинку та господарські
споруди.

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що за
час спільного проживання Випасненська
сільська рада надала їм згоду на
розробку проекту надання у власність
присадибної земельної ділянки.
Оскільки земельна ділянка надана у
період шлюбу, то вона є сумісною
власністю подружжя і підлягає розділу.
На вказаній земельній ділянці було
побудовано незавершений будівництвом
житловий будинок, загальною площею - 187,5
кв. м., житловою - 61,0 кв. м., який є
спільною сумісною власністю подружжя.
Спільне життя не склалося, в
добровільному порядку поділити майно
не можливо.

23.10.13 р. до суду надійшов вищевказаний
позов ОСОБА_6, в якому вона на підставі
ст. 1047 ЦК України просила стягнути з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на її користь борг у сумі
- 80 000,00 грн..

В позові ОСОБА_6 посилалися на те, що
10.10.05 р. вона позичила відповідачам 80 000
грн. у строк - до 10.10.12 р.. У вказаний
строк відповідачі борг не повернули.
Відповідно до розписки у випадку
неповернення боргу відповідачі
зобов'язалися передати їй у власність
набуте ними у період шлюбу нерухоме
майно.

03.03.14 р. Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області
постановив ухвалу (а. с. 96 - 98), якою
затвердив мирову угоду, укладену 28.02.14
р. між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 91 -
93), за умовами якої ОСОБА_4
відмовляється від позовних вимог до
ОСОБА_5. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передають
ОСОБА_6 у якості відступного, в рахунок
погашення заборгованості житловий
будинок по вул. Заливній в с. Сухолужжя
Білгород-Дністровського району
Одеської області,загальною площею - 187,5
кв. м., житловою - 61,0 кв. м., з
господарськими спорудами та будівлям.
ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу
приймає вищевказаний житловий будинок
з господарськими спорудами та
будівлями. За ОСОБА_6 визнано право
власності на вищевказаний житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами. Провадження у справі
закрито.

В апеляційній скарзі заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави, в особі
Інспекції ДАБК в Одеській області,
Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, просить ухвалу суду
скасувати, справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції. Посилається на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
матеріального (ст. 41 Конституції
України, ст. ст. 331, 376 ЦК України, ст. ст.
12, 29, 31 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст. ст. 1, 7 - 9
Закону України «Про архітектурну
діяльність», ст. ст. 1, 16 закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні») та процесуального (ст. ст. 175,
213 ЦПК України) права: - земельна ділянка
не знаходиться у приватній власності; -
житловий будинок не введено в
експлуатацію.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явилися, про час і
місце розгляду справи сповіщені
належним чином. Заяв та клопотань суду
не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
сповіщений про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість судового рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при постановлені ухвали, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу треба задовольнити за таких
підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання
мирової угоди, суд першої інстанції
виходив з того, що мирова угода
відповідає чинному законодавству, не
порушує права сторін. Умови мирової
угоди відповідають дійсній волі
сторін, вона укладена з метою
врегулювання спору, ґрунтується на
взаємних поступках та стосується лише
прав та обов'язків сторін та предмету
спору (а. с. 97).

Колегія суддів вважає, що погодитися
з таким висновком суду не можна, цього
висновку суд дійшов з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 331, 376, 1047 ЦК
України) процесуального (ст. ст. 175, 179
ЦПК України) права.

За правилами, передбаченими ст. 175 ЦПК
України, мирова угода укладається
сторонами з метою врегулювання спору
на основі взаємних поступок і може
стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмета спору. Сторони
можуть укласти мирову угоду і
повідомити про це суд, зробивши спільну
заяву. Якщо мирову угоду або
повідомлення про неї викладено в
адресованій суду письмовій заяві
сторін, ця заява приєднується до
справи. До ухвалення судового рішення у
зв'язку з укладенням сторонами мирової
угоди суд роз'яснює сторонам наслідки
такого рішення, перевіряє, чи не
обмежений представник сторони, який
висловив намір вчинити ці дії, у
повноваженнях на їх вчинення. У разі
укладення сторонами мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі. Закриваючи
провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд .

Таким чином, цивільно-процесуальним
законодавством передбачено, що суд
може визнати мирову угоду, якщо вона не
суперечить закону.

Статтями 331, 376 ЦК України
передбачено, що право на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) вникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна). Житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Матеріали справи не містять доказів,
що земельна ділянка, на якій побудовано
житловий будинок, знаходиться у
власності ОСОБА_4, ОСОБА_5. Не містять
матеріали справи і доказів, що житловий
будинок по вул. Заливній в с. Сухолужжя
Білгород-Дністровського району
Одеської області закінчений
будівництвом та його введено в
експлуатацію.

Згідно ст. 1047 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що підстав для
постановлення оскарженої ухвали про
визнання мирової угоди у суду першої
інстанції не було. Доводи апелянта є
обґрунтованими. На дотримання
вищевказаних вимог діючого
законодавства вказував Верховний Суд
України в п. 2 інформаційного листа від
29.10.08 р. № 19-3767/0/8-08.

За правилами п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311
ЦПК України апеляційний суд за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
має право скасувати ухвалу, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції у випадку порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

На підставі вищевикладеного,
колегія судів вважає, що оскаржена
ухвала суду першої інстанції
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
направленням справи для продовження її
розгляду до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави, в особі
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, Випасненської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, - задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 03 березня 2014 року про визнання
мирової угоди - скасувати. Справу
направити до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
для продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. І. Доценко

М. В. Процик