У х в а л а

26 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М.,
Попович О.В.,

Ступак О.В., Штелик
С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання усунути
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження майном
шляхом знесення самочинного
будівництва,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_3
звернулися до суду із вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що вони є
власниками 14/25 частини житлового
будинку АДРЕСА_1. 11/25 частин зазначеного
будинку належить відповідачам.
Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 14 травня 2003 року проведено реальний
розподіл будинковолодіння АДРЕСА_1. 19
жовтня 2009 року Автозаводським районним
судом м. Кременчука Полтавської
області ухвалено додаткове рішення,
яким визначено розміщення земельних
ділянок на місцевості відповідно до
проведеної судово-технічної
експертизи від 14 вересня 2001
року № В-1257. Відповідачами самовільно
побудовано погріб, частина якого
знаходиться на земельній ділянці, яка
належить позивачам на праві власності.
Самочинно збудоване нерухоме майно не
дає змоги позивачам вільно
користуватися належною їм земельною
ділянкою, встановити її межі в натурі,
побудувати паркан. Просили суд
зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 знести
самочинно збудований погріб,
позначений в технічному паспорті на
дане домоволодіння, літ. «Н», шляхом
демонтажу перекриття та засипання.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 14 березня 2013 року позов ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5
та ОСОБА_6 знести самочинно збудований
погріб, що знаходиться на території
домоволодіння АДРЕСА_1 та позначений в
технічному паспорті на домоволодіння
під літ. «Н», шляхом демонтажу
перекриття та засипання.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 22 травня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року касаційні
скарги ОСОБА_4, ОСОБА_3 відхилено,
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 22 травня 2013 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
ст. 376 ЦК України, ст. 152 ЗК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, він надав
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року у справі за
позовом про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою
шляхом знесення самочинного
будівництва.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11«Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року не вбачається
передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК
України підстави для перегляду ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року, оскільки у
зазначеній ухвалі предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини справи не є тотожними у
порівнянні з ухвалою суду, про перегляд
якої подано заяву.

З урахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що у
допуску до провадження Верховного Суду
України справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
зобов'язання усунути перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження майном шляхом знесення
самочинного будівництва відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун
О.В.
Попович

О.В. Ступак

С.П. Штелик