Дата документу 26.02.2014
Справа № 320/6150/13-ц
Провадження № 2/320/10/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м.
Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

при секретарі: Бєгушевій Л. В.,

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

за участю представника третьої особи:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб:
Мелітопольська державна нотаріальна
контора Запорізької області, Орган
опіки та піклування служби у справах
дітей виконавчого комітету
Мелітопольської міської ради
Запорізької області, ОСОБА_3, який діє в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_5 про визнання права власності в
порядку спадкування та про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_4, за участю третіх осіб:
Мелітопольська державна нотаріальна
контора Запорізької області, Орган
опіки та піклування служби у справах
дітей виконавчого комітету
Мелітопольської міської ради
Запорізької області, ОСОБА_3, який діє в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_5 про визнання права власності в
порядку спадкування та про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом частково недійсним.

В обґрунтування позову, позивач
посилається на те, що 05 листопада 1999
року був зареєстрований шлюб між ним,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Від цього шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя ОСОБА_6
народилася донька - ОСОБА_5

Він разом з дружиною та донькою
проживали в частині житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_2, який належав його
дружині ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина
ОСОБА_6 Починаючи з 2002 року, на день
смерті дружини та після смерті дружини
Позивач проживав разом з донькою в
частині будинку, що належала померлій
ОСОБА_6 Інша частина будинку - 177/400
належить ОСОБА_7 (брат дружини) та 41/100
належить ОСОБА_8

З листопада 2010 року він був вимушений
переїхати на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, через хвилювання за життя
доньки та своє життя. Оскільки ОСОБА_7
(брат померлої дружини) погрожував йому
вогнепальною зброєю та постійного
намагався примусити його виселитися.
Він звертався до Мелітопольського
міського відділу ГУМВС України в
Запорізькій області та до
Мелітопольської міжрайонної
прокуратури Запорізької області з
цього питання, що підтверджується
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи та
відповіддю-відмовою.

Після смерті дружини залишилось
спадкове майно, що складається із 59/400
частини житлового будинку, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2.
Заповіту ОСОБА_6 не залишила.
Сспадкоємцями першої черги
спадкування за законом є ОСОБА_3, ОСОБА_5
та ОСОБА_4

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є малолітньою
особою і вважається такою, що прийняла
спадщину. Однак, свідоцтво про право на
спадкування оформлено не було. ОСОБА_4
прийняла спадщину за померлою донькою
ОСОБА_6

Весь час позивач вважав, що прийняв
спадщину, оскільки проживав разом з
донькою по вищевказаному адресу і
після смерті дружини, ніяких
додаткових дій по оформленню чи
поданню заяв робити непотрібно. Однак,
звернувшись до Мелітопольської
державної нотаріальної контори
Запорізької області для оформлення
спадщини за дружиною, позивачу було
відмовлено в усній формі через пропуск
строку та запропоновано звернутися до
суду. У зв'язку з цим надати до суду
будь-який документ від нотаріуса про
відмову не представляється можливим.

Не дивлячись на це, що він не був
зареєстрований по місту проживання за
адресою: АДРЕСА_2, це не може бути умовою
підставою для обмеження прийняття
спадщини. З заявою про відмову від
прийняття спадщини до державної
нотаріальної контори, він не звертався.
Він бажав й бажає прийняти спадщину,
оскільки це майно належить його
дружині. Виходячи з наведеного, у
випадку визнання за ним права
власності на 59/1200 житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, просить
визнати частково недійсним свідоцтво
про право власності на спадщину, видане
Мелітопольською державною
нотаріальною конторою Запорізької
області р. № 1-1996 від 02.11.2011 ОСОБА_4 в
частині розміру спадкового майна.
ОСОБА_4 мала права на спадкування за
померлою донькою частину житлового
будинку, однак неповідомлення ОСОБА_4
про наявність шлюбу з спадкодавцем
призвело до порушення прав позивача на
спадщину, у зв'язку з чим розмір
спадкового майна ОСОБА_4 повинен бути
зменшений, відповідно свідоцтва в
частині розміру повинно бути визнано
недійсним.

Оскільки він не являється законним
володільцем спірного майна, не може
забезпечити вільний доступ до майна
для здійснення оцінки, а тому
відповідно не може виступати
замовником оцінки майна. Для
визначення вартості спірного майна та
розміру судового збору він виходив з
ринкової вартості будинків, що
продаються у відповідному районі.

Вирішити це питання позасудовим
порядком неможливо, тому позивач
просить суд визнати за ним, ОСОБА_3,
право власності на 59/1200 житлового
будинку, розташованого за адресою
АДРЕСА_2, в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2,
визнавши частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_6, померлої 10.07.2009, видане
Мелітопольською державною
нотаріальною конторою Запорізької
області від 02.11.2011 ОСОБА_4 в частині 59/800
частин жилого будинку, що знаходиться
АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
підтримав позовні вимоги та пояснив, що
починаючи з 2002 року, на день смерті
дружини та після смерті дружини
Позивач проживав разом з донькою в
частині будинку, що належала померлій
ОСОБА_6. Бажає успадкувати за ОСОБА_6
59/1200 житлового будинку для того, щоб в
подальшому відповідну частку
подарувати своїй доньці. ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 на момент її смерті були
подружжям та мешкали разом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
заперечувала проти визнання за ОСОБА_3
права власності на 59/1200 частин
житлового будинку, пояснивши, що ОСОБА_3
переїхав до будинку АДРЕСА_2 одразу
після того як захворіла ОСОБА_6 Позивач
проживав за вищевказаною адресою на
момент смерті ОСОБА_6 та після смерті
ОСОБА_6 з донькою. Пізніше він переїхав,
після того як виник скандал з ОСОБА_7 (її
сином). ОСОБА_4 зверталась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за ОСОБА_6 Вона
вважає, що ОСОБА_3 не має право на
прийняття спадщини, оскільки вказане
майно було успадковане померлою
ОСОБА_6, а не придбане чи побудоване
позивачем.

В судовому засіданні третя особа,
неповнолітня ОСОБА_5 - пояснила, що на
сьогодні проживає за адресою АДРЕСА_2.
На вихідні дні ходить до батька -
ОСОБА_3, постійно з ним спілкується. Не
заперечує, щоб задовольнили позов
ОСОБА_3, який на момент смерті матері
мешкав з ними.

В судовому засіданні представник
третьої особи, Орган опіки та
піклування служби у справах дітей
виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради Запорізької області -
пояснила, що оскільки ОСОБА_3 проживав з
померлою на момент смерті, був її
чоловіком, тому не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

В судове засідання представник третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Мелітопольська
державна нотаріальна контора
Запорізької області не з'явився, але
надав заяву, в якій просить розглянути
позов на підставі наявних документів, у
випадку підтвердження проживання
ОСОБА_3 на момент смерті ОСОБА_6 та після
смерті за адресою: АДРЕСА_2, не
заперечує проти задоволення позовних
вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовна заява підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цвільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі
спадщини, яку прийняв спадкоємець, є
нерухоме майно, спадкоємець
зобов'язаний зареєструвати право на
спадщину в органах, які здійснюють
державну реєстрацію нерухомого майна
(стаття 182 цього Кодексу). Право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Згідно ст.1301 ЦК України, свідоцтво про
право на спадщину визнається недійсним
за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Згідно п.3 Пленуму ВСУ від 30 травня 2008
року N7 «Про судову практику у справах
про спадкування», згідно з правилами
статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦПК
часом відкриття спадщини слід вважати
день смерті особи, зазначений у
свідоцтві про смерть, виданим
відповідним державним органом
реєстрації актів цивільного стану.
Місцем відкриття спадщини є останнє
місце проживання спадкодавця, яке
визначається за правилами статті 29,
частини другої статті 1221 ЦК України.

Згідно п.20 Пленуму ВСУ від 30 травня 2008
року N7 «Про судову практику у справах
про спадкування», спадкування за
законом здійснюється почергово.
Зокрема, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Як встановлено у судовому засіданні, 05
листопада 1999 року був зареєстрований
шлюб між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження НОМЕР_1, видане Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Мелітопольського міськвиконком
Запорізької області, про що в книзі
реєстрації актів про одруження 05.11.1999
зроблено запис за № 1001 (а.с.10).

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у
подружжя ОСОБА_6 народилася донька -
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
про народження НОМЕР_2, виданого
Відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Мелітополя
Запорізької області, про що в книзі
записів актів громадянського стану про
народження 16.05.2000 зроблено відповідний
запис за № 431 (а.с.10).

Позивач разом з дружиною та донькою
проживали в частині житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_2, який належав
дружині ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
видане Відділом реєстрації актів
цивільного стану по місту Мелітополю
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області 15 липня 2009 року, актовий запис
№ 1226 (а.с.11).

Згідно вимог ч.1 ст. 1221 ЦК України,
місцем відкриття спадщини є останнє
місце проживання спадкодавця.

Починаючи з 2002 року, на день смерті
дружини та після смерті дружини
позивач ОСОБА_3 проживав разом з
донькою в частині будинку, що належала
померлій ОСОБА_6 Інша частина будинку -
177/400 належить ОСОБА_7 та 41/100 належить
ОСОБА_8 (а.с.22-25).

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось
спадкове майно, що складається із 59/400
частини житлового будинку, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що
належить на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом ВСО № 574775
(а.с.12,13). Заповіту ОСОБА_6 не залишила.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу
чергу спадкування за законом мають
діти

спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги спадкування
за законом є позивач ОСОБА_3 - чоловік
померлої, донька померлої ОСОБА_5 та
мати ОСОБА_4.

Згідно вимог ч.1 ст. 1267 ЦК України,
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня,
неповнолітня особа, вважаються такими,
що прийняли спадщину, крім випадків,
встановлених частинами другою -
четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Враховуючи вищевказану норму, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є малолітньою особою, а
тому вважається такою, що прийняла
спадщину, однак свідоцтво про право на
спадкування оформлено не було.

Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається кожному з них із визначенням
імені та часток у спадщині інших
спадкоємців. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Мати померлої ОСОБА_6, ОСОБА_4, прийняла
спадщину за померлою донькою ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, видане Мелітопольською
державною нотаріальною конторою
Запорізької області р. № 1-1996 від 02.11.2011,
що підтверджується інформаційною
довідкою з реєстру прав власності на
нерухоме майно - запис 7 (а.с.24).

Однак, як встановлено в
судовомузасіданні, при оформленні
спадщини ОСОБА_4 не повідомила
нотаріуса про наявність шлюбу ОСОБА_3
зі спадкодавцем, оскільки вказала в
заяві, що супругів, які пережили ОСОБА_6
немає, що призвело до порушення прав
позивача на спадщину, у зв'язку з чим
розмір спадкового майна ОСОБА_4 було
збільшено.

Згідно п.27 Пленуму ВСУ від 30 травня 2008
року N7 «Про судову практику у справах
про спадкування», відповідно до ст.1301
ЦК України свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших підстав, установлених
законом. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

Крім того, як було встановлено в
судовому засіданні, з листопада 2010 року
позивач ОСОБА_3 був вимушений переїхати
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, через
хвилювання за життя доньки та своє
життя, оскільки ОСОБА_7 (брат померлої
дружини) погрожував йому, ОСОБА_3,
вогнепальною зброєю та постійного
намагався примусити його виселитися.
ОСОБА_3 звертався до Мелітопольського
міського відділу ГУМВС України в
Запорізькій області та до
Мелітопольської міжрайонної
прокуратури Запорізької області з
цього питання, що підтверджується
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи та
відповіддю-відмовою (а.с.14-21). Цей факт
також не заперечувався відповідачем,
який в свою чергу підтвердив слова
позивача, що цей інцидент став причиною
того, що позивач разом зі своєю доньки
виїхав з даної квартири.

Враховуючи вищевикладене, факт того, що
ОСОБА_3 згідно свідоцтва про шлюб був
законним чоловіком померлої ОСОБА_6 а
тому є спадкоємцем 1-ї черги за законом,
від даного шлюбу вона мають спільну
дитину, відповідно до наданих
документів на час смерті дружини
ОСОБА_6 він разом з донькою дійсно
проживав за адресою: АДРЕСА_2, і цей факт
також не заперечує відповідач по
справі ОСОБА_4, в матеріалах справи
знаходяться всі необхідні документи
які визнані судом належними доказами,
ОСОБА_3 бажає прийняти спадщину після
своєї померлої дружини, треті особи не
заперечують проти задоволення
позовних вимог позивача ОСОБА_3, суд
вважає можливим позовні вимоги
задовольнити.

На підставі вищевикладеного, та
керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214 ЦПК
України, ст. ст. 182, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268,
1267, 1270, 1299 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю
третіх осіб: Мелітопольська державна
нотаріальна контора Запорізької
області, Орган опіки та піклування
служби у справах дітей виконавчого
комітету Мелітопольської міської ради
Запорізької області, ОСОБА_3, який діє в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_5 про визнання права власності в
порядку спадкування та про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом частково недійсним -
задовольнити повністю.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2,
видане Мелітопольською державною
нотаріальною конторою Запорізької
області р.№1-1996 від 02.11.2011 року ОСОБА_4 в
частині 59/800 частин жилого будинку, що
знаходиться АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
59/1200 житлового будинку, розташованого
за адресою: Запорізька область,
АДРЕСА_2, в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду
О. В.
Іваненко