У х в а л а

іменем україни

16 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів cудової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна
В.М., Попович О.В.,

Касьяна
О.П.,
Cтупак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання договору поруки недійсним, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на ухвалу
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 08 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 26 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Кременецького
районного суду Тернопільської області
від 16 вересня 2011 року, позов було
задоволено. Визнано недійсним договір
поруки № 09/07/432 МК від 20 вересня 2007 року,
укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі керуючої
Кременецьким відділенням
Тернопільської філії «ПриватБанку».

Ухвалою Кременецького районного суду
Тернопільської області від 08 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 26 грудня 2013 року, в
задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк»
про поновлення строку для подачі заяви
про перегляд заочного рішення
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 16 вересня
2011 року було відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
постановлені судові ухвали, справу
передати на новий розгляд, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у
поновленні строку на оскарження
заочного рішення Кременецького
районного суду від 16 вересня 2011
року, суд першої інстанції, з висновком
якого погодився й апеляційний суд,
виходив із того, що заява про перегляд
заочного рішення подана після
закінчення строку, встановленого ст. 228
ЦПК України, у зв'язку з чим відсутні
підстави для поновлення цього строку.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 228, ч. 4 ст. 231 ЦПК
України заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне рішення
може бути оскаржене в загальному
порядку, встановленому цим Кодексом. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починається
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається, що представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» не був присутнім у
судовому засіданні під час
проголошення заочного рішення.

Матеріали справи не містять копії
супровідних листів про направлення
заочного рішення на адресу ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Відповідно до вимог ст. 227 ЦПК України
відповідачам, які не з'явилися в судове
засідання, направляється
рекомендованим листом із
повідомленням копія заочного рішення
не пізніше трьох днів з дня його
проголошення.

Визнавши причину пропуску строку
неповажною, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, не врахував, що саме на
суд покладено обов'язок видати копію
повного тексту рішення особам, які
брали участь у справі, негайно після
проголошення рішення. В порушення
зазначених вимог закону, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, не перевірив чи
направлялася копія заочного рішення
суду першої інстанції на адресу ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Таким чином, визнавши причини
пропуску строку неповажними та
дійшовши висновку про відсутність
підстав для його поновлення, суди
помилково виходили із того, що
відповідач не був позбавлений
можливості вчасно оскаржити рішення
від 16 вересня 2011 року.

При цьому ЦПК України не містить
вичерпного переліку поважних причин,
які можна враховувати при вирішенні
питання про поновлення пропущеного
процесуального строку; вони
враховуються у кожному конкретному
випадку залежно від обставин справи.

Також суди не надали належної оцінки
доводам ПАТ КБ «ПриватБанк» з точки
зору дотримання права заявника на
доступ до правосуддя, проголошеного ст.
55 Конституції України та ст. 6 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод.

За таких обставин ухвали суду першої та
апеляційної інстанції відповідно до
вимог п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції для вирішення заяви про
поновлення строку на подання заяви про
перегляд заочного рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду
Тернопільської області від 08 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 26 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції
для вирішення питання про поновлення
строку на подання заяви про перегляд
заочного рішення Кременецького
районного суду від 16 вересня 2011
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

О.П. Касьян

О.В. Попович

О.В. Cтупак