Справа № 177/3100/13-ц
Провадження № 2/177/165/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г.
Г.

за участі: секретаря
Дзиговської Т. Б.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3 про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам.

В обґрунтування позову зазначив, що з 16
листопада 1996 року він перебував у шлюбі
з відповідачем ОСОБА_3, який 25 травня 2011
року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох дітей:
неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на
теперішній час проживають разом з ним
та відповідачем за однією адресою.

Рішенням Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 25 серпня
2009 року з нього стягнені аліменти на
користь відповідача на утримання їх
дітей у розмірі 13 частини усіх видів
його заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 30 липня 2009 року
до досягнення дітьми повноліття.

Після винесення зазначеного рішення
судом сторони залишились проживати
сумісно, однією сім'єю, разом
виховували дітей, в них був спільний
бюджет, з якого вони сумісно витрачали
грошові кошти на необхідні для родини
потреби, сплачували комунальні
платежі, купували продукти харчування,
одяг, взуття, здійснювали інші сумісні
придбання. З дня винесення рішення суду
про стягнення з нього аліментів до
серпня місяця 2013 року він весь свій
заробіток приносив до сімейного
бюджету, значна частина якого
витрачалась на потреби дітей, однак
відповідач одразу після винесення
рішення про стягнення аліментів
пред'явила виконавчий лист до
виконання, про що його не повідомила.

Він, вважав, що добросовісно виконував
свій обов'язок як батько стосовно
виховання та утримання своїх дітей,
однак у серпні 2013 року сторони
припинили шлюбні відносини та почали
проживати окремо, після чого
відповідач потребувала від нього
виплатити на її користь усю
заборгованість за аліментами, яка
станом на 01 травня 2013 року складає 34541, 65
грн.

Тому просив звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами в сумі
34541, 65 грн., які були стягнути згідно
рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 25 серпня
2009 року починаючі з 30 липня 2009 року по 01
травня 2013 року..

Позивач та його представник ОСОБА_2, в
судовому засіданні, кожен окремо,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили суд звільнити
позивача від сплати заборгованості за
аліментами в сумі 34541, 65 грн., яка
утворилася за період з 30 липня 2009 року
по 01 травня 2013 року, оскільки в
зазначений період він проживав однією
сім'єю з відповідачем та виховував і
утримував дітей.

Відповідач та її представник ОСОБА_4, в
судовому засіданні, кожна окремо,
позовні вимоги позивача не визнали,
пояснюючи, що дійсно рішенням суду на
користь відповідача були стягнуті з
позивача аліменти на утримання двох їх
спільних доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак
позивач рішення суду не виконав,
жодного разу не сплативши аліменти на
утримання дітей. Під час проживання з
позивачем однією сім'єю до серпня 2013
року, він матеріально не утримував
дітей та аліменти не сплачував, а тому
просили суд у задоволені позову
відмовити.

Суд, вислухавши учасників судового
засідання, свідків, дослідивши
письмові матеріали справи, давши
оцінку доказам, які містяться в них,
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 16 листопада 1996
року сторони перебували у шлюбі
зареєстрованому виконавчим комітетом
Орджонікідзенської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області, актовий
запис № 11, що вбачається з копії
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1
(а.с. 7), який згідно свідоцтва про
розлучення серії НОМЕР_2, 25 травня 2011
року розірвано (а.с. 10).

Від шлюбу сторони мають двох дітей:
неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьками яких є сторони по справі, що
підтверджується свідоцтвами про
народження дітей, відповідно, серії
НОМЕР_3 від 06.02.2006 року та серії НОМЕР_4
від 06.07.2001 року, зареєстровані
виконкомом Орджонікідзенської
сільської ради Криворізького району
Дніпропетровської області (а.с. 8,9).

Рішенням Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 25 серпня
2009 року з ОСОБА_1 стягнені аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання дітей:
неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 13 частини усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 30 липня 2009 року
до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11).
На підставі вищевказаного рішення
виданий виконавчий лист №2-794/2009 від
29.08.2009 року (а.с.12).

Як вбачається з довідки
Орджонікідзенської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області та акту
депутата сільської роди ОСОБА_16 від
26.09.2013 року діти зареєстровані та
проживають за адресою: АДРЕСА_1 разом з
батьком ОСОБА_1 - позивачем по справі та
матір'ю ОСОБА_3 - відповідачем по праві
(а.с. 15, 14).

Зазначені обставини про проживання
сім'ї ОСОБА_3 в одному будинку
підтвердили допитані в якості свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, однак зазначені свідки
стверджували, що позивач матеріально
сім'ю не забезпечував, з 2009 року він не
працював, працює лише останні 2 роки,
відповідач ОСОБА_3 працює, однак грошей
які вона отримує не вистачає на повне
забезпечення дітей, тому часто вона
позичала гроші, в тому числі і в них.
Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_11 стверджували,
що надавали допомогу дітям, передавали
одяг, взуття.

Факт проживання сторін сумісно
підтвердили і допитані в якості
свідків ОСОБА_16, ОСОБА_14, які
повідомили, що в будинку за адресою
проживання сторін є всі необхідні речі
для дітей, діти доглянуті обуті та
одягнені. Вважають, що позивач
матеріально забезпечує дітей.

Отже судом встановлено, що сторони
дійсно проживали сумісно до серпня 2013
року, про що зазначив позивач в позові
та визнала в судовому засіданні
відповідач.

Як вбачається, 08.09.2013 року державним
виконавцем ВДВС Криворізького РУЮ
Озімок Т.А. було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження,
оскільки ОСОБА_1 працює у ПАТ «ПІВНГЗК»
(а.с. 63). Тому, виконавчий лист № 2-794/09
виданий 25.08.2009 року направлено за
територіальністю до Тернівського ВДВС
Криворізького РУЮ, на підставі якого
старшим державним виконавцем
Стариковською О.М. 14.10.2013 року було
відкрито виконавче провадження (а.с. 64).
З листа ПАТ «ПІВНГЗК» вбачається, що за
період часу з 18.07.2011 року по 14.06.2013 року з
заробітної плати ОСОБА_1 утримання
аліментів не проводилося (а.с. 62).

Згідно довідки - розрахунку
заборгованості по аліментах
державного виконавця Відділу держаної
виконавчої служби Криворізького
районного управління юстиції
заборгованість ОСОБА_1 по виплаті
аліментів з 30.07.2009 року станом на 01.05.2013
року склала 34 541, 65 грн., при цьому
боржник жодного разу нараховані суми
аліментів не сплачував (а.с. 13).

Статтями 180, 181 Сімейного кодексу
України встановлено, що батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України,
якщо після набрання рішенням суду
законної сили, яким з відповідача
присуджені періодичні платежі,
зміняться обставини, що впливають на
визначені розміри платежів, їх
тривалість чи припинення, кожна
сторона має право шляхом пред'явлення
нового позову вимагати зміни розміру,
строків платежів або звільнення від
них.

Частиною 2 статті 197 Сімейного кодексу
України передбачено, що за позовом
платника аліментів суд може повністю
або частково звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла у зв'язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, суд приходить до висновку, що
тільки факт проживання позивача однією
сім'єю з відповідачем не може бути
підставою для повного звільнення
позивача від сплати заборгованості за
аліментами, оскільки доводи позивача
про утримання дітей після винесення
рішення суду про стягнення з нього
аліментів, нічим не підтверджені та
спростовуються відповідачем. Жоден із
допитаних в судовому засіданні
свідків, які кожен окремо, хоч і
пояснили, що сторони дійсно проживали в
зазначений період часу разом, але чи
утримував позивач своїх дітей їм не
відомо. Доказів про перерахування
аліментних платежів відповідачу
позивач не надав, з питанням про
звільнення від сплати аліментів після
винесення судового рішення про їх
присудження не звертався. Тому суд
вважає необхідним в задоволені
позовних вимог про звільнення від
сплати заборгованості по аліментам
ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись, ст. ст. 180, 181, 182, 197 СК України,
ст. ст. 10, 60, 208, 213-215 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: