АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2771/2014
Головуючий 1 інст. -
Справа № 643/46/14-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Макарова
Г.О.,

- Трішкової
І.Ю.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою представника
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» -
Шуліки Аліни Володимирівни на заочне
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 13 лютого 2014 року по справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з вище
зазначеним позовом, та просило суд
стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у
розмірі 14 620 грн. 74 коп. за кредитним
договором № б/н від 08.02.2007 року та
судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що 08.02.2007 року між
позивачем та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № б/н від. За цим
договором відповідач отримала кредит у
розмірі 5 000 грн. (з подальшим
збільшенням до 10 000 грн.) у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36.00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Позивач вказував, що договором
передбачено порядок та умови погашения
кредиту, погашення заборгованості по
кредиту, сплата нарахованих за період
користування кредитом відсотків,
комісії за користування кредитом та
інших витрат.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання
за договором виконав в повному обсязі,
надавши кредит, однак відповідач не
надала своєчасно позивачу грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами відповідно до умов
кредитного договору. У зв'язку з цим
станом на 30.11.2013 року утворилась
заборгованість - 14 620 грн. 74 коп., яка
складається з: 5031 грн.08 коп. -
заборгованість за кредитом; 6505 грн. 46
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1911 грн. 78 коп. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом: а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина); 672 грн. 42 коп. -
штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 13.02.2014
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» задоволені частково.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
від 08.02.2007 року в розмірі 11 536 грн. 54 коп.,
з яких: 5031 грн. 08 коп. заборгованість за
кредитом,6505 грн. 46 коп. заборгованість
за відсотками та 243 грн. 60 коп. в рахунок
судових витрат.

В іншій частині позовних вимог суд
вирішив відмовити.

Даних про оскарження рішення
відповідачем матеріали справи не
містять.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» - Шуліка А.В. просить
змінити вказане рішення та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідності
висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що при укладанні
договору № б/н від 08.02.2007 року сторони
керувались Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою, які
складають між позичальником та банком
Договір, а також сторони керувались ст.
634, 599 ЦК України.

Кредитна карта - це пластикова карта, на
яку банк відкриває кредитну лінію, яка
обмежена певним лімітом. Головна
відмінність в тому, що на звичайній
(дебетовою) карті знаходяться гроші,
які клієнт, перш ніж їх витрачати,
вносить на свій рахунок у банку. На
кредитці грошей немає - це заїм від
банку, який можна витрачати на власний
розсуд. Тобто кредитна карта є кредит,
який надається безпосередньо
приватній особі. Практично це той же
кредит на невідкладні потреби, але
виданий не живими грошима, а
перекладений на пластикову карту.

Нероздільність понять "Кредитна карта"
і " Кредит" підтверджується і нормами п.
2.9. Положенням № 137, де сказано, що
кредитна лінія під операції з
платіжними картками відкривається
банком на певний термін і на умовах,
передбачених договором.

При оформленні і видачі кредитної
карти після ухвалення рішення про
згоду встановити кредитний ліміт на
пластикову карту, клієнт оформлює
заяву на надання банківських послуг у
вигляді встановлення кредитного
ліміту на пластикову карту і видачу
цієї карти. Перед підписанням заяви
сторонами ОСОБА_4 була ознайомлена з
умовами і правилами надання
банківських послуг. Ця заява була
підписана сторонами. Позичальник
підтвердила свою згоду на те, що Заява,
Умови та Правила надання банківських
послуг складають між нею і Банком
Договір про надання банківських
послуг. Крім того, позивачем було
надано розрахунок заборгованості, але
суд не дослідив вказаний доказ
належним чином.

Сторони, будучи повідомленими про час
та місце розгляду справи, в судові
засідання апеляційної інстанції не
з'явилися, причину неявки не
повідомили, справу розглядається
згідно ч.2 ст.305 ЦПК України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
передбачених законом підстав для
задоволення апеляційної скарги за
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
24.05.2006р. між банком ПАТ КБ
«ПриватБанком» і ОСОБА_4 укладено
договір про надання їй кредиту в сумі
5000 грн. з подальшим збільшенням до 10000
грн., у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Кредитний договір оформлено шляхом
заповнення певних реквізитів і
підписання ОСОБА_4 бланку заяви без
номеру про відкриття рахунку і надання
їй вказаних вище послуг. Дата заяви має
виправлення у зазначенні року її
оформлення, які належним чином не
засвідчені. (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
надані позивачем письмові докази, які
відповідачем не оспорені,
підтверджують доводи позивача про
укладення договору і надання ОСОБА_4
кредиту в межах ліміту у розмірі 5000 грн.
з зобов'язанням щомісячного погашення
кредиту платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості, однак відповідач
зобов'язання не виконала, має залишок
неповернутого кредиту у сумі 5031 грн.08
коп. і заборгованість по процентам за
користування кредитом в розмірі 6505
грн.46 коп.

В цій частині рішення не оспорено, а
відтак, згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційним судом перегляду не
підлягає.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову в частині вимог про
стягнення пені та штрафних санкцій суд
першої інстанції виходив з того, що
обставини, на які представник банку
посилається, обґрунтовуючи вказані
позовні вимоги, стороною позивач не
доведені.

Колегія суддів погоджується з таким
рішенням, виходячи з такого.

Цивільне судочинство, згідно ст.10 ЦПК
України, здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Частина 2 ст.27 ЦПК України зобов'язує
осіб, які беруть участь у справі
позовного провадження, подати усі
наявні у них докази для підтвердження
своїх вимог або заперечень до або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводилося - до початку
розгляду справи по суті.

Справа розглянута судом першої
інстанції без сторін та їх
представників, в поданій суду заяві
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»
Кравчинського Ю.К. від 13.02.2014р.
міститься прохання розглядати справу
за його відсутністю і ухвалити заочне
рішення.

Справа розглянута на підставі тих
письмових доказів, які спромігся
надати представник ПАТ КБ
«ПриватБанку» Боровець В.П. при
зверненні до суду з позовною заявою
11.01.2014 року.

Серед додатків до позовної заяви
знаходяться ксерокопії фрагменту
заповненого бланку заяви ОСОБА_4 на 1
аркуші без підпису виконавців і без
дати (а.с.8), ксерокопія фрагменту бланку
заяви від імені ОСОБА_4 про відкриття
рахунку і надання послуг у вигляді
встановленого кредитного ліміту у сумі
5000 грн. на платіжну картку з
зобов'язанням погашення
заборгованості щомісячними платежами
в розмірі 7% від суми заборгованості,
яка має не застережене виправлення
дати складення цієї заяви (а.с.9) В
тексті вказаної заяви міститься
посилання на те, що строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії карти. Однак дані про строк дії
карти в наданих позивачем письмових
доказах відсутні.

Дійсно, як зазначає апелянт, в тексті
вказаного бланку заяви, підписаної від
імені ОСОБА_4 міститься і такий
друкований текст «Я ознакомился и
согласен с Условиями банковских услуг,
Правилами пользования платежной
картой и Тарифами банка. Я выражаю свое
согласие с тем, что настоящее заявление
вместе с Условиями предоставления
банковских услуг, Правилами
пользования платежной картой и
Тарифами составляет между мной и
банком договор о предоставлении
банковских услуг».

До позовної заяви долучено копію
тексту «Условия и правила
предоставления банковских услуг»,
однак в них відсутні відповідні дані
щодо дати їх прийняття та дані про їх
дію в часі, а також підпис ОСОБА_4 про
ознайомлення саме з цими документами.

Інші матеріали справи також не містять
належних і допустимих доказів, які б
давали можливість суду дійти до
висновку про існування зв'язку між
роздрукованим в тексті бланку заяви
(а.с.9) посиланнями на певні «Умови
банківських послуг», «Правила
користування платіжною картою»,
«Тарифами» і долученою до позовної
заяви копією «Условия и правила
предоставления банковских услуг».
Самі тарифи банківських послуг, на які
міститься посилання в тексті бланку
заяви, в наданих позивачем письмових
доказах взагалі відсутні.

За таких умов суд першої інстанції
обґрунтовано і у відповідності з
вимогами закону відмовив у задоволенні
вказаної частини позовних вимог.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апелянта не свідчать про
наявність передбачених законом
підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанці.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» -
Шуліки Аліни Володимирівни - відхилити.

Заочне рішення Московського районного
суду м. Харкова від 13 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: