Справа № 209/1976/14-ц
Провадження № 2/209/1102/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
Гнєзділова В.Є.

при секретарі
Бойко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2,
третя особа Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним та визнання права власності. На
обґрунтування позовних вимог зазначає,
що 21 червня 2002 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме автозаправочної станції, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
складається з: літера А-1-45,5 кв.м.,
літера а-1-40,8 кв.м., літера Б-1-7,4 кв.м.,
літера Г-1-7,4 кв.м. та літера и-1. Вказаний
договір купівлі-продажу нерухомого
майна був укладений на виконання
біржової угоди, зареєстрований на
товарній біржі «Дніпродзержинська» 21
червня 2002 за №15/080 та не був нотаріально
посвідчений. У сторін не виникало
сумнівів щодо законності оформлення
договору на біржі. Протягом дванадцяти
років після оформлення договору
сторони його не оспорювали.
Звернувшись до Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області з заявою про державну
реєстрацію права власності, позивач
отримав відмову у зв'язку з відсутністю
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу. У зв'язку з цим позивач
не може реалізувати своє право
розпорядження зазначеним майном.
Просить суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме автозаправочної станції, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
складається з: літера А-1-45,5 кв.м.,
літера а-1-40,8 кв.м., літера Б-1-7,4 кв.м.,
літера Г-1-7,4 кв.м. та літера и-1, який був
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на
виконання біржової угоди,
зареєстрований на товарній біржі
«Дніпродзержинська» 21 червня 2002 року
№15/080.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, але надав суду заяву в якій
просить справу розглянути у судовому
засіданні за його відсутності, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі; є
достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, потрібність дачі
особистих пояснень позивачем відсутня,
суд вважає за можливе розглядати
справу у його відсутності, згідно вимог
ч.2 ст. 158 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2. в судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву в якій
просить суд слухати справу у судовому
засіданні за його відсутності, позов
визнав у повному обсязі, проти позову
не заперечує; є достатньо матеріалів
про права та відносини сторін,
потрібність дачі особистих пояснень
відповідачем відсутня, суд вважає за
можливе розглядати справу у його
відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК
України.

Судом досліджені докази по справі:

- досліджені письмові докази по справі
шляхом оголошення їх у судовому
засіданні;

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
письмові докази по справі, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши їх
доказами, суд вважає, що заявлений
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ст.45 ЦК України 1963 року,
недодержання форми угоди, яку вимагає
закон, тягне за собою недійсність угоди
лише в разі, якщо такий наслідок прямо
зазначено в законі.

Згідно ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, якщо
одна зі сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі нотаріальне
оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст.128ЦК України 1963 року,
право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором. Передачею визнається
вручення речей набувачеві.

Згідно п. 4 ст. 203 ЦК України, правочин
може вчинятися у формі, встановленій
законом.

Згідно ст.209 ЦК України, правочин, який
вчиняється у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони
домовилися щодо всіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд має
право визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає, або зобов'язується
передати майно у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає
або зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 28 квітня 1978
року "Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними", який до
введення в дію ЦК України від 16 січня 2003
року, регулював порядок застосування
ст. 47, ч.2 ЦК України від 1963 року, з
підстав недодержання нотаріальної
форми визнаються недійсними тільки
угоди, які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема, договори
довічного утримання; застави, купівлі -
продажу, в тому числі при придбанні на
біржових торгах, міни або дарування
жилого будинку (квартири) чи його (її)
частини; дарування іншого майна на суму
понад 500 крб. і валютних цінностей на
суму понад 50 крб. Якщо така угода
виконана повністю або частково однією
із сторін, а друга сторона ухиляється
від її нотаріального оформлення, суд на
підставі ч.2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони,
яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі
визнати угоду дійсною. Однак це правило
не може бути застосовано, якщо
сторонами не було досягнуто згоди з
істотних умов угоди або для укладення
її були в наявності передбачені в
законі обмеження (наприклад, статтями
105, 114 ЦК). Щоб не допустити
неправильного визнання дійсним угод на
підставі ч.2 ст. 47 ЦК, суд повинен
перевірити, чи підлягала виконана
угода нотаріальному посвідченню, чому
вона не була нотаріально посвідчена і
чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно ЗУ "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" вiд 01 липня 2004 року № 1952-IV
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, докази
встановлюються на підставі...пояснень
сторін, показань свідків, письмових
доказів...

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

У судовому засіданні встановлені
наступні обставини та визначені до них
правовідносини.

21 червня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
був укладений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, а саме
автозаправочної станції, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
складається з: літера А-1-45,5 кв.м.,
літера а-1-40,8 кв.м., літера Б-1-7,4 кв.м.,
літера Г-1-7,4 кв.м. та літера и-1. На
сьогоднішній день позивач має бажання
вільно реалізувати своє право
розпоряджатися своєю власністю однак
це є не можливим у зв'язку з тим, що
договір купівлі - продажу не відповідає
чинному законодавству, оскільки він не
був посвідчений нотаріально. З цієї
причини позивач не може розпорядитися
на свій розсуд належним йому нерухомим
майном без визнання договору дійсним.
Під час укладення договору купівлі -
продажу вищевказаного нерухомого
майна сторони виконали всі умови
договору. На момент укладення договору
позивачу не було відомо, що даний
договір підлягає нотаріальному
посвідченню.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача з таких мотивів.

Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази
встановлюються на підставі...пояснень
сторін, показань свідків, письмових
доказів...

Як встановлено в судовому засіданні,
між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 червня
2002 року на виконання біржової угоди
було укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна. Позивач не знав і не
міг знати про обов'язковість
нотаріального посвідчення договору,
оскільки після його оформлення на
товарній біржі та реєстрації права
власності, а також враховуючи той факт,
що текст договору купівлі-продажу не
містив вимоги щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення угоди,
вважав правомірним набуття ним права
власності на кваритру. Сторонами
виконані усі вимоги ст.655 ЦК України,
волевиявлення учасників було вільне,
відповідало внутрішній волі сторін;
правочин був спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним. Зараз позивач не має
можливості скористатися правом
власності на нерухоме майно оскільки
договір купівлі-продажу не було
нотаріально посвідчено, у зв'язку з чим
він змушений звертатись до суду за
захистом свого порушеного права, як
власника нерухомого майна. Є
необхідність визнання договору
купівлі-продажу дійсним. Є підстави для
задоволення позову в цій частині.

Вимоги позивача, щодо визнання за ним
ОСОБА_1, права власності на нерухоме
майно - автозаправочну станцію, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
складається з: літера А-1-45,5 кв.м.,
літера а-1-40,8 кв.м., літера Б-1-7,4 кв.м.,
літера Г-1-7,4 кв.м. та літера и-1, суд
вважає такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки згідно п.27
постанови Кабінету Міністрів України
№703 від 22 червня 2011року, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є:
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; рішення суду,що набрало
законної сили,щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, визнавши договір купівлі -
продажу автозаправочної станції
дійсним, необхідність визнання за
позивачами права власності на
автозаправочну станцію відсутня.

Встановлені судом факти й обставини
справи підтверджуються:

- договором купівлі-продажу нерухомого
майна /а.с.4/, згідно якого
підтверджуються зміст та умови
відповідного правочину;

- копією паспорту та ідентифікаційного
номеру ОСОБА_2 /а.с.5-6/, згідно якої
підтверджується особа та місце
реєстрації відповідача.;

- технічним паспортом на
автозаправочну станцію, яка
розташована АДРЕСА_1, згідно якого
підтверджується технічні
характеристики зазначеного об'єкту
нерухомого майна.

- висновком про вартість об'єкту/а.с.11-31/,
якою підтверджується ринкова вартість
автозаправочної станції яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі керуючись пленумом
Верховного Суду України своєю
постановою від 28.07.1978 року № 3 ( із
змінами та доповненнями), ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу», ст. 202, 203,
207, 208, 219, 220, 328, 335, 392, 657, 640 ЦК України ЦК
України, керуючись ст 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме: автозаправочної станції, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
складається з: літера А-1-45,5 кв.м.,
літера а-1-40,8 кв.м., літера Б-1-7,4 кв.м.,
літера Г-1-7,4 кв.м. та літера и-1, який був
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на
виконання біржової угоди,
зареєстрованої на товарній біржі
«Дніпродзержинська» 21 червня 2002 року
№15/080.

В іншій частині у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним та визнання права власності -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська
В.Є.
Гнєзділов