АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1703/2014
Головуючий в І інстанції Диба Ю.В.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши в режимі відеоконференції
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Херсоні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6 на рішення
Нововоронцовського районного суду
Херсонської області від 16 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: відділ державної
виконавчої служби Нововоронцовського
районного управління юстиції
Херсонської області, про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із
вказаним вище позовом, посилаючись на
те, що на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Нововоронцовського
районного управління юстиції
Херсонської області (далі - ВДВС
Нововоронцовського РУЮ Херсонської
області) знаходиться виконавчий лист
№2-9101 від 10.11.2005 року виданий
Суворовським районним судом м.Херсона
про стягнення з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 аліментів на утримання дітей в
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
щомісячно. Відповідачем у повному
розмірі аліменти на утримання дітей не
сплачувалися, у зв'язку з чим станом на
06.03.2014 року утворилась заборгованість у
розмірі 15201,04 грн. Враховуючи, що ОСОБА_7,
будучи обізнаним про свій обов'язок
сплачувати аліменти та маючи при цьому
можливість для повної і своєчасної
сплати, не виконував в повному обсязі
рішення суду з власної вини, позивач
просила суд стягнути з відповідача
неустойку за прострочення сплати
аліментів у розмірі 63243,67 грн.

Рішенням Нововоронцовського районного
суду Херсонської області від 16 квітня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5,
який діє в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа: відділ державної
виконавчої служби Нововоронцовського
районного управління юстиції
Херсонської області, про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів - відмовлено.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвали нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В письмових заперечення на
апеляційну скаргу ОСОБА_8, діючий в
інтересах ОСОБА_7 просить не брати до
уваги доводи викладені в ній та
залишити рішення суду першої інстанції
без змін. При цьому просить взяти до
уваги, що узгоджена з державною
виконавчою службою сума
заборгованості ним оплачена та вказані
обставини підтверджуються копіями
квитанцій.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК
України суд відповідно до вимог ст. 214
ЦПК України повинен встановити факт
заборгованості за аліментами й
наявність чи відсутність вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішення суду, у її виникненні та
залежно від цього вирішити питання про
наявність чи відсутність у одержувача
аліментів права на стягнення
неустойки.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачена ст. 196
СК України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Отже, звільнення від відповідальності
за порушення зобов'язань по сплаті
аліментів можливо лише в тому випадку,
коли заборгованість виникла з
незалежних, поважних причин, які в
кожному конкретному випадку
оцінюються судом з огляду на обставини
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Суворовського районного
суду м.Херсона від 10 листопада 2005 року
стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
аліменти на утримання дочки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку щомісячно, починаючи
з 31.10.2005 року і до досягнення найстаршою
дитиною повноліття (а.с.43).

Постановою державного виконавця ВДВС
Нововоронцовського РУЮ Херсонської
області від 09.12.2005 року відкрито
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа №2-9101 від 10.11.2005 року виданого
Суворовським районним судом м.Херсона
(а.с.5,18).

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач був обізнаний про свій
обов'язок відповідно до рішення суду
сплачувати аліменти у розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку та
регулярно виконував судове рішення
відповідно до змісту покладених до
нього обов'язків.

В рішенні суду про стягнення аліментів
та виконавчому листі не зазначено, що
розмір аліментів не може бути меншим
від 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Окрім того, судом першої інстанції
встановлено, що боржник надавав
державному виконавцю підтверджуючі
документи про щомісячне перерахування
аліментів, при цьому неналежне
виконання рішення суду та існування
заборгованості не було встановлено.

Згідно пояснень представника ВДВС
Нововоронцовського РУЮ, після
звернення стягувача до державної
виконавчої служби станом на березень
2014 року встановлено наявність
заборгованості та сплату боржником
аліментів до 2011 року включно менше від
30% прожиткового мінімуму на дитину.

Отже, ОСОБА_7 щомісячно виконував
обов'язок по сплаті аліментів на дітей
в межах зазначених в судовому рішенні.
Суду не надано та в ході розгляду
справи не встановлено жодних доказів
повідомлення боржника щодо неповного
виконання рішення суду і наявності
заборгованості, яка була виявлена в 2014
році.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що наявність
заборгованості зі сплати аліментів
виявлено органом, на який покладено
обов'язок по примусовому виконанню
рішення суду та контролю за його
виконанням після перерахунку з
урахуванням змін розміру прожиткового
мінімуму в березні 2014 року, до цього
часу боржник не знав про її існування, а
отже заборгованість виникла не з його
вини. Також в ході апеляційного
розгляду встановлено, що після
остаточного погодження суми
заборгованість повністю погашена
боржником.

Суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
та обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують
і не містять посилання на нові факти чи
засоби доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого по справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, в ході
апеляційного розгляду не встановлено,
а перевірені доводи апелянта висновків
суду не спростовують, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

Враховуючи викладене та згідно вимог
ст. 308 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Нововоронцовського районного
суду Херсонської області від 16 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: