Справа № 500/86/14-ц
Провадження № 2/500/882/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса
О.О.,

при секретарі - Ботнар А.О.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1 та
представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_3
- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, яким просив визнати за ним, як
спадкоємцем за законом першої черги
право власності на 1/2 частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 після
смерті спадкодавця ОСОБА_6.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач ОСОБА_1 зазначив, що квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1
належала в рівних частка ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_6, спадкоємцем за законом
першої черги є позивач ОСОБА_1 та
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1, спадково
майно на яке відкрилася спадщина
складається з 1/4 частини
вищезазначеної квартири. Проте,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 хоча і
були зареєстровані у спадковій
квартирі, але разом із спадкодавцем
ОСОБА_6 у ній не проживали, а позивач
ОСОБА_5 на день смерті спадкодавця був
зареєстрований та постійно проживав
разом із спадкодавцем ОСОБА_6 у
зазначеній квартирі. Таким чином,
позивач вважає, що фактом своєї
реєстрації ї фактом свого постійного
проживання у вищевказаній квартирі він
прийняв спадщину, яка залишилась після
смерті його матері ОСОБА_6, а тому 1/2
частка зазначеної квартири стала
належати йому.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі та просили позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнала та заперечував проти
задоволення позову посилаючись на те,
що відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 18.02.2008
року за № 99, власниками квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
являються ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_1, яким зазначена квартира
належить в рівних частках тобто по 1/4
частині. Після смерті ОСОБА_6
відкрилась спадщина на 1/4 частину
зазначеної квартири, а спадкоємцями
першої черги є ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_1
і тому кожний із них має успадкувати по
1/12 частині кожному від 1/4 частини, яка
належала ОСОБА_6 Оскільки ОСОБА_1
відмовився від належної йому частки у
спадковому майні, що залишилося після
смерті матері ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3,
то частка спадкового майна, на яку має
право останній становити 1/6

частина вказаної квартири. Також
представник відповідача вважає
необґрунтованими вимоги позивача, щодо
визнання за ним права власності на 1/2
частину спадкової квартири, оскільки
він не надав суду доказів того,
нотаріусом йому відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Відповідач ОСОБА_1 також позовні вимоги
не визнав з тих самих правових підстав,
що були вказані представником
відповідача ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_7 пояснила, що знає родину
ОСОБА_3 добре, оскільки вони являються
її сусідами. Спадкодавець ОСОБА_6
померла у квітні 2012 року та на цей час
спільно із нею проживав позивач ОСОБА_5,
а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зі
спадкодавцем разом не проживали. Іноді
до квартири приходив ОСОБА_1. В свою
чергу, за життя спадкодавця, саме
ОСОБА_5 робив в спадковій квартирі
ремонт, але ОСОБА_1 йому також помагав.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_8 зазначила, що
спадкодавця ОСОБА_6 знає більш ніж 15
років. На день смерті ОСОБА_6 з нею
проживав позивач ОСОБА_5, тоді як ОСОБА_1
лише інколи приходив, а ОСОБА_3 рідко
приїздив.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що
проживав 17 років в цивільному шлюбі із
спадкодавцем ОСОБА_6 та є вітчимом для
позивача та відповідачів, разом із
спадкодавцем проживав тільки позивач
ОСОБА_5, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із
спадкодавцем разом не проживали.
ОСОБА_3 торгував в м. Одесі квітами та
спадкодавець йому допомагала грошима,
які їй в свою чергу давав позивач
ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_10 пояснила, що родину
ОСОБА_1 знає давно. ОСОБА_5 постійно
проживав у матері ОСОБА_6 та постійно їй
допомагав грошима і організовував
поховання. Позивач ОСОБА_1 робив ремонт
в квартирі спадкодавця та на день її
смерті проживав з нею разом, а інші сини
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з матір'ю не проживали.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_11 пояснила, що родину
ОСОБА_1 знає давно, оскільки є сусідами
та квартири отримали разом. На день
смерті спадкодавця ОСОБА_6 з нею
проживав її син ОСОБА_5 та її чоловік. Зі
слів спадкодавця ОСОБА_6 їй було відомо
про те, що її син ОСОБА_3 мешкає в м.
Одесі, а ОСОБА_1 мешкає в с. Броска
Ізмаїльського району. ОСОБА_1 купував
будівельні матеріали для проведення
ремонту в спадковій квартирі.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_12, пояснила, що
спадкодавиця ОСОБА_6 була її рідною
сестрою. ОСОБА_5 на час смерті
спадкодавця ОСОБА_6 проживав разом з
нею у спадковій квартирі та ОСОБА_5
помагав їй матеріально, а після її
смерті організовував поховання.

Вислухавши пояснення сторін та
свідків, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом встановлено, що квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1
належить ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 в рівних частках кожному, тобто
по 1/4 частині, на підставі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
18.02.2008 року за № 99, виданого виконавчим
комітетом Ізмаїльської міської ради на
підставі розпорядження Ізмаїльського
міського голови від 19.11.2007 року за № 731,
що також

підтверджено витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданим комунальним
підприємством «Ізмаїльське міжміське
бюро технічної інвентаризації» від
25.02.2008 року за №17856297.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4 від 25.04.2013 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст. 1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/4
частина квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишила, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) № 35444884 від 18.10.2013 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_6 відсутня.

Спадкоємцем за законом першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_6 являються:

син ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1
від 27.05.1985 року, виданого Ізмаїльським
бюро РАЦСу;

син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_2 від
25.06.1979 року, виданого Ананьєвським
райвідділом РАЦСу Одеської області;

син ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_3
від 07.04.1973 року, виданого Ренійським
бюро РАЦСу.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємця за
законом є рівними. Спадкоємці за
письмовою угодою між собою,
посвідченою нотаріусом, якщо це
стосується нерухомого майна або
транспортних засобів, можуть змінити
розмір часток у спадщині когось із них.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки
кожного спадкоємця у спадщини є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між
спадкоємцями.

Відповідно ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

Згідно до вимог п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Пунктом 1 роз'яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» передбачено, що
у разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це
може бути підставою для відмови у
позові, а не відмови у відкритті
провадження у справі, закриття
провадження у справі або залишення
позовної заяви без розгляду.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_5 не було
надано суду вмотивованої відмови
нотаріуса, якою йому відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом, що залишилася після смерті
матері ОСОБА_6, а тому в даному випадку
це є підставою для відмови у
задоволенні позову.

В свою чергу, відповідно до п.п. 4.14 та 4.15
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 року за

№296/5, при видачі свідоцтва про
право на спадщину нотаріус обов'язково
перевіряє: факт смерті спадкодавця, час
і місце відкриття спадщини, наявність
підстав для закликання до
спадкоємства, якщо має місце
спадкування за законом, прийняття
спадкоємцем спадщини у встановлений
законом спосіб, склад спадкового майна,
на яке видається свідоцтво про право на
спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців
витребовуються документи, які
підтверджують вказані факти. Видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Таким чином, правова позиція позивача
ОСОБА_1, що він звернувся
рекомендованим листом до приватного
нотаріуса Ізмаїльського нотаріального
округу ОСОБА_14 для оформлення
спадкового майна, а нею не було цього
зроблено, не приймається до уваги,
оскільки п.п. 4.14 та 4.15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5
передбачено певні дії для отримання
свідоцтва про спадкове майно.

Приймаючи до уваги, що позивач не надав
доказів того, що йому вмотивованою
відмовою нотаріуса відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, суд вважає, що в задоволенні
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання права власності на спадкове
майно необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про визнання права власності на
спадкове майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. О. Бурнусус