Справа №483/2710/13-ц 31.03.2014 31.03.2014 31.03.2014
Провадження №22-ц/784/483/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/784/483/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
РІШЕННЯ

ІМІНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Локтіонової
О.В.,

при секретарі судового засідання:
Свіщуку О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,
представника органу опіки та
піклування виконкому Очаківської
міської ради Купчинської Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами

ОСОБА_4 та ОСОБА_2

на рішення Очаківського
міськрайонного суду від 23 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Очаківської міської ради, про
визначення способу участі батька у
вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа -
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Очаківської міської ради, про
визначення способу участі батька у
вихованні дитини.

Позивач зазначив, що він та
відповідачка є батьками малолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно
домовленості з відповідачкою він
щотижня приїздив до дитини,
спілкувався з нею, дбав про її розвиток,
постійно надавав матеріальну допомогу.
Всупереч вказаної домовленості з
початку 2013 року відповідачка створює
перешкоди у реалізації його
батьківських прав.

04 червня 2013 року комісією з питань
захисту прав дітей йому було дозволено
проводити зустрічі з дитиною три
години на тиждень в зручний для неї час,
не порушуючи її режиму, в присутності
матері або її родичів на території м.
Очакова та рекомендовано налагодити
стосунки із відповідачкою в питаннях
участі у вихованні дитини. Незважаючи
на це, відповідачка продовжує
перешкоджати йому у спілкуванні з
донькою.

Посилаючись на викладене, позивач
просив визначити порядок його участі у
вихованні дитини, надавши можливість
спілкування з нею не рідше одного разу
на тиждень тривалістю не менше трьох
годин, переважно в святкові та вихідні
дні; відвідувати з дитиною місця
дитячого відпочинку, заклади культури
та святкові заходи в містах Очакові,
Миколаєві, Києві; дарувати дитині
іграшки, особисті речі, навчальні та
розважальні пристрої, необхідні для її
розвитку; надати можливість
спілкування з дитиною одноособово або
в присутності відповідачки без участі
її родичів або інших сторонніх осіб.

Рішенням Очаківського міськрайонного
суду від 23 грудня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Постановлено:

Визначити спосіб участі позивача у
вихованні малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши порядок
зустрічі з донькою, шляхом надання йому
права, а саме: проводити з дитиною не
менше трьох годин один раз у два тижні
переважно в святкові та вихідні дні, в
зручний для дитини час, не порушуючи її
режиму, у присутності матері за місцем
проживання останньої; за домовленістю
із матір'ю відвідувати разом із дитиною
місця дитячого відпочинку, заклади
культури та святкові заходи у містах
Очакові, Миколаєві, Києві.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду змінити в частині
визначення порядку зустрічей позивача
із дитиною, встановивши їх проведення
не більше двох годин у два тижні, у
зручний для дитини час, не порушуючи її
режиму, в присутності матері, і/або її
родичів на території м. Очакова,
посилаючись на те, що рішення суду в цій
частині не відповідає інтересам
дитини та положенням сімейного
законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також
просить рішення суду змінити,
виключивши з його тексту вказівки
стосовно того, що він має право на
зустрічі з дитиною при певних умовах, а
саме: в зручний для дитини час, не
порушуючи її режиму, в присутності
матері, за місцем проживання матері та
за домовленістю з нею, оскільки такий
висновок суду не відповідає
положенням ст. 141 СК України щодо
рівності його та позивачки прав у
вихованні та спілкування з дитиною.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційних скарг,
колегія суддів дійшла висновку, що вони
підлягають частковому задоволенню із
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в
свідоцтві про народження ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками записані ОСОБА_2
та ОСОБА_4 Сторони в зареєстрованому
шлюбі не перебували. Дитина з
народження постійно проживає разом з
матір'ю у м. Очакові.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 157 СК України додатково
підкреслює обов'язок того з батьків,
хто проживає окремо від дитини, брати
участь у її вихованні, а той з батьків, з
ким проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Частиною другою ст. 15 Закону України
«Про охорону дитинства» (далі - Закон)
теж передбачено, що батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною 27 лютого 1991
року, дата набуття чинності для України
27 вересня 1991 року) ( далі - Конвенція)
визначено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.3 ст. 9 Конвенції, дитина яка не
проживає з одним чи обома батьками, має
право підтримувати на регулярній
основі особисті і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить інтересам дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що
між сторонами виник спір з приводу
участі батька ОСОБА_2 у вихованні та
спілкуванні з малолітньою дочкою
ОСОБА_5.

Між тим, як видно із характеристики
позивача, виданої ПАТ «Укрсоцбанк», він
позитивно характеризується за місцем
роботи. Копія заяви ОСОБА_2 на ім'я
головного бухгалтера вказаного банку
свідчить про те, що із його заробітної
плати утримуються кошти в розмірі 25% на
утримання дитини на картковий рахунок
відповідачки. Будь-яких доказів на
підтвердження того, що участь ОСОБА_2 у
вихованні та спілкуванні з дитиною
суперечить її інтересам відповідачка
не надала.

Із врахування обставин даної справи та
напружених стосунків, які склались між
сторонами у питаннях виховання дитини
та спілкування з нею, суд першої
інстанції на підставі ст. ст. 141, 157, ст. 15
Закону, ст. ст. 3 і 9 Конвенції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
підстав для відмови позивачу у
вихованні та спілкуванні з дитиною не
встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, у
тому числі стан психічного здоров'я
одного із батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Згідно ст. 19 СК України при розгляді
судом спорів щодо участі одного із
батьків у вихованні дитини
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Згідно висновку органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Очаківської міської ради від 25
березня 2014 року, який надано до
апеляційного суду, ОСОБА_2 має всі
належні побутові та фінансові
можливості для одноособового
спілкування дочкою ОСОБА_5 за місцем її
проживання або в інших місцях. У
висновку також зазначено, що
спілкування позивача з дитиною не може
негативно вплинути на її розвиток та
психологічний стан.

Проте із урахуванням трирічного віку
дитини, її психофізіологічних
особливостей, прихильності до матері,
колегія суддів не може погодитись із
висновком органу опіки та піклування
стосовно можливості спілкування
позивача із дитиною у відсутності
матері. Тому колегія вважає правильним
висновок суду про те, що спілкування
позивача в присутності відповідачки та
відповідна періодичність таких
побачень у зручний для дитини час
відповідає інтересам дитини.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_2 видно,
що він просив суд визначити спосіб
спілкування з дитиною шляхом надання
йому можливості, а саме: спілкування з
дитиною не рідше одного разу на
тиждень тривалістю не менше 3 годин,
переважно у святкові і вихідні дні;
відвідування з дитиною місць дитячого
відпочинку, закладів культури та
святкових заходів у містах Очакові,
Миколаєві та Києві або за іншим
проживанням дитини або будь-кого із
батьків; здійснювати спілкування з
дитиною одноособово або в присутності
ОСОБА_4 без участі її родичів або інших
сторонніх осіб.

Пленум Верховного Суду України у
пунктах 8, 13 постанови №14 від 18 грудня
2009 року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснив, що ухвалене у
справі рішення має бути гранично
повним, ясним, чітким, а його
резолютивна частина повинна мати
вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених фактичних
обставин, висновки по суті розглянутих
вимог.

Проте, визначаючи спосіб участі ОСОБА_2
у вихованні та спілкуванні дитиною, суд
не з'ясував у останнього, у які саме
вихідні та святкові дні він має право
на зустрічі з дитиною. У зв'язку з чим
рішення в цій частині є не ясним і не
чітким.

У суді апеляційної інстанції позивач
просив визначити за місцем проживання
дитини та за місцем його проживання у
м. Миколаєві для побачень з дитиною
кожну першу суботу та другу неділю
місяця, а також святкові дні: 07 січня, 02
травня та 24 серпня щорічно.

Як вбачається із пояснень сторін, а
також висновку органу опіки та
піклування, ОСОБА_2 є власником
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, із
усіма зручностями, в якій є все
необхідне для проживання дитини.

Виходячи із інтересів малолітньої
дитини, а також можливості реалізації
права позивача, який постійно проживає
та працює у м. Києві, на участь у
вихованні та спілкуванні з дитиною,
колегія приходить до висновку, що
днями побачень позивача із дитиною
слід визначити кожну першу суботу та
другу неділю кожного місяця, а також
святкові дні: 07 січня, 02 травня та 24
серпня щорічно у зручний для дитини
час за домовленістю між сторонами або у
м. Очакові за місцем проживання дитини,
або у м. Миколаєві за місцем проживання
батька, або в громадських місцях цих
міст, розрахованих для дозвілля дітей.

Аналізуючи зміст оскаржуваного
рішення, колегія вважає, що висновок
суду першої інстанції щодо надання
ОСОБА_2 за домовленістю із
відповідачкою права відвідувати
разом з дитиною місця дитячого
відпочинку, заклади культури та
святкові дні у м. Києві із урахуванням
малолітнього віку та тривалої
відстані від місця проживання дитини
не відповідає її інтересам. А тому
рішення в цій частині не є законним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
стосовно того, що суд, визначаючи
спосіб його участі у вихованні та
спілкуванні з малолітньою дочкою,
дійшов помилкового висновку про те, що
таке спілкування має відбуватись у
зручний для дитини час, із врахуванням
режиму дитини, за місцем проживання
відповідачки та в її присутності
безпідставні, оскільки із урахуванням
віку дитини інший спосіб буде
суперечити її інтересам.

Не заслуговують на увагу посилання
ОСОБА_4 на те, що суд першої інстанції
із врахуванням віку дитини та
неприязних стосунків між нею і
позивачем повинен був встановити
періодичність та тривалість зустрічей
останнього із дитиною не більше двох
годин у два тижні, у її присутності та у
присутності її родичів, оскільки такий
спосіб участі позивача у вихованні та
спілкуванні з дитиною не буде
направлений на отримання дитиною
належного виховання зі сторони батька.

Враховуючи наведене, колегія приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині у
відповідності до вимог пунктів 1 і 3 ч.1
ст. 309 ЦПК України слід змінити,
виклавши абзац другий його
резолютивної частини в наступній
редакції: визначити спосіб участі
ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з
малолітньою дочкою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зустрічей з
дитиною у зручний для дитини час у
присутності матері ОСОБА_4 кожної
першої суботи та кожної другої неділі
місяця, а також у святкові дні: 07 січня,
02 травня та 24 серпня щорічно за
домовленістю сторін або у м. Очакові
за місцем проживання дитини, або у м.
Миколаєві за місцем проживання батька
ОСОБА_2, або в громадських місцях цих
міст, розрахованих для дозвілля дітей.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного
суду від 23 грудня 2013 року змінити,
виклавши абзац другий його
резолютивної частини в наступній
редакції:

- визначити спосіб участі ОСОБА_2 у
вихованні та спілкуванні з малолітньою
дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
зустрічей з дитиною у зручний для
дитини час у присутності матері ОСОБА_4
кожної першої суботи та кожної другої
неділі місяця, а також у святкові дні: 07
січня, 02 травня та 24 серпня щорічно або
у м. Очакові за місцем
проживання дитини, або у м. Миколаєві за
місцем проживання батька ОСОБА_2, або в
громадських місцях цих міст,
розрахованих для дозвілля дітей.

В іншій частини рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді