У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
прокурора міста Ірпеня Київської
області до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - комунальне
підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство» про
визнання недійсним рішення, державного
акту на право власності на землю,
визнання права власності на земельну
ділянку, за касаційною скаргою
заступника прокурора Київської
області на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 20
серпня 2013 року та рішення апеляційного
суду Київської області від 12 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня в
інтересах держави звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому у
відповідності до норм ст. 152 ЗК України
просив визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2172/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1», визнати
недійсним державний акт серії ЯЖ № 922224
на право власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:042:0031 з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходяться за вищевказаною адресою,
виданий на ім'я ОСОБА_1 визнати
недійсним державний акт серії ЯЛ № 319479
на право власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:042:0031 з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходяться за вищевказаною адресою,
виданий на ім'я ОСОБА_5, з відповідними
відмітками про перехід права власності
до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та скасувати його
державну реєстрацію, визнати право
власності держави на вказану земельну
ділянку площею 0,15 га.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що рішення Коцюбинської селищної
ради від 25 грудня 2008 року № 2172/25-5 та
виданий на його підставі державний акт
серії ЯЖ № 922224 на право власності на
земельну ділянку площею 0,15 га є
незаконними, оскільки при їх прийнятті
та оформленні допущено порушення вимог
діючого законодавства. Зазначена
земельна ділянка знаходиться за межами
смт. Коцюбинське, що підтверджується
висновком судово-землевпорядної
експертизи № 325 від 05 березня 2012 року,
проведеної Київським державним
підприємством геодезії, картографії,
кадастрових та геоінформаційних
систем «Київгеоінформатика», тому
вважає, її було передано у приватну
власність за рахунок земель, що
перебувають в постійному користуванні
комунального підприємства
«Святошинське лісопаркове
господарство», оскільки вказану
земельну ділянку було надано у
користування Святошинському
лісопарковому господарству на
підставі постанови Ради Міністрів УРСР
від 20 червня 1956 року № 673 без виключення
її з Держлісфонду України та згідно з
картографічними матеріалами
лісовпорядкування обліковуються як
квартали Святошинського та Київського
лісництв.

Позивач зазначав, що оскільки зміна
цільового призначення спірної
земельної ділянки з лісового фонду на
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд не проводилась,
будь-яких рішень Коцюбинською селищною
радою щодо такої зміни не приймалось,
генеральним планом смт. Коцюбинське не
передбачено, тому право державної
власності на цю ділянку не припинено, а
право власності відповідача на неї на
законних підставах не виникло.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 20 серпня 2013 року
позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 25 грудня 2008 року № 2172/25-5
«Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1». Визнано
недійсними Державні акти на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 922224 а також серії ЯЛ № 319479 із
відповідними відмітками про перехід
права власності та скасовано його
державну реєстрацію. В інший частині
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
визнання недійсним державного акту
серії ЯЛ № 319479 на право власності на
земельну ділянку, кадастровий номер
:01:042:0031 з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд по АДРЕСА_1, виданого на ім'я
ОСОБА_5 з відповідними відмітками про
перехід права власності до ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, скасування його державної
реєстрації скасовано та ухвалено у цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні зазначених позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. В іншій
частині рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 20 серпня 2013
року.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій з
ухваленням нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами першої та
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень судів
попередніх інстанцій відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Задовольняючи частково позовні вимоги
прокурора міста Ірпеня щодо визнання
недійсним рішення Коцюбинської
селищної ради Київської області від 25
грудня 2008 року № 2172/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» та
визнання недійсним державного акту
серії ЯЖ № 922224, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
спірна земельна ділянка розташована
поза межами населеного пункту - смт.
Коцюбинське, оскільки на момент
прийняття зазначеного рішення межі
смт. Коцюбинське у передбаченому
законом порядку не були визначені та
встановлені, у зв'язку із чим
оскаржуване рішення селищної ради не
відповідає положенням п. 12 Перехідних
положень та ст. 12 ЗК України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ № 319479,
апеляційний суд посилаючись на
положення ч. 1 ст. 81, ст. ст. 126, 131 ЗК
України виходив з того, що правовою
підставою для набуття громадянином
права власності на земельну ділянку є
укладення ним цивільно-правової угоди,
а державний акт, що видається на
підставі такої угоди, лише посвідчує
право особи на земельну ділянку, а без
встановлення судом недійсності
правочину, як правової підстави
придбання громадянином земельної
ділянки, визнання недійсним державного
акту, виданого на підставі цього
правочину, є необгрунтованим.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів першої та апеляційної інстанції
не спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судами не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 20 серпня 2013 року
в його незміненій частині та рішення
апеляційного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов М.І. Наумчук