РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів» до
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про
виселення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ АКБ «Львів», звернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_1,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 про виселення
їх з квартири АДРЕСА_1, яка належить
позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
14.12.2009р. Личаківським районним судом м.
Львова ухвалено рішення про
задоволення вимог ПАТ АКБ «Львів», яким
стягнуто з відповідача ОСОБА_1
заборгованість за кредитними
договорами на загальну суму 1 273 455,11 грн.
Таке рішення набрало законної сили і
виданий на його підставі виконавчий
лист було пред'явлено до виконання у
Личаківський ВДВС ЛМУЮ, після чого було
відкрито виконавче провадження.
04.10.2012р. державним виконавцем проведено
опис і арешт майна боржника, а саме
квартири АДРЕСА_1, яка до того ж
перебувала у іпотеці позивача згідно
договору іпотеки від 28.03.2008р. В процесі
виконання рішення суду,
спеціалізованою організацією було
проведено прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна -
предмета іпотеки, однак торги, які були
призначені на 26.12.2012р. не відбулись у
зв'язку з відсутністю купівельного
попиту. За пропозицією державного
виконавця, листом від 04.01.2013р. позивач
виявив бажання залишити за собою
вищезазначене майно боржника за
початковою ціною, яка становить 317 726
грн. шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна, і згідно
акту державного виконавця про передачу
майна стягувану в рахунок погашення
боргу, 04.12.2013р. ПАТ АКБ «Львів» отримав
свідоцтво про право власності на таке
майно. Ставши новим власником квартири,
відповідачу надсилалась вимога про
добровільне, разом з неповнолітнім
сином та іншими мешканцями звільнення
спірної квартири, однак ця вимога
залишилась проігнорованою. Такими
своїми діями відповідач порушує права
позивача як власника, і з метою захисту
цих прав у спосіб виселення
відповідача разом з сином із спірної
квартири, вимушений звернутись до суду.
Крім цього, звертає увагу, що за
рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 18.06.2012р. на цю квартиру
звернення стягнення для забезпечення
зобов'язань за кредитним договором №
2008s7777 від 28.03.2008р. в сумі 867 568,99 грн., що є
додатковою підставою для виселення
відповідача, а згідно інформації ОКП
ЛОР «БТІ та ЕО», відповідачу крім цієї
квартири, на праві власності також
належить будинок АДРЕСА_2.

В судове засідання представник
позивача не з'явилась, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлена
належним чином, скерувала до суду заяву
про підтримання позовних вимог,
розгляд справи у її відсутності, та
згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явились повторно, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, причин
неявки суду не повідомили. Зі згоди
представника позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
в сукупності зібрані докази та
ухвалюючи рішення у відповідності до
вимог ст. 215 ЦПК України суд знаходить
позов підставним та ухвалює рішення
про його задоволення виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
14.12.2009р. Личаківським районним судом м.
Львова ухвалено рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ АКБ
«Львів» та стягнення з відповідача
ОСОБА_1 заборгованості за кредитними
договорами на загальну суму 1 273 455,11 грн.
(а.с.6). На підставі такого рішення,
18.03.2010р. був виданий виконавчий лист
(а.с.7), та згідно акту державного
виконавця від 12.02.2013р. (а.с.8), в процесі
примусового виконання рішення суду
04.10.2012р. було проведено опис й арешт
нерухомого майна боржника, а саме
квартири АДРЕСА_1. Нерухоме майно
реалізовувалось шляхом продажу на
прилюдних торгах, які організовувались
спеціалізованою організацією ПП «нива
- В.Ш.», однак реалізованим воно не було
через відсутність купівельного попиту.
За таких обставин, стягувачу, ким є
позивач, було запропоновано залишити
за собою нереалізоване майно, і листом
від 04.01.2013р. банк, як іпотекодержатель,
виявив бажання залишити майно боржника
за собою шляхом заліку своїх
забезпечених вимог в рахунок
початкової ціни майна, яка становить 317
726 грн. На підставі цього акту, 04.12.2013р.
позивачу видано свідоцтво про право
власності на спірну квартиру (а.с.9).

В силу ст. ст. 317, 319 ЦК України,
власникові належить права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод в здійсненні ним права
користування ат розпоряджання своїм
майном.

Виселення в свою чергу, є категорією
житлового законодавства, яка підлягає
до застосування у випадках, коли особа
втратила право на житло, або ж взагалі
не мала цього права, або з інших
підстав, які встановлені ЖК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 109 ЖК України,
виселення із займаного приміщення
допускається з підстав, установлених
законом.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
жиле приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Як встановлено судом, позивач на
правовій підставі, шляхом заліку своїх
забезпечених вимог набув право
власності на вказану квартиру, а отже,
має право вимагати усунення порушень в
здійсненні ним права власності, які
чиняться з боку відповідача.

За даних обставин, захист права
власності позивача підлягає захисту у
спосіб виселення відповідача та її
неповнолітнього сина ОСОБА_2 з
займаного приміщення, і оскільки
вимога банку від 21.07.2011р. про
добровільне звільнення квартири (а.с.18)
залишилась проігнорованою, захист
права власності позивача підлягає
захисту безпосередньо судом. Таким
чином, суд знаходить позов
обґрунтованим та ухвалює рішення про
його задоволення.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слід стягнути сплачений
судовий збір в розмірі 243,60 грн., що
підтверджується відповідною
квитанцією (а.с.1).

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10,60,88,169,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.
ст. 3, 11, 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) з квартири
АДРЕСА_1, яка належить Публічному
акціонерному товариству
Акціонерно-комерційний банк «Львів» на
підставі свідоцтва про право власності
№ 1249 від 04.12.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів»
243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 294,
296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
Личаківським районним судом м. Львова
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя:
Леньо С. І.