Справа №591/853/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - ОСОБА_1Номер провадження
22-ц/788/869/14 Суддя-доповідач - Рибалка
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року

м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В., Попруги С. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П. ,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа – Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції

про припинення права спільної
часткової власності та визнання права
власності,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, в якому просила
припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_2 на частку в
нежитловому приміщенні, що знаходиться
в м. Суми по вул. Кринична, 8 і
складається з виставочного павільйону
(літ. А - 1) площею 289, 5 кв. м., а також
будинку відпочинку персоналу (літ. В –
1) площею 36,7 кв.м., у розмірі 4/125. Визнати
за ОСОБА_4 право приватної власності на
нежитлове приміщення, що знаходиться в
м. Суми по вул. Кринична, 8 і складається
з виставочного павільйону (літ. А - 1)
площею 289, 5 кв. м., а також будинку
відпочинку персоналу (літ. В – 1) площею
36,7 кв.м.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 20 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Припинено право спільної часткової
власності ОСОБА_2 на частку у розмірі
4/125 у нежитловому приміщенні, що
знаходиться в м. Суми, вул. Кринична, 8 і
складається з виставочного павільйону
площею 289, 5 кв.м. та будинку відпочинку
персоналу площею 36,7 кв.м.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
частку у розмірі 4/125 у нежитловому
приміщенні, що знаходиться в м. Суми,
вул. Кринична, 8 і складається з
виставочного павільйону площею 289, 5
кв.м. та будинку відпочинку персоналу
площею 36,7 кв.м.

Передано ОСОБА_2 17 993 грн. 60 коп., що
знаходяться на депозитному рахунку ТУ
ДСА України в Сумській області №
0459, в якості грошової компенсації
вартості частки у розмірі 4/125 у
нежитловому приміщенні, що знаходиться
в м. Суми по вул. Кринична, 8.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2– ОСОБА_3 посилається на неповне
з’ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення судом
першої інстанції при ухваленні рішення
норм матеріального та процесуального
права. Просить скасувати рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 20
березня 2014 року та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 на праві власності належить
121/125 частки нежитлового приміщення, що
знаходиться в м. Суми по вул. Кринична, 8
і складається з виставочного
павільйону площею 289,5 кв.м. та будинку
відпочинку персоналу площею 36,7 кв.м.
Решта вказаного об’єкту у розмірі 4/125
частки належить ОСОБА_2 Згідно Договору
оренди земельної ділянки від 19 вересня
2005 року укладеного між Сумською
міською радою та підприємцем ОСОБА_2,
розмір річної орендної плати за
користування земельною ділянкою на
період будівництва складала 27 658 грн. 62
коп., з моменту введення в експлуатацію
об’єкта будівництва оренда складала 55
317 грн. 24 коп., а згідно додаткової угоди
від 27 червня 2013 року до Договору оренди
земельної ділянки дана оренда складає
178 795 грн. 92 коп. 10 грудня 2013 року ОСОБА_2
звернулась до ПАТ «Сумиобленерго» із
заявою про розірвання договору на
постачання електроенергії. Також з
заявами про припинення постачання
послуг відповідачка з верталась 09
грудня 2013 року до КП «Міськводоканал»!
та 31 жовтня 2013 року до ПАТ «Укртелеком».

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст.364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо: 1)
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до мст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином не з`ясував та
не перевірив доводи та заперечення
сторін, не дав належної оцінки зібраним
у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги
про те, що судом першої інстанції не
були досліджені обставини, що
стосуються підстав набуття сторонами
права спільної часткової власності на
нерухоме майно, а саме події набуття
сторонами по справі права власності є
обґрунтованими.

Судом першої інстанції не було взято до
уваги та проаналізовано такі
документи як Договір оренди земельної
ділянки від 19 вересня 2005 року, Договір
про внесення змін до Договору оренди
земельної ділянки від 19 вересня 2005
року, Договір про пайову участь у
будівництві нежитлового об’єкта
нерухомості від 16 січня 2008 року та
Додаткову угоду до договору про пайову
участь у будівництві нежитлового
об’єкта нерухомості від 16 січня 2008
року.

Ствердження в апеляційній
скарзі про те, що побудоване сторонами
спільне майно є подільним та даний
поділ погоджений сторонами, до вимог
чинного законодавства нотаріально не
посвідчений, але підтверджує
домовленість сторін з цього приводу є
такими, що спростовують висновки суду.
Згідно вказаних договорів та додатків
до них, можливість поділу ( виділу)
частки у спільній власності є, що
підтверджується п. п. 3.5 – 3.6 Договору
про пайову участь у будівництві
нежитлового об’єкта нерухомості від 16
січня 2008 року, а тому доводи
представника відповідача в
апеляційній скарзі щодо виключення
варіанту позбавлення співвласника
права на свою частку у спільному майні
є обґрунтованими, а тому у суду не було
вагомих підстав для часткового
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
право приватної власності є
непорушним, примусове відчуження
об’єктів права власності може бути
застосовано лише як виняток, а тому у
суду не було підстав для припинення
права спільної часткової власності
ОСОБА_2 є обґрунтованими.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення виходив з того, що ОСОБА_2
будучи співвласником приміщення
вчиняла дії, які свідчать про її наміри
спричинити збитки ОСОБА_4, однак не
дослідив те, з ким саме були укладені
договори постачання послуг. Якщо
договори з ПАТ»Сумиобленерго», КП
«Міськводоканал» та ПАТ «Укртелеком»
було укладено з ОСОБА_4, тоді заяви які
було подано відповідачкою ніяких
наслідків за собою не тягнуть та права
позивачки не порушують. Крім того, в
матеріалах справи відсутні будь – які
документи, які б підтверджували
розірвання договорів між ОСОБА_4 та ПАТ
«Сумиобленерго», КП «Міськводоканал»,
ПАТ «Укртелеком».

Ствердження апеляційної скарги про те,
що Звіт про незалежну оцінку майна
відповідача складено з порушенням
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз
досліджень та науково – методичних
рекомендацій з питань підготовки та
призначення судових експертиз та
експертних досліджень є
безпідставними.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції необхідно скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
– ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20 березня 2014 року скасувати.

Відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя
особа – Відділ державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції про
припинення права спільної часткової
власності та визнання права власності
в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 121 грн. 80 коп.
судового збору за апеляційний перегляд
справи на користь ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -