Справа №263/155/14-ц
Провадження №2/263/744/14р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2014 року Жовтневий
районний суд м.Маріуполя Донецької
області у складі головуючого судді
Папаценко П.І., при секретарі
Конівченко Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Жовтневий РВ Маріупольського МУ ГУ МВС
України в Донецькій області, про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, визнання осіб такими, що
втратили право користування житлом,
зняття їх з реєстраційного обліку та
виселення, -

В С Т А Н О В И В:

10.01.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом, просила
суд:

- усунути перешкоди в користуванні нею
квартирою АДРЕСА_1;

- визнати ОСОБА_2 та членів його сім'ї
такими, що втратили право користування
вказаною квартирою;

- зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
за вказаною адресою.

21.01.2014 року позивач ОСОБА_1
уточнила позовні вимоги, надавши суду
відповідну заяву, просила суд:

- визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1;

- усунути перешкоди в користуванні та
розпорядженні нею квартирою АДРЕСА_1.

21.02.2014 року позивач знову надала
суду уточнюючу заяву в якій, крім
інших зазначених вимог просила суд
виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 зазначила наступне. Вона є
власником АДРЕСА_1, про що свідчить
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності за №14713410 від 16.12.2013
року. Майже сім років продовжувався
судовий процес пов'язаний із
поверненням у її власність вказаної
квартири. 23.12.2013 року відповідач ОСОБА_2
не дозволив її представникам увійти до
вказаної квартири, посилаючись на
реєстрацію у вказаній квартирі,
пред'явивши в підтвердження свій
паспорт. Останній двічі «позбавлений»
права власності на квартиру:
добровільно - внаслідку оформлення ним
договору купівлі-продажу квартири, та
примусово - внаслідку скасування
мирової угоди. Вважає, що на теперішній
час ОСОБА_2 самовільно займає
квартиру, не сплачує комунальні
послуги, чим порушує її право
власності, тому позов підлягає
задоволенню.

В судове засідання не з'явилися
позивач, належним чином повідомлений
про час, місце розгляду справи, нею
надана суду заява, в якій наполягає на
задоволені позову, на підставах
викладених в позовній заяві, просить
суд позов задовольнити та розглянути
справу у її відсутності.

ОСОБА_3 - представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги позивача, наполягав на їх
задоволені на підставах наведених в
позовній заяві. Відносно заперечень
представника відповідача, пов'язаний
із договором оренди житлового
приміщення, на підставі якого
відповідач проживає в спірній
квартирі, зазначив, що ці посилання є
неспроможними, оскільки за рішенням
суду квартира була витребувана у
ОСОБА_4 на користь позивача, чим було
поновлено її право власності на
квартиру, тому за договором оренди
позивач перед ОСОБА_2 не має будь яких
зобов'язань. Крім того ОСОБА_4, не
виконавши вимог ст.334 ЦК України - не
здійснивши державну реєстрацію права
власності на квартиру, уклав з ОСОБА_2
договір оренди житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином, в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, за участі
представника.

ОСОБА_5 - представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав,
заперечував проти його задоволення,
посилаючись на наступні обставини.
25.12.2011 року між колишнім власником
спірної квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_2
укладений договір оренди житлового
приміщення, за яким відповідач має
право проживати у квартирі до 20 грудня
2014 року. Підстав дострокового
розірвання договору у позивача не має.
При переході права власності до
позивача на квартиру, до нього перейшли
і права, обов'язки за договором оренди
житлового приміщення, так як він
зберігає силу до закінчення
зазначеного строку.

Представник третьої особи - відділу
громадянства, реєстрації, міграції
фізичних осіб Жовтневого РВ ММУ ГУМВС
України в Донецькій області, належним
чином повідомлений про час, місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, надав суду повідомлення, про
те, що ОСОБА_2 знятий з реєстраційного
обліку 24.01.2014 року з адреси: АДРЕСА_1.

Неявка вказаних осіб у судове
засідання не є перешкодою для розгляду
справи по суті, так як матеріали справи
містять достатньо доказів для
вирішення спірних правових відносин.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши представлені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

При вирішенні спірних правових
відносин суд перш за все керується
вимогами:

- ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільну справу не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі;

- ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській,
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У рішенні колегії суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області
від 5.11.2013 року у цивільній справі за
№0519/7882/2012 року, судом встановлено, що:

- у вересні 2006 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1
звернулися до суду з приводу захисту
свого права власності на АДРЕСА_1;

- ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з
17.08.1974 року;

- на підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 28 липня 1994
року на ім'я ОСОБА_1 була придбана
квартира АДРЕСА_2. Нотаріусом Другої
Маіупольської державної нотаріальної
контори 24.04.2003 року посвідчена
довіреність від імені ОСОБА_1 на ім'я
ОСОБА_3 на розпорядження належним їй
майном;

- за вказаною довіреністю ОСОБА_3 від
імені ОСОБА_1 16 грудня 2003 року обміняв
належну їй квартиру АДРЕСА_2 на
квартиру АДРЕСА_1 і 25 грудня 2003 року
уклав з ОСОБА_6 договір дарування цієї
квартири;

- Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 6 квітня 2009 року була
визнана мирова угода у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягненя
грошової суми, за умовами якої право
власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло
до ОСОБА_2;

- ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу
від 6 грудня 2011 року продав спірну
квартиру ОСОБА_4

Вказані обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.

За рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області
від 5.11.2013 року :

- визнаний недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 25.12.2003 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_6;

- витребувано у ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності за
№14713410 від 16.12.2013 року за ОСОБА_1
зареєстровано право власності на
спірну квартиру.

За повідомленням відділу
громадянства, реєстрації, міграції
фізичних осіб Жовтневого РВ ММУ ГУМВС
України в Донецькій області від 28.01.2014
року, ОСОБА_2 знятий з реєстраційного
обліку 24.01.2014 року з адреси: АДРЕСА_1.

Тобто ОСОБА_2 знятий з
реєстраційного обліку після звернення
ОСОБА_1 до суду із позовною заявою, та
відкриття провадження у справі за її
позовом.

Враховуючи наведене, не підлягає
задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про
зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
за вказаною адресою.

За ст.316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею незалежно від волі інших
осіб

Відповідно до ст.319 ЦК України ОСОБА_1
вправі володіти, користуватися,
розпоряджатися своєю квартирою на
власний розсуд і має право за ст.391 ЦК
України вимагати від відповідача
усунення перешкод у здійсненні нею
права користування та розпорядження
своїм майном.

Разом з тим, 25.12.2011 року укладений
договір оренди житлового приміщення
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, за яким
останній прийняв у строкове платне
користування, до 20.12.2014 року, квартиру
АДРЕСА_1, за умови орендної плати - 20 грн.
за місяць.

Представник відповідача в
обґрунтування заперечень проти
задоволення позову посилається на
вимоги ст.170 ЖК України, за якими, при
переході права власності на житловий
будинок ( частину будинку, квартиру), в
якому знаходиться здане в найом жиле
приміщення, до іншої особи договір
найму зберігає силу до закінчення
зазначеного в ньому строку. Подібна
вимога передбачена ст.814 ЦК України.

На думку суду вказане посилання є
безпідставним, враховуючи наступне.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року №9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз'яснено, що реституція
як спосіб захисту цивільного права
(частина перша статті 216 ЦК)
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину. Норма частини першої статті
216 ЦК не може застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК.

У даному випадку мало місце не окреме
визнання за ОСОБА_1 права власності на
спірну квартиру, а витребування
квартири у ОСОБА_4 на користь позивача.
Іншими словами поновлено право
власності ОСОБА_1 на квартиру починаючи
з 2003 року.

При вказаних обставинах, витребування
майна не є, у розумінні ст.170 ЖК України,
переходом права власності на квартиру,
тому у ОСОБА_1 відсутні будь які
зобов'язання по вказаному договору
оренди житлового приміщення.

Враховуючи наведене, відповідач
ОСОБА_2, ніколи не будучи членом сім'ї
ОСОБА_1, безпідставно користується
житловим приміщенням у квартирі, що
належить позивачу, чим порушує її право
власності на квартиру, тобто володіти
нею, користуватися, розпоряджатися,
тому підлягають задоволенню позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо усунути перешкоди у
здійсненні нею права користування та
розпорядження квартирою, визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням у
квартирі та виселення його із спірної
квартири.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги про визнання членів сім'ї
ОСОБА_2 такими, що втратили право
користування вказаною квартирою,
оскільки надані позивачем докази не
містять даних саме про членів сім'ї, та
про їх проживання у вказаній квартирі.

За ст.88 ЦПК України, оскільки позивача
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,61,88,209,212,214,215,218 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Жовтневий РВ Маріупольського МУ ГУ МВС
України в Донецькій області, про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, визнання осіб такими, що
втратили право користування житлом,
зняття їх з реєстраційного обліку та
виселення задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_1.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
права користування та розпорядження
квартирою АДРЕСА_1 що належить їй на
праві власності.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1

В іншій частині позовним вимог ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути в дохід держави з ОСОБА_2 (ІПН
НОМЕР_1) несплачений позивачем судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Донецької
області через Жовтневій районний суд
м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя :
П.І. Папаценко