Єдиний унікальний номер 262/7897/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1770/2014
Єдиний унікальний № 262/7897/13-ц
Справа № 22ц/775/1770/14
Головуючий 1 інстанції Любенок
Доповідач Кішкіна І.В.
М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2013 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
головуючого судді
суддів
Кішкіної І.В., Кіянової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення
Пролетарського районного суду
м.Донецька від 20 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
Рішенням Пролетарського районного
суду м.Донецька від 20 січня 2014 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
зареєстрований 01 листопада 2003 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Пролетарського районного
управління юстиції м.Донецька,
розірвано.

З вказаним рішенням не погодилась
ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, та
оскаржила його в апеляційному порядку,
в апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт зазначає, що вона подала
до суду заяву, якою просила надати
строк для примирення сторін строком на
шість місяців, однак, незважаючи на
згоду позивача зі строку на примирення,
суд своєю ухвалою надав лише один
місяць, крім того, не обґрунтував в
ухвалі від 18 грудня 2013 року зазначений
строк, порушивши положення щодо змісту
ухвали суду, та не вжив всіх можливих
заходів щодо примирення подружжя та
збереження сім'ї. Відповідачка 17 січня
2014 року уклала договір з юридичною
фірмою на представництво її інтересів
в суді та оформила довіреність її
представнику. Враховуючи, що
довіреність була видана у п'ятницю
ввечері, а судове засідання було
призначено на 10 год. ранку понеділка,
представник відповідачки не мав
можливості ознайомитись із
матеріалами справи, у зв'язку з чим було
подано клопотання про перенесення
судового засідання, однак зазначене
клопотання було проігнороване, таким
чином суд не дав можливості
відповідачці налагодити свої стосунки
з позивачем, не надав додаткового
строку для примирення.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності, в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4, яка діє на підставі договору, в
судовому засіданні апеляційної
інстанції просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників, дослідивши
матеріали справи, перевіривши наведені
в апеляційній скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно із ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того, згідно із
ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на основу своїх вимог
або заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про одруження від 19 квітня 2004 року (а.с.3)
01 листопада 2003 року ОСОБА_3
зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Пролетарського районного суду
управління юстиції у м.Донецьку,
актовий запис № 422, після реєстрації
шлюбу дружині присвоєно прізвище
ОСОБА_3.

Від шлюбу дітей не мають.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що сторони припинили шлюбні
стосунки, як зазначає позивач з осені
2013 року, мешкають окремо, сумісного
господарства не ведуть. Тому суд дійшов
висновку, що позов заявлено
обґрунтовано, вимоги позивача
підлягають задоволенню.

З такими висновками погоджується суд
апеляційної інстанції.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав
вірну правову оцінку та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Статтею 51 Конституції України
визначено, що шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен
із подружжя має права і обов'язки у
шлюбі та сім'ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається
(ст.24 СК України).

Згідно із ч. 3 та 4 ст.56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження є порушення права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя. Суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», передбачене
ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо
примирення подружжя застосовується у
випадку відсутності згоди одного з них
на розірвання шлюбу за ініціативою
однієї зі сторін або суду у формі
відкладення розгляду справи слуханням
та надання сторонам строку на
примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід
використовувати надану законом
можливість відкласти розгляд справи
для примирення подружжя, особливо за
наявності неповнолітніх дітей. При
визначенні строку на примирення суд
заслуховує думку сторін та враховує
конкретні обставини справи. Якщо після
закінчення призначеного судом строку
примирення подружжя не відбулося і
хоча б один з них наполягає на
припиненні шлюбу, суд вирішує справу по
суті.

Доводи апеляційної скарги стосовно
невжиття судом заходів для примирення
є необґрунтованими, оскільки судом
першої інстанції надавався сторонам
строк для примирення, якого вони не
досягли. Із пояснень сторін у судовому
засіданні встановлені обставини, які
свідчать про те, що подружнє життя
позивача та відповідачки та збереження
шлюбу є неможливим. Позивач не бажає
перебувати у шлюбі з відповідачкою.
Сім'я сторін фактично розпалася, вони
тривалий час не підтримують шлюбні
відносини, не ведуть спільне
господарство. У судовому засіданні
позивач стверджує, що проживає однією
сім'єю з іншою жінкою.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що їх сумісне проживання
однією сім'єю припинилося з осені 2013
року, оскільки позивач проживає однією
сім'єю з іншою жінкою, то збереження
шлюбу суперечить його інтересам, за
таких обставин, шлюб між сторонами слід
розірвати.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, надав їм належну оцінку, в
рішенні суду повно відображені
обставини справи, що мають суттєве
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і не належать до
тих підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в
а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Пролетарського районного суду
м.Донецька від 20 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий

Судді