Провадження № 2/750/75/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

при секретарі Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним
договору, визнання права власності на
квартиру,

треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6,-

в с т а н о в и в :

позивач у жовтні 2013 року
звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому, уточнивши зміст
позовних вимог згідно заяви від 08.04.2014
року, просить визнати дійсним договір
№97/164 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8,
посвідчений і зареєстрований 25.11.1997
року Чернігівською універсальною
товарною біржою Джи-Ай-Пі. Також
позивач просить визнати за ним право
власності на 2/3 частини вказаної вище
квартири в порядку спадкування за
заповітом після смерті батька - ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обгрунтував позивач свої вимоги
тим, що його покійний батько ОСОБА_8 у
вересні 1997 року повернувся з матір'ю
ОСОБА_9 з Росії (де продав свою квартиру)
та виявив бажання купити квартиру в м.
Чернігові та переїхати в дане місто на
постійне місце проживання. Квартиру по
АДРЕСА_1 знайшли через оголошення. Дана
квартира продавалася агентами
нерухомості на замовлення ОСОБА_3
Позивач з батьком неодноразово
виїжджали оглядати квартиру,
безпосередньо сама ОСОБА_3 була
присутня під час показу спірної
квартири, також вона була присутня
разом із сестрою (так вона вказала) під
час підписання договору купівлі -
продажу квартири та під час передачі
коштів, які сплачувалися покупцем за
договором.

Договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 було укладено 25.11.1997
року та зареєстровано Чернігівською
універсальною товарною біржею
Джи-Ай-Пі. Право власності на придбану
квартиру було зареєстровано за
покійним батьком позивача в
Чернігівському МБТІ 03.12.1997 року за
реєстраційним номером 16286. Батько
позивача - ОСОБА_8 за життя 11.08.2011 року
залишив заповіт, яким на випадок смерті
заповів усе своє майно позивачу. Проте,
ОСОБА_3, дізнавшись про смерть батька
позивача, отримала дублікат свідоцтва
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, зареєструвала за собою право
власності та намагалася повторно
продати її, подавши відповідні об'яви
до газет.

Позивач звернувся до Першої
чернігівської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
батька, а його сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
які залучені до участі у справі в
якості третіх осіб, подали до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини за законом, проте
нотаріус відмовила у видачі свідоцтва
про право на спадщину, оскільки
спадкоємці покійного ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не надали нотаріусу
правовстановлюючий документ, що
підтверджує право власності
спадкодавця на квартиру.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позов підтримали та
просили суд його задовольнити.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
судовому засіданні підтримали вимоги
позивача про визнання договору купівлі
- продажу квартири дійсним, проте
заперечували проти вимоги позивача про
визнання за ним права власності на
спірну квартиру в порядку спадкування
за заповітом, оскільки мають намір
оскаржити заповіт, так як подавали в
судове засідання заяви про вступ у
справу в якості третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет
спору, де просили суд визнати недійсним
заповіт, залишений батьком на користь
сина, проте судом відхилені клопотання
третіх осіб, оскільки оскарження
заповіту не є предметом данного спору і
такі заяви ними були подані в останнє
судове засідання, що потягло б за собою
затягування розгляду справи,
враховуючи, що в провадженні суду
справа перебуває з 18.10.2013 року.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні проти позову
заперечували, посилаючись на те, що
підпис від імені ОСОБА_3 в договорі
купівлі - продажу спірної квартири
виконаний не нею, а тому такий договір
не може бути визнаний дійсним.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши письмові
докази у даній справі та у справі
№2/2506/42/12, що витребувана з архіву
Деснянського районного суду м.
Чернігова, суд вбачає підстави для
часткового задоволення вимог позивача,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено,
що Першою чернігівською державною
нотаріальною конторою заведена
спадкова справа №58/2012 до майна ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернігові,
що підтверджується копією спадкової
справи на а.с.82-110.

До нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини за заповітом від
11.08.2011 року, залишеним ОСОБА_8 на користь
сина ОСОБА_1, звернувся позивач 10.04.2012
року.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відповідно 20.01.2012 року та 27.01.2012 року
звернулися до нотаріуса із заявами про
приняття спадщини за законом після
смерті батька, оскільки є
непрацездатними за віком та мають
право на обов'язкову долю згідно ст.1241
ЦК України.

Постановами від 10.10.2012 року та від
08.11.2012 року відмовлено спадкоємцю
ОСОБА_6 відповідно до поданих нею заяв у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на частину спірної квартири,
оскільки спадкоємець не надала
нотаріусу правовстановлюючих
документів щодо належності майна
спадкодавцю (а.с.23, 26)

ОСОБА_5 31.07.2012 року подала
нотаріусу заяву про призупинення
видачі свідоцтв про право на спадщину у
зв'язку з її наміром звернутися до суду
з позовом про оспорювання заповіту
(а.с.22).

В судовому засіданні встановлено,
що 25.11.1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідчений і
зареєстрований 25.11.1997 року
Чернігівською універсальною товарною
біржою Джи-Ай-Пі, реєстраційний №97/164.
Право власності на придбану квартиру
відповідно до реєстраційного напису
було зареєстровано за ОСОБА_8 в
Чернігівському МБТІ 03.12.1997 року за
реєстраційним номером 16286 (а.с.19-20).

Згідно інформації Чернігівського МБТІ
на а.с. 21, станом на 13.02.2012 року право
власності на АДРЕСА_1 в цілому
зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі
договору купівлі - продажу від 25.11.1997
року №97/164, укладеного Чернігівською
універсальною товарною біржею Джи -
Ай-Пі.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 21.06.2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 24.09.2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 до комунального підприємства
«Чернігівське міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
скасування реєстрації договору
задоволено. Скасовано реєстрацію
договору купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1 за №97/164 від 25.11.1997 року,
виконану 03.12.1997 року на паперових
носіях комунального підприємства
«Чернігівське міжміське бюро
технічної інвентаризації» (а.с.30,31)

Проте, вказані судові рішення
скасовані ухвалою колегії суддів
судової палати Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29.01.2014 року, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

20.09.2013 року на підставі рішення
виконавчого комітету Чернігівської
міської ради №154 від 16.09.2013 року ОСОБА_3
отримала дублікат свідоцтва про право
власності на житло, а саме квартиру
АДРЕСА_1, замість свідоцтва про право
власності на житло від 25.04.1997 року
№17-11592, у зв'язку з втратою оригіналу
(а.с.49)

З інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 16.01.2014 року, надісланої на запит
суду, вбачається, що 07.10.2013 року право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі
дублікату свідоцтва про право
власності, виданного 20.09.2013 року
виконкомом Чернігівської міської ради
(а.с.134)

За життя ОСОБА_8 01.07.2011 року звертався до
Деснянського районного суду м.
Чернігова з позовом до ОСОБА_3 про
визнання договору №97/164
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
дійсним та визнання за ним права
власності на цю квартиру, проте
провадження у справі №2/2506/12 було
закрито ухвалою Деснянського
районного суду м. Чернігова від 05.03.2012
року на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК
України, тобто у звязку зі смертю
сторони у справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечувала дійсність договору
купівлі - продажу спірної квартири,
посилаючись на те, що підпис у договорі
від імені продавця зроблений не нею, а
іншою особою.

Проте, висновком експерта
судово-почеркознавчої експертизи
Київської незалежної судово -
експертної установи №0785 від 20.03.2014 року
встановлено, що підписи від імені
ОСОБА_3 в графі «продавець» в договорі
№97/164 купівлі - продажу нерухомого
майна від 25.11.1997 року виконані саме
ОСОБА_3. (а.с.172-178).

Відповідач проти вказаного висновку
судового експерта заперечувала,
посилаючись на те, що у справі №2/2506/42/12
за позовом ОСОБА_8 до неї про визнання
дійсним договору купівлі - продажу
нерухомого майна також проводилася
судова почеркознавча експертиза, за
висновком якої встановлено, що підписи
у договорі купівлі продажу нерухомого
майна №97/164 від 25.11.1997 року виконані не
нею, а іншою особою.

У справі №2/2506/42/12, яка
направлялася експертам Київської
незалежної судово - експертної
установи, є висновок експерта Науково -
дослідного експертно -
криміналістичного центру УМВС України
в Чернігівській області №699 від 01.02.2012
року, згідно якого встановлено, що
досліджувальні підписи від імені
ОСОБА_3 у графі «продавець» в договорі
№97/164 купівлі - продажу нерухомого
майна від 25.11.1997 року виконані не
ОСОБА_3, а іншою особою (справа №2/2506/42/12
а.с.68-71)

Проте, з данного висновку вбачається,
що на дослідження експертам були
надані документи, в яких були зразки
підпису ОСОБА_3 в документах за 2004 та 2009
роки, а також експериментальні зразки
підпису ОСОБА_3, відібрані у неї в
судовому засіданні наприкінці 2011 року.

Разом з тим, у судовому засіданні
ОСОБА_3 стверджувала, що вона змінила
свій підпис у порівнянні з 1997 роком, а
тому їй було запропоновано судом при
відібранні експериментальних зразків
підпису виконати його у тому вигляді,
як вона його виконувала у 1997 році,
оскільки саме таким підписом вона
користувалася при підписанні
документів про приватизацію квартири у
1997 році та при написанні заяви про
отримання паспорту у 1996 році, тобто
близько до часу укладення договору
купівлі - продажу. А також у ОСОБА_3
окремо було відібрано зразки підпису,
який вона використовує на даний час.

Таким чином, висновок експерта
Київської незалежної судово -
експертної установи грунтується на
дослідженні документів з вільними
зразками підпису ОСОБА_3 станом на 1996,
1997 роки та з експериментальними
зразками її підпису, який вона
використовувала на той час, і як вона
стверджувала в судовому засіданні,
який вона в подальшому змінила.

А у висновку Науково - дослідного
експертно - криміналістичного центру
УМВС України дослідження зроблене на
підставі порівняння зразків підписів
відповідача у документах за 2004, 2009 роки
та експериментавльних зразків
зміненого нею підпису, відібраних у неї
в судовому засіданні 05.12.2011 року.

За таких обставин, суд вважає висновок
експерта Київської незалежної судово -
експертної установи обгрунтованим,
оскільки він грунтується на
дослідженні документів з вільними
зразками підпису ОСОБА_3 станом на 1996,
1997 роки та з експериментальними
зразками її підпису, який вона
використовувала на той час, а тому він є
належним доказом у даній справі.

У судовому засіданні достовірно
встановлено, що договір
купівлі-продажу спірної квартири є
дійсним, оскільки відповідає вимогам
здійснення такого правочину, чинним
на час його укладення.

Так, відповідно до вимог статті 15
діючого на час укладення договору
Закону України «Про товарну біржу»,
угоду було зареєстровано на
Чернігівській універсальній товарній
біржі Джи-Ай-Пі, реєстраційний №97/164.
Право власності ОСОБА_8 на придбану за
договором квартиру зареєстровано
Чернігівським МБТІ (реєстрова книга №
170, реєстровий № 16286). Втім, договір не
було посвідчено нотаріально.

Згідно статті 47 ЦК Української РСР, що
діяв на час укладення Угоди, якщо одна
із сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому випадку
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Оскільки реальне виконання сторонами
умов договору по справі повністю
доведено, проте відповідач заперечує
підписання договору, але її
заперечення спростовано належними
доказами, а тому позов про визнання
договору №97/164 купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_8, посвідченого і
зареєстрованого 25.11.1997 року
Чернігівською універсальною товарною
біржою Джи-Ай-Пі, реєстраційний №97/164,
дійсним, підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
задоволення вимоги позивача про
визнання за ним права власності на
частину квартири у порядку
спадкування, вважаючи її передчасно
заявленою.

Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою.

У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Позивач та треті особи відповідно до
ст. 1261 ЦК України прийняли спадщину,
подавши заяви до нотаріальної контори,
проте нотаріус на даний час не видала
свідоцтв про право на спадщину на
квартиру через відсутність документів
щодо належності майна спадкодавцю.

Окрім того, на час розгляду справи
встановлено, що з 07.10.2013 року право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі
дублікату свідоцтва про право
власності, виданного 20.09.2013 року
виконкомом Чернігівської міської ради.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Оскільки матеріалами справи
підтверджено набуття покійним
спадкодавцем права власності на
квартиру АДРЕСА_1 на підставі
укладеного правочину, питання
правомірності реєстрації за ОСОБА_3 у
2013 році права власності на продану
квартиру на підставі дублікату
свідоцтва про право власності,
виданного 20.09.2013 року виконкомом
Чернігівської міської ради позивачем
та іншими заінтересованими особами
(спадкоємцями) не ставилося, а тому
підстав для визнання за позивачем
права власності на частину квартири у
порядку спадкування в судовому порядку
з обґрунтування, зазначеного
позивачем, суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218
ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання дійсним договору, визнання
права власності на квартиру,
задовольнити частково.

Визнати договір №97/164
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8,
посвідчений і зареєстрований 25.11.1997
року Чернігівською універсальною
товарною біржою Джи-Ай-Пі,
реєстраційний №97/164, дійсним.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
114 грн. 70 коп. в рахунок відшкодування
понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
І.П.Рахманкулова