Справа № 463/438/14
Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/2220/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі:
представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на
заочне рішення Личаківського
районного суду м.Львова від 09 січня 2014
року у справі за позовом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Личаківського
районного суду м.Львова від 09 січня 2014
року в задоволені позову ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення
відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль». В апеляційній скарзі
покликається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи та порушення
норм процесуального права. Зокрема
зазначає, що після прийняття рішення
про звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов»язані на письму вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Підставою для відмови у задоволенні
позові суд вважає, що позивачем не
дотримано визначених законом
обов»язкових умов, за наявності яких
відповідачі підлягають примусовому
виселенню, відсутні докази отримання
відповідачами вимог про виселення з
житлового будинку. Однак, вимоги про
виселення з житлового приміщення
надсилалися відповідачам цінним
листом з повідомленням про вручення,
про що свідчать копії вимог про
виселення, які містяться в матеріалах
справи. Вважає, що відповідачами не
одержані вимоги про виселення з
житлового приміщення не тому, що вони
не надсилалися, а тому, що відповідачі
ухилилися від виконання своїх
обов»язків і свідомо не цікавилися
поштовою кореспонденцією, яка
надходила на адресу реєстрації
останніх. Просить заочне рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 09 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з»ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення скарги та
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 07
березня 2007 року укладено договір
іпотеки, відповідно до якого передано
банку в іпотеку будинок АДРЕСА_1 разом
із земельною ділянкою площею 0, 027 га.
Приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_8 01
липня 2009 року вчинено виконавчий напис,
яким звернено стягнення на будинок
АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою
площею 0, 027 га.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку»
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів
та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги. Якщо
мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Як роз»яснено у Постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Відмовляючи у позові суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку щодо відсутності в матеріалах
справи доказів отримання
відповідачами вимоги про добровільне
звільнення будинку. Крім того,
позивачем і в суд апеляційної
інстанції не надано таких доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Оскільки виникнення права вимоги про
виселення та зняття з реєстрації закон
пов»язує з настанням певних обставин, а
саме отримання вимоги особами, які
підлягають виселенню, через
відсутність доказів отримання вимоги
про звільнення житлового приміщення не
виникає право про їх примусове
виселення.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Таким чином, на підставі ст.308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
визнаючи, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
ставлять під сумнів його законність.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» відмовити.

Заочне рішення Личаківського
районного суду м.Львова від 09 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення й може
бути оскаржена протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

М.М. Шандра