Номер провадження: 22-ц/785/2097/14
Номер справи місцевого суду: 523/8762/13-ц
Головуючий у першій інстанції Бабаков
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Фальчука
В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області,
Прокуратури Суворовського району м.
Одеси, Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Суворовського районного суду м. Одеси
від 15 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

24.08.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області,
Прокуратури Суворовського району м.
Одеси, ГУ Державної казначейської
служби України в Одеській області та
посилаючись на ст.ст. 8,55,56 Конституції
України, просив стягнути з них суму
матеріальної шкоди в розмірі 89 800,00 грн.
і 1 000 000,00 грн. - моральної шкоди (а.с. 1-3).

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 15.11.2013 року позовну заяву
ОСОБА_2 залишено без розгляду (а.с. 162).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду скасувати, ухвалити нову,
якою зобов'язати Суворовський районний
суд м. Одеси розглянути його позов по
суті, посилаючись на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
ухвали, перевіривши матеріали справи в
межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
ухвала суду зміні, з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без
розгляду, суд 1-ої інстанції виходив з
того, що належним чином повідомлені
позивач та його представники в судові
засідання 11.10 та 15.11.2013 року повторно не
з`явилися і від них не надійшло заяви
про розгляд справи за їх відсутності.

При цьому суд керувався вимогами ч.3 ст.
169 та п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Колегія погоджується з такими
висновками і вважає, що вони
відповідають вказаним нормам права і
цивільно-процесуальному
законодавству.

Статтею 169 ЦПК України визначено
наслідки неявки в судове засідання
особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України,
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з`явився в судове засідання і якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

За змістом вимог ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК
України, правом на залишення заяви без
розгляду суд наділений при повторній
неявки позивача, яка у такому разі
визнається як друга поспіль неявка без
поважних причин.

При цьому, діюче цивільно-процесуальне
законодавство не пов'язує обов'язок
суду залишити заяву без розгляду з
поважністю повторної неявки позивача в
судове засідання, яке в даному випадку
до уваги не береться.

Відповідно до ст. 9 Конституції України
чинні міжнародні договори, згода на
обов`язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України,
зокрема, до них належить ратифікована
Верховною Радою України Конвенція про
захист прав людини та основних свобод,
яка, як і інші міжнародні договори,
підлягає застосуванню при розгляді
справ судами.

Статтею 6 вказаної Конвенції
встановлено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію,
Україна взяла на себе зобов'язання
гарантувати кожній особі права та
свободи, закріплені в Конвенції,
включаючи право на справедливий
судовий розгляд протягом розумного
строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников
проти Росії» Європейський суд
зазначив, що розумність тривалості
провадження визначається залежно від
конкретних обставин справи, враховуючи
критерії, визначені у прецедентній
практиці Суду, зокрема складність
справи, поведінка заявника та
поведінка компетентних органів влади.

З матеріалів справи вбачається, що
позовна заява ОСОБА_2 була подана до
суду 24.07.2012 року (а.с.1-3).

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 25.07.2012 року було відкрито
провадження у справі і призначене
судове засідання на 29.08.2012 року (а.с.10).

27.08.2012 року через канцелярію суду
надійшла заява ОСОБА_2 про перенесення
судового розгляду, у зв'язку із
зайнятістю його представника ОСОБА_3
(а.с.19).

29.08.2012 року в присутності позивача було
задоволено його клопотання і розгляд
справи перенесений на 21.09.2012 року
(а.с.52-54).

21.09.2012 року належним чином сповіщені
сторони, у тому числі і позивач в судове
засідання не з`явилися і розгляд справи
відкладений на 30.10.2012 року (а.с.57, 60, 63).

30.10.2012 року за клопотанням представника
позивача - ОСОБА_3 по справі була
оголошена п`ятихвилинна перерва. Після
перерви ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 у судове
засідання не повернулися, із-за чого
судом оголошена перерва до 27.11.2012 року
(а.с.70-74).

27.11.2012 року ні позивач, ні його
представник до суду не з`явилися.

Напередодні судового засідання - 26.11.2012
року вони подали заяву про перенесення
слухання справи на другу дату, у зв'язку
з викликом їх у день засідання в
апеляційну інстанцію Одеського
обласного суду (а.с.81).

Суд задовольнив їх клопотання і
розгляд справи призначив на 18.12.2012 року
(а.с.81,86-87).

Однак, 17.12.2012 року позивач ОСОБА_2 знову
звернувся з заявою про перенесення
судового засідання в зв'язку з хворобою
(а.с.92).

Проте, ухвалою Суворовського районного
суду м. Одеси від 18.12.2012 року із-за
неявки позивача і його представника
позовна заява ОСОБА_2 була залишена без
розгляду, яка скасована ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
22.05.2013 року, в зв'язку з тим, що підпис
позивача ОСОБА_2 на повістці
відрізняється від підпису у позовній
заяві та дорученні (а.с.94-96, 119-121).

Після повернення справи до суду судове
засідання було призначене на 15.07.2013
року, однак із-за неявки одного з
відповідачів за клопотанням ОСОБА_3
відкладено на 13.09.2013 року (а.с.125, 129-131).

13.09.2013 року відбулося судове засідання,
в якому був присутній представник
позивача ОСОБА_3 та інші учасники
процесу. За його клопотанням судом
оголошено перерву до 11 жовтня 2013 року, у
зв'язку з неявкою представника
Суворовского РВ та хворобою позивача
(а.с.141-142). При цьому доказів хвороби
ОСОБА_2 надані не були.

11 жовтня 2013 року сторони в судове
засідання не з`явилися і слухання
справи перенесено на 15.11.2013 року, про що
позивач ОСОБА_2 був повідомлений судом
належним чином (а.с.150,157).

У назначений час ні ОСОБА_2, ні його
представник - ОСОБА_3 до суду не
з`явилися.

Того ж дня, через канцелярію суду вони
подали заяву про перенесення розгляду
справи, у зв'язку з хворобою позивача і
зайнятістю ОСОБА_3 в інших судах м.
Одеси (а.с.153).

Між тим, доказів про хворобу ОСОБА_2 і
зайнятість представника ОСОБА_3 в інших
судових засіданнях, в порушення вимог
ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, вони не надали.

Не надані ними докази поважності
причин неявки в судові засідання 11
жовтня і 15 листопада 2013 року і до суду
апеляційної інстанції, не дивлячись на
те, що судова колегія, з урахуванням
вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, неодноразово
продовжувала по справі перерву і
пропонувала їм надати такі докази
(а.с.194-195; 202).

При викладених обставинах, колегія
вважає, що залишаючи позов без
розгляду, суд 1-ої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
позивач та його представник двічі не
з`явилися до суду без поважних причин
та правомірно залишив позовні вимоги
ОСОБА_2 без розгляду згідно вимог п.3 ч.1
ст.207 ЦПК України.

Посилення в апеляційній скарзі на те,
що причиною неявки позивача та його
представника у судове засідання 15.11.2013
року була їх участь у Миколаївському
районному суді Миколаївської області,
де вони знаходилися на протязі усього
дня, до уваги не приймаються, так як
суперечать поданій ними заяві від
15.11.2013 року. З вказаної зави вбачається,
що ОСОБА_2 був хворий, а його
представник приймав участь у судових
засіданнях інших судах м. Одеси (а.с.153).
При цьому вони взагалі не надали
доказів знаходження їх 15.11.2013 року у
будь-яких судах м. Одеси або
Миколаївської області.

Твердження представника позивача про
порушення судом норм процесуального
законодавства, Конституції України та
ст. 6 Єврепейської Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, у
зв'язку з чим були порушені права
позивача на справедливий судовий
розгляд і взагалі доступ до суду, є
безпідставні по вищевикладеним
мотивам.

Як вбачається з оглянутих матеріалів,
за період розгляду справи, судові
засідання судом 1-ї інстанції в цілому
призначалися десять разів, шість з яких
відкладалися за їх усними, або
письмовими клопотаннями, як позивача
ОСОБА_2 чи його представника - ОСОБА_3, що
привело к порушенню судом строків
розгляду справи, передбачених ст.157 ЦПК
України.

Аналіз викладених вище обставин, дає
підстави стверджувати, що тривалість
розгляду справи і як результат -
залишення позовної заяви без розгляду,
про неналежне здійснення своїх
процесуальних прав і виконання
процесуальних обов`язків самого
позивача ОСОБА_2 та його представника -
ОСОБА_3 (ч.3 ст. 27 ЦПК України).

При цьому, колегія роз'яснює ОСОБА_2, що
залишення позову без розгляду не
позбавляє його права на повторне
звернення до суду.

Що стосується посилення в скарзі на
вказівку суду про наявність у позивача
другого представника, а саме: його
дружини - ОСОБА_4, то така вказівка
підлягає виключенню з ухвали, оскільки
в матеріалах справи відсутні докази
представництва вказаною особою
інтересів ОСОБА_2 Однак, це не є
підставою для скасування ухвали, а є
підставою для її зміни.

З урахуванням викладеного і керуючись
ст.303, п.3 ч.2 ст.307, ст.317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 15 листопада 2013 року змінити.

Виключити з її мотивувальної частини
посилення суду на наявність у позивача
ОСОБА_2, другого представника - ОСОБА_4

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук