Справа № 371/2037/13-ц Головуючий у І
інстанції Капшук Л.О.Провадження №
22-ц/780/2452/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 56
У Х В А Л А

іменем України

24 квітня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів Голуб
С.А., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Миронівського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення
безпідставно набутих грошових коштів, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із вказаним вище позовом, який
мотивував тим, що із щотижневика
оголошень «Авізо» він довідався про
продаж автомобіля «Опель Астра» 1992
року випуску. Особою, котра подала це
оголошення, виявився відповідач
ОСОБА_1, який пояснив, що автомобіль
належить відповідачу ОСОБА_3 і
запропонував придбати автомобіль на
підставі довіреності. Вказував, що під
час другої зустрічі 25 жовтня 2010 року із
ОСОБА_1, отримав від останнього
довіреність власника автомобіля
ОСОБА_3 на своє ім'я від 22 жовтня 2010 року
і передав кошти в розмірі 8000 грн.
Посилався, що невдовзі до нього
надійшов лист власника автомобіля
ОСОБА_3, датований 27 жовтня 2010 року, де
той повідомляв його про недійсність
виданої довіреності і вимагав
повернути автомобіль, або заплатиити
5000 грн. за нову довіреність. Вважає, що
відповідачі отримали кошти в сумі 8322,76
грн. без достатньої правової підстави,
а тому відповідно до статей 1212, 1213 ЦК
України мають повернути їх. У зв'язку із
наведеним просив стягнути солідарно із
відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 8322,76 грн.
на його користь, а також стягнути 100 грн.
із відповідача ОСОБА_4

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто із
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
безпідставно набуті кошти в розмірі 7993
грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 подав
пеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи кошти із ОСОБА_1, суд
обгрунтовував свої висновки тим, що
останній без достатніх правових
підстав отримав від позивача кошти, а
відтак дані кошти підлягають стягненню
на користь позивача з метою захисту
його прав.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
з метою придбання автомобіля позивач 25
жовтня 2010 року передав ОСОБА_1 кошти в
розмірі, еквівалентному 1000 доларів США,
а ОСОБА_1 у свою чергу передав позивачу
довіреність на його ім'я від імені
власника автомобіля ОСОБА_3 на право
керування і розпорядження автомобілем
«Опель Астра» р.н. НОМЕР_1, 1992 року
випуску.

Також судом встановлено, що договір
купівлі-продажу вказаного автомобіля
між сторонами не укладався.

За таких обставин суд обгрунтовано
визначив правову природу отриманих
ОСОБА_1 коштів як безпідставно набутих
і стягнув їх із останнього на користь
позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
укладений між сторонами договір
доручення є удаваним, поскільки
фактично між сторонами було укладено
договір купівлі-продажу автомобіля,
колегія суддів не приймає до уваги як
необгрунтовані.

Відповідно до приписів щодо презумпції
правомірності правочину, встановлених
ст.204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним. З
матеріалів справи вбачається, що
договір купівлі-продажу не укладався,
судове рішення про визнання
довіреності удаваним правочином
відсутнє.

Доводи апеляційної скарги щодо
необгрунтованості стягнення витрат на
правову допомогу безпідставні. При
відшкодування витрат на правову
допомогу, суд правильно керувався
приписами Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» щодо
обчислення цих витрат з розміру 40 %
мінімального заробітку за годину
роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :