2/258/164/14 258/6719/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Кіровський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Коваленко Г.С.,

при секретарі - Свірщевському М.Ю.,

за участю представника відповідача -
Кольцової О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
справу за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
із позовом до управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі м.
Донецька (надалі УПФУ) про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
мотивуючи свої вимоги тим, що
постановою Кіровського районного суду
м. Донецька від 12 квітня 2013 року було
задоволено його адміністративний
позов до УПФУ, визнано дії УПФУ
неправомірними та зобов'язано
призначити йому пенсію. Проте як за час
розгляду справи в суді, так і до цього
діями та бездіяльністю відповідача
йому було спричинено матеріальну
шкоду, яка складається з витрат на
відправку поштової кореспонденції у
сумі 141, 60 грн., упущеної вигоди від
користування пільговим транспортом у
сумі 1800 грн., через постійне нервування
погіршився стан його здоров'я, в зв'язку
з чим він отримав лікування та витратив
на ліки 926,30 грн. Крім того
неправомірним рішеннями відповідача
до нього було застосовано штрафні
санкції за несвоєчасне подання
звітності на загальну суму 680 грн., які
він сплатив. Вказані суми він просить
стягнути з відповідача на його користь
у рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Також діями відповідача йому було
спричинено моральну шкоду, яка полягає
в тому, що коли він звернувся до
останнього з питання призначення
пенсії відповідно до діючого
законодавства, з ним розмовляли грубо і
поверхньо, йому неодноразово
відмовляли у наданні відповідей,
інформації, принижували його честь та
гідність, що приводило до нервових
зривів та хвороби, він був змушений
звернутись до лікарні, йому було
призначено відповідне лікування.
Відмовивши у призначенні пенсії,
відповідач поставив його у скрутне
матеріальне становище, що потребувало
від нього додаткових зусиль по
організації свого життя, змушувало
страждати. Тому просить стягнути з
відповідача на його користь 5000 грн. у
рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач
підтримав заявлені позовні вимоги,
просив позов задовольнити та надав
суду пояснення аналогічні
вищевикладеним.

В судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнала,
з тих підстав, що вимоги позивача не
ґрунтуються на законі, вини УПФУ у
матеріальних витратах позивача не має,
управління діяло на підставі
відповідних нормативних актів, які є
для них обов'язковими в роботі, своїми
діями ніяким чином не завдавали
позивачу матеріальної та моральної
шкоди, на виконання постанови суду,
якою УПФУ зобов'язано призначити
пенсію позивачу, відкрито виконавче
провадження, а тому немає підстав для
задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Кіровського районного суду м. Донецька
від 12 квітня 2013 року було задоволено
адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФУ,
визнано дії УПФУ неправомірними та
зобов'язано призначити ОСОБА_2 пенсію,
останова набула законної сили, що
підтверджується вказаною постановою,
копія якої є в матеріалах справи.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач надає квитанції по оплаті
поштових відправлень за 2011-2013 роки,
квитанції по оплаті ліків, виписку з
історії хвороби та розрахунок упущеної
вигоди від користування пільговим
транспортом у сумі 1800 грн., копії
вказаних документів є в матеріалах
справи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичних або юридичних осіб, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (шкода);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою
потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а шкода, яка
завдана особі, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
(положення якої суд роз'яснював
сторонам в судовому засіданні) кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
(положення якої суд роз'яснював
сторонам в судовому засіданні) суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено суду заподіяння
йому діями відповідача матеріальної
шкоди, як вбачається з наданих
квитанцій по оплаті поштових
відправлень, ці витрати не є витратами
пов'язаними з розглядом конкретної
справи, суду не надано позивачем,
відповідних доказів, які б
підтверджували даний факт, з виписки з
історії хвороби, вбачається, що позивач
хворіє на хронічне захворювання і суду
позивачем не надано доказів того, що
стан здоров'я позивача погіршився саме
через стреси та нервове напруження, які
зазнав позивач у певний проміжок часу,
і що вони пов'язані будь-яким чином з
діями(бездіяльністю) відповідача, з
квитанцій по оплаті ліків, вбачається,
що позивачем було придбано ліки та інші
препарати, які не призначались йому
лікарем і які не зазначено у виписці з
історії хвороби. Що стосується
упущеної вигоди від користування
пільговим транспортом, то позивачем
вказану вимогу взагалі не обґрунтовано
та не надано ніяких доказів, на
підтвердження суми, яку позивач
просить стягнути з відповідача.
Позивач вимагаючи по суті
відшкодування матеріальної шкоди не
доводить вини відповідача у
спричиненні такої шкоди, не зазначає у
чому конкретно полягає шкода,
відповідно до положень ЦК України, не
надає доказів заподіяння шкоди та
взагалі такі вимоги позивача не
ґрунтуються на законі.

З урахуванням викладеного, оцінюючи
надані докази у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача матеріальної шкоди
задоволенню не підлягають.

Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала в зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів сімї
чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала в зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуми
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» у позовній заяві
повинно бути зазначено у чому полягає
моральна шкода, яким неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
яким доказами це підтверджується.

Суд вважає за необхідне відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з відповідача моральної
шкоди у сумі 5000 грн., оскільки позивачем
спричинення моральної шкоди суду не
доведено, не зазначено з яких міркувань
позивач виходив визначаючи розмір
шкоди, будь-яких доказів
підтверджуючих спричинення останньому
моральної шкоди суду не надано.

Крім того, правові норми, які регулюють
дані правовідносини, не передбачають
відшкодування моральної шкоди по даним
конкретним правовідносинам.

Провадження в частині позовних вимог
щодо оспорювання рішення УПФУ щодо
накладення штрафних санкцій на
позивача за несвоєчасне подання
звітності у сумі 680 грн., закрито
ухвалою суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні
на користь якої ухвалено рішення суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Суд вважає за необхідне відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення витрат по оплаті
судового збору з урахуванням того, що в
задоволенні позову йому відмовлено.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 23, 1166, 1167 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И
В

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Донецька про стягнення матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через Кіровський
районний суд м. Донецька протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя