Номер провадження: 22-ц/785/4226/14
Номер справи місцевого суду: 505/1105/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 25 лютого 2014
року у цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики,

встановила:

07 березня 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулась до суду із зазначеним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16
червня 2009 дала у борг ОСОБА_6 грошові
кошти у сумі 70361,28 грн. до 16 жовтня 2009
року. Оскільки позичальник вчасно
кошти не повернув рішенням Котовського
міськрайонного суду Одеської області
було стягнуто із ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у
розмірі 70361,28грн. і 08 жовтня 2010 року на
підставі вказаного рішення судом було
видано виконавчий лист, за яким ВДВС
Котовського МРУЮ Одеської області було
відкрито провадження. Однак, згідно з
актовим записом №410 від 11 вересня 2012
року ОСОБА_6 помер, у зв'язку з чим
виконавче провадження було закінчено,
а борг так і не стягнуто.

Також позивачка стверджувала, що
спадкоємцями померлого є його дружина -
ОСОБА_4, син - ОСОБА_5, які як спадкоємці,
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просила стягнути з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на її користь суму боргу у
розмірі 70361,28 грн.

Справа розглянута у відсутність
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 25 лютого 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення її
позовних вимог, посилаючись на те, що
рішення суду ухвалено із порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь справі, не
з'явились, будучи належним чином
повідомленими про час і місце судового
засідання, у зв'язку з чим та на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису в суді апеляційної
інстанції не здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що з приводу
спірних правовідносин уже ухвалено
судове рішення, а саме -рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від27 вересня 2010 року,
яким з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 було
стягнуто заборгованість за договором
позики у сумі 70361,28 грн.

Оскільки зазначене рішення суду
набрало законної сили, то воно підлягає
обов'язковому виконанню на всі
території України.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Дійсно, як вбачається з матеріалів
справи 27 вересня 2010 року Котовським
міськрайонним судом Одеської області
були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3
та на її користь з ОСОБА_6 було стягнуто
заборгованість за договором позики у
сумі 70361,28 грн.

Зазначене рішення набрало законної
сили.

У відповідності до ст. 124 Конституції
України, ст. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

У зв'язку щ цим, 08 жовтня 2010 року
Котовським міськрайонним судом
Одеської області по вказаній цивільній
справі було видано виконавчий лист
№2-1697/2010р. (а.с.24).

18 лютого 2011 року постановою ВДВС
Котовського МРУЮ Одеської області було
відкрито виконавче провадження на
підставі вищезазначеного виконавчого
листа №2-1697/2010р. (а.с.73).

Згідно довідки Котовського МРУЮ в
Одеській області залишок боргу по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-1697 від 08 жовтня 2010 року
становить 66923,45 грн., утримано за весь
період знаходження виконавчого листа
на примусовому виконанні 3437,83 грн.
(а.с.80).

Разом з тим, боржник ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
актовим записом №410 від 11 вересня 2012
року (а.с.19).

11 вересня 2012 року постановою ВДВС
Котовського МРУЮ Одеської області
виконавче провадження на підставі
виконавчого листа №2-1697 від 08 жовтня 2010
року було закрите, у зв'язку зі смертю
боржника (а.с.5).

Згідно довідок Котовського РВ ГУДМС
України в Одеській області ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1. За цією ж адресою до дня смерті
проживав померлий ОСОБА_6, що
підтверджується вищезазначеним
актовим записом №410.

У відповідності до довідки Котовської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області №136/01-16 від 18
березня 2013 року, із спадкоємців ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, до нотаріальної
контори із заявами про прийняття або
про відмову від прийняття спадщини
ніхто не звертався, свідоцтво про право
на спадщину не видавалось, заповіт
ОСОБА_6 не складав (а.с.43).

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦПК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Таким чином, слід дійти висновку про те,
що після смерті ОСОБА_6, його дружина
ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 прийняли спадщину,
оскільки на день його смерті проживали
разом з ним і не відмовились від
прийняття спадщини.

З цього приводу суд першої інстанції
обгрунтовано зазначив, що відповідно
ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
випадках: смерті стягувача або
боржника, оголошення померлим чи
визнання безвісно відсутнім стягувача
або боржника, або припинення існування
сторони - юридичної особи, якщо
встановлені судом правовідносини
допускають правонаступництво.

Згідно зі ст. 378 ЦПК України у разі
вибуття однієї із сторін виконавчого
провадження за поданням державного
виконавця або за заявою сторони суд
замінює сторону виконавчого
провадження її правонаступником. Суд у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
повідомленням сторін та
заінтересованих осіб.

За змістом цих нормативних актів
правонаступництво на стадії виконання
це перехід процесуальних прав та
обов'язків у виконавчому провадженні
від правопопередника (сторони, яка
вибула із виконавчого провадження) до
правонаступника (особи, яка замінює
стягувача або боржника), в силу
правонаступництва у матеріальних
правовідносинах, які виступають
предметом виконання.

Таким чином, враховуючи, що рішенням
Котовського міськрайонного суд
Одеської області від 27 вересня 2010 року
сума боргу була стягнута на користь
ОСОБА_3 з ОСОБА_6, і на час смерті
останнього рішення перебувало на
стадії виконання, однак вибула одна
сторона виконавчого провадження,
державний виконавець має замінити
сторону виконавчого провадження за
заявою заінтересованої сторони.

Однак із матеріалів справи не
вбачається, що позивачка зверталась до
державного виконавця із заявою про
заміну сторони виконавчого
провадження.

Державний виконавець після смерті
боржника ОСОБА_6 з поданням до суду про
заміну сторони виконавчого
провадження також не звертався.
Виконавче провадження на підставі
виконавчого листа №2-1697 від 08 жовтня 2010
року зупинено державним виконавцем не
було, на другий день після смерті
боржника ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2
виконавче провадження постановою ВДВС
Котовського МРУЮ Одеської області було
закрите.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що в даному випадку
позивачка просить повторно стягнути
вже стягнуту рішенням суду суму боргу,
що не передбачено законом, тобто
вибрала не належний спосіб захисту
своїх прав, передбачених діючим
законодавством, яким регулюється
порядок виконання судових рішень.

Суд також правомірно вказав, що згідно
довідок центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Котовськ,
Ананьївського, Балтського,
Кодимського, Котовського та
Красноокнянського районів, за ОСОБА_4
та ОСОБА_5 автотранспортні засоби не
зареєстровані. Автотранспортні засоби
зареєстровані за спадкодавцем ОСОБА_6,
а саме: ЗИЛ 43410, д/н НОМЕР_4, ГАЗ 53Б, д/н
НОМЕР_5, Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_1, Volkswagen
Jetta, д/н НОМЕР_2, Volkswagen Jetta, д/н НОМЕР_3
(а.с.152).

Відповідно до інформаційної довідки з
реєстру прав власності на нерухоме
майно за спадкодавцем ОСОБА_6
зареєстровано нерухоме майно, а саме:
комплекс по АДРЕСА_2, магазин по
АДРЕСА_2, нежиле приміщення по АДРЕСА_3.

Згідно інформаційних довідок з
державного реєстру іпотек житловий
будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1,
магазин по АДРЕСА_2, нежиле приміщення
по АДРЕСА_3, садовий будинок та земельна
ділянка за адресою: Одеська обл.,
Овідіопольський район, сільська рада
Прилиманська, «Тепличний», садове
товариство, НОМЕР_6 знаходяться в
іпотеці (а.с.145-146).

З інформаційної довідки з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна вбачається, що
зареєстровано заборону на відчуження
нерухомого майна, власником якого є
ОСОБА_6, а саме: на житловий будинок та
земельну ділянку по АДРЕСА_1, нежиле
приміщення по АДРЕСА_3, садовий будинок
та земельну ділянку за адресою: Одеська
обл., Овідіопольський район, сільська
рада Прилиманська, «Тепличний», садове
товариство, НОМЕР_6; арешт накладений на
кам'яну нежитлову будівлю по АДРЕСА_3, а
також на все нерухоме майно, яке
належало ОСОБА_6 (а.с.143-144).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 25 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко