Справа № 127/4780/14-ц
Провадження № 2/127/2513/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.04.2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді
Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивачів -
адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача Ліфанової
Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» в особі Вінницького
відділення «Соборне» про стягнення
вкладу та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до
суду з позовом до відповідача
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» в особі
Вінницького відділення «Соборне» про
стягнення вкладу та відшкодування
шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Вінниці
померла ОСОБА_5

Після її смерті відкрилась спадщина на
грошові вклади з нарахованими
відсотками та компенсаціями, що
зберігаються на рахунках, відкритих у
різних банківських установах, зокрема
у відділенні «Пироговське» Вінницької
філії Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» депозитний рахунок
НОМЕР_1 з залишком коштів в сумі 45 906,50
грн., які належали спадкодавцеві, що
підтверджується повідомленням,
виданим ПАТ КБ «Приватбанк» від 17.12.2013
року за №20.1.0.0.0/7-20131210/0417.

Спадкоємцями за законом на
вищезазначене майно є позивачка
ОСОБА_3, яка доводилась сестрою
померлій, та позивач ОСОБА_4, який
доводився племінником померлій, в
рівних частках - по 1/2 частці, що
підтверджується відповідними
свідоцтвами про право на спадщину за
законом.

У зв'язку з похилим віком та станом
здоров'я позивачка ОСОБА_3 надала
довіреність своєму сину ОСОБА_7 з усіма
правами для вирішення всіх питань щодо
отримання зазначених коштів.

11.02.2014 року ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_4
звернулись до відповідача із
письмовими заявами, відповідно до яких
просили по закінченню терміну
банківського вкладу 26.02.2014 року видати
їм вклад з відсотками відповідно до
свідоцтв про право на спадщину.

Однак, станом на 12.03.2014 року кошти
позивачам не повернуто, чим
порушуються їхні права. А тому,
вважають, що на підставі ст.10 Закону
України «Про захист прав споживачів»
відповідач зобов'язаний видати їм
вклад у розмірі 22 953,25 грн. кожному, та
сплатити останнім пеню у розмірі 3% за
кожен день прострочення, що складає 688,59
грн. за один день, а з врахуванням 14 днів
прострочення - 9 640 грн. кожному, тому
звернулись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивачів - адвокат ОСОБА_1 позовні
вимоги зменшив та підтримав останні,
просив суд стягнути з відповідача на
користь позивачів пеню у розмірі 3%
річних за кожен день прострочення у
сумі 9 640,00 грн. кожному.

Представник відповідача за
довіреністю Ліфанова Л.М. зменшені
позовні вимоги не визнала та просила у
задоволенні останніх відмовити у
зв'язку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, оцінивши зібрані
докази по справі в їх сукупності, суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог
слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.
Вінниці померла ОСОБА_5, згідно
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2,
виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції у
Вінницькій області 29.07.2013 року (а.с.8).

Після її смерті відкрилась спадщина на
грошові вклади з нарахованими
відсотками та компенсаціями, що
зберігаються на рахунках, відкритих у
різних банківських установах, зокрема
у відділенні «Пироговське» Вінницької
філії Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» депозитний рахунок
НОМЕР_1 з залишком коштів в сумі 45 906,50
грн., які належали спадкодавцеві, що
підтверджується повідомленням,
виданим ПАТ КБ «Приватбанк» від 17.12.2013
року за №20.1.0.0.0/7-20131210/0417 (а.с.12).

Спадкоємцями за законом на
вищезазначене майно є позивачка
ОСОБА_3, яка доводилась сестрою
померлій, та позивач ОСОБА_4, який
доводився племінником померлій, в
рівних частках - по 1/2 частці, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 27.01.2014 року,
виданим приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрованим в
реєстрі за №49 на ім'я ОСОБА_4 (а.с.4),
витягом про реєстрацію в Спадковому
реєстрі №36446780 від 27.01.2014 року, наданим
приватним нотаріусом ОСОБА_8 (а.с.5),
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 27.01.2014 року, виданим
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
та зареєстрованим в реєстрі за №53 на
ім'я ОСОБА_3 (а.с.4), витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі №36446876
від 27.01.2014 року, наданим приватним
нотаріусом ОСОБА_8 (а.с.7).

Таким чином, позивачам належать в
рівних частках грошові кошти, що
знаходяться на депозитному рахунку
НОМЕР_1 у відділенні «Пироговське»
Вінницької філії Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк», в сумі 45 906,50 грн., а
саме по 22 953,25 грн. кожному.

11.02.2014 року представник позивачки за
довіреністю ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_4
звернулись до відповідача із
письмовими заявами, відповідно до яких
просили по закінченню терміну
банківського вкладу 26.02.2014 року видати
їм вклад з відсотками відповідно до
свідоцтв про право на спадщину (а.с.10-11).

Станом на 12.03.2014 року, тобто на день
подачі позову до суду позивачам кошти
відповідачем не було повернуто. Проте,
як встановлено в судовому засіданні та
сторонами не оспорюється, на момент
розгляду справи відповідачем
повернуто позивачам депозитний вклад
із нарахованими відсотками.

Однак, відповідачем було здійснено
прострочення повернення вкладу
позивачам на 14 днів, а відтак позивачі
та їх представник в судовому засіданні
вважають, що відповідач зобов'язаний їм
сплатити пеню у розмірі 3% за кожен день
прострочення, що складає 688,59 грн. за
один день (22 953,25 грн. :100 х 3 = 688,59 грн.), а з
врахуванням 14 днів прострочки - 9 640 грн.
(688,59 х 14 = 9 640,00 грн.) кожному у
відповідності до положень ст.10 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
відповідно до яких передбачено, що у
разі коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожен
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством, оскільки
відповідно до ст.ст. 633, 1058 ЦК України
укладені сторонами договори
банківського вкладу є публічними
договорами та на зазначені
правовідносини розповсюджується дія
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Проте, з даними твердженнями позивачів
та їх представника суд не погоджується
з наступних міркувань.

Так, відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України
за договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором (ч.2 ст.1060 ЦК
України).

Згідно ч.1 ст.1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Таким чином, як встановлено в судовому
засіданні, відповідач виконав усі
взяті на себе зобов'язання щодо
повернення депозитного вкладу та
відсотків.

Після укладання договору між банком та
померлим спадкодавцем виникли
зобов'язальні правовідносини, які
регулюються нормами зобов'язального
права та положеннями укладеного
договору банківського вкладу.

Відповідно до положень статтей 546, 549 ЦК
України пеня є одним із видів
забезпечення виконання зобов'язання.

Оскільки, неустойка у виді пені в
якості забезпечення виконання
грошових зобов'язань за умовами
депозитного договору (договору
банківського вкладу) не передбачалась,
то і правових підстав для її стягнення
не має. А посилання позивачів на
положення Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» є
безпідставними, оскільки положення
даного Закону до правовідносин, що
виникли з приводу депозитного
договору, застосовуються лише в
частині не врегульованій нормами
цивільного кодексу України та іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності.

Тому, суд, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги, заявлені позивачами,
не знайшли своє підтвердження у
судовому засіданні, а відтак не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.546, 547, 549, 610, 611, 612, 627, 629, 633, 1058, 1060, 1061,
ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 158, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» в особі
Вінницького відділення «Соборне» про
стягнення вкладу та відшкодування
шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: