РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/16796/13-ц

Пров. №2/668/179/14

06.05.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ спільного сумісного майна
подружжя та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного
сумісного майна подружжя та про
встановлення фату спільного сумісного
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просила поділити між
сторонами у справі майно, що є спільною
сумісною власністю подружжя
(самозарядну мисливську рушницю МР-153
та автомобіль «Fiat Doblo»), шляхом
стягнення з відповідача ? частини його
вартості на час розгляду справи.

З урахуванням заяви про зменшення та
уточнення позовних вимог позивач
просила стягнути з відповідача на її
користь 2500 грн. (вартість ? частини
рушниці) та 30540,6 грн. (? дійсної вартості
автомобіля в розмірі 26723,03 грн. + ? втрати
вартості автомобіля в розмірі 3817,57 грн.)
та вирішити питання про розподіл
судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
сторони у справі з 19.08.2008 року по 21.11.2013
року перебували в зареєстрованому
шлюбі. Під час шлюбу вони придбали
самозарядну мисливську рушницю МР-153 та
автомобіль «Fiat Doblo». Оскільки позивач
не є мисливцем, не має відповідного
дозволу на носіння та зберігання зброї,
а спірний автомобіль відповідачем було
самовільно реалізовано, позивач
просить стягнути ? вартості цього
майна. Зокрема, вартість ? рушниці
позивачем визначено в сумі 2500 грн.,
дійсна вартість автомобіля за
висновком експерта складає 53446,05 грн., ?
від якої 26723,03 грн. Крім того, внаслідок
самовільної експлуатації автомобілю в
таксі, позивач вважає, що має право на
отримання ? втрати вартості автомобіля
в сумі 3817,57 грн., яка також була
розрахована експертом.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги визнала в
частині стягнення з відповідача ??
дійсної вартості автомобіля в сумі
26723,03 грн. В іншій частині проти
задоволення позову заперечувала з тих
підстав, що рушниця є особистою
приватною власністю ОСОБА_2, не
підлягає поділу та була подарована
йому на день народження. Крім того, на
думку представника, позивачем не
доведено те, що втрата вартості
автомобіля була спричинена
неправомірними діями відповідача.

У судовому засіданні в інтересах
ОСОБА_2 його представник пред'явила
зустрічний позов до ОСОБА_1, який,
враховуючи положення ст. 123 ЦПК України,
судом прийнято до спільного розгляду з
первинним позовом. В зустрічному
позові заявлено вимоги про
встановлення факту проживання сторін у
справі однією сім'єю з жовтня 2001 року по
квітень 2012 року і про поділ спільного
сумісного майна (побутової техніки)
шляхом стягнення компенсації його
вартості в сумі 34750 грн.

Позовні вимоги зустрічного позову
мотивовано тим, що сторони у справі з
жовтня 2001 року проживали однією сім'єю
без шлюбу, вели спільне господарство,
мали спільний побут, за спільні кошти
придбали побутову техніку, проводили
ремонт квартири, належної ОСОБА_1,
замінили двері та вікна. У зв'язку з чим
ОСОБА_2 має право на компенсацію ?
частини вартості спільного майна та на
? витрачених на ремонт квартири коштів.

ОСОБА_1 та її представник вимоги
зустрічного позову не визнали, проти їх
задоволення заперечували. Пояснили
суду, що ОСОБА_1 за моральних принципів
почала проживати з ОСОБА_2 однією сім'єю
після реєстрації шлюбу. Все майно, яке
просить поділити ОСОБА_2, було придбане
дочкою позивача за первісним позовом -
ОСОБА_3 за її власні кошти, а також самою
ОСОБА_1 ще до реєстрації шлюбу. Тому
майно є приватною власністю ОСОБА_1 та
її дочки.

Заслухавши учасників процесу,
з'ясувавши обставини справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що первісний позов
підлягає частковому задоволенню, а в
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити з урахуванням наступного.

Щодо вимог первісного позову.

Судом встановлено, що сторони у справі
з 19.08.2008 року по 21.11.2013 року перебували в
зареєстрованому шлюбі.

Згідно квитанції від 26.05.2012 року було
придбано мисливську рушницю МР-153
(заводський номер НОМЕР_1, калібр 12) за
5784,94 грн.

Допитана в якості свідка позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 пояснила
суду, що рушницю придбано спільно
сторонами у справі за спільні кошти.
Рішення про придбання рушниці
приймалось спільно після тривалого
обговорення цієї покупки, оскільки 5000
грн. для їх сім'ї були істотні кошти.
Крім того, коштів для покупки не
вистачало і вона взяла в борг у сусідки
ОСОБА_4 300 грн. Також ОСОБА_1 пояснила, що
рушниця не була подарунком, а
придбавалась для нужд сім'ї, як і всі
інші речі.

Згідно довідки Центру ДАІ №6501 м.
Херсона від 12.02.2014 року (а.с. 45)
автомобіль «Fiat Doblo» (2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3) 13.09.2011 року було
зареєстровано за ОСОБА_2 та знято з
обліку для реалізації 26.09.2013 року. В цей
же день автомобіль зареєстровано за
ОСОБА_5

Згідно вимог ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Враховуючи те, що перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі, проживаючи
однією сім'єю, маючи спільний побут,
сторони за спільні кошти придбали
мисливську рушницю МР-153 та автомобіль
«Fiat Doblo», суд вважає, що це майно є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя і воно підлягає поділу між
подружжям.

Оскільки позивач не є мисливцем, не має
відповідного дозволу на носіння та
зберігання зброї, а спірний автомобіль
відповідачем було самовільно
реалізовано без згоди ОСОБА_1, суд
вважає, що у власність відповідача
ОСОБА_2 слід виділити мисливську
рушницю МР-153 та стягнути з нього на
користь ОСОБА_1 компенсацію ? вартості
зазначеного майна.

Визначаючи розмір компенсації, суд
виходить з того, що вартість ? рушниці
позивачем визначено в сумі 2500 грн., а
дійсну вартість автомобілю за
висновком експерта визначено в розмірі
53446,05 грн., ? від якої складає 26723,03 грн.

Суд не погоджується з доводами
позивача за первісним позовом відносно
того, що внаслідок самовільної
експлуатації автомобілю в таксі, вона
має право на отримання ? втрати
вартості автомобіля в сумі 3817,57 грн.,
яка була розрахована експертом.

Оскільки позивачем за первісним
позовом не доведено те, що автомобіль
експлуатувався як таксі, саме під час
перебування його у власності ОСОБА_2
Зокрема, згідно довідки, на яку
посилався експерт, розраховуючи втрату
вартості автомобіля (а.с. 78) ОСОБА_2
працює в службі таксі з 22.11.2013 року, шлюб
між сторонами розірвано 21.11.2013 року, а
спірний автомобіль ним реалізовано
26.09.2013 року (а.с. 45). Тобто суд вважає
недоведеним те, що внаслідок дій саме
ОСОБА_2, а не дій нового власника,
вартість спірного автомобілю
зменшилась через його використання в
таксі.

Враховуючи те, що відповідно до
правової позиції Верховного Суду
України, викладеній в п. 22 постанови
Пленуму «Про практику застосування
судами законодавства при розгляду
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» № 11 від
21.12.2007 року, при поділі спільного
сумісного майна враховуються його
дійсна вартість на час розгляду справи,
а також те, що визначити дійсну
вартість автомобілю станом на 26.09.2013
року (день самовільної реалізації його
ОСОБА_2) не надається можливим (його
огляд не проводився і стан не
визначався), суд враховує дійсну
вартість, визначену експертом на час
розгляду справи, в розмірі 53446,05 грн.

Доводи представника відповідача за
первісним позовом відносно того, що
рушниця є особистою приватною
власністю ОСОБА_2, не підлягає поділу та
була подарована йому на день
народження, також є необґрунтованими.
Вони спростовуються матеріалами
справи.

Щодо зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Допитана в якості свідка відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 пояснила
суду, що знайома з ОСОБА_2 з 1999 року, він
був другом її зятя і вони перебували у
товариських відносинах. В 2003 році
ОСОБА_2 працевлаштувався до
Цюрупинської дільниці рибоохорони, де
вона працювала і працює поваром. Вони
працювали вахтовим методом і більшість
часу перебували на роботі. В 2001 році
помер її чоловік. На прохання зятя
ОСОБА_1 зареєструвала ОСОБА_2 у своїй
квартирі, бо іншого житла він не мав і
не був зареєстрований. З 2007 року між
сторонами почалися особисті відносини,
за моральних принципів однією сім'єю
вони почали проживати з 2008 року після
реєстрації шлюбу. Майно, зазначене в
зустрічному позові, було придбано до
реєстрації шлюбу та проживання однією
сім'єю самою ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_3
за її власні кошти, про свідчать
документи на побутову техніку та на
речі домашнього вжитку. Ремонт
квартири, заміну дверей, вікон
проводила вона та дочка до реєстрації
шлюбу. ОСОБА_2 часто допомагав їм з
доставкою матеріалів, за потреби
підвозив ОСОБА_1 на машині, що
пояснюється дружніми стосунками між
ними.

Аналогічні показання дала суду свідок
ОСОБА_3

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_4 (сусідка ОСОБА_1.), ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 (співробітники ОСОБА_1 та ОСОБА_2)
пояснили суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
знайомі давно і до одруження
перебували у товариських відносинах,
проживати однією сім'єю вони почали
після одруження.

Показання свідків повністю
підтверджуються матеріалами справи та
узгоджуються з письмовими доказами у
справі (технічними паспортами та
гарантійними талонами на побутову
техніку та на речі домашнього вжитку).

Таким чином, належними та допустими
доказами було доведено те, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 почали проживати однією сім'єю
після реєстрації шлюбу з 19.08.2008 року,
майно, зазначене у зустрічному позові,
було придбане або самою ОСОБА_1 або її
дочкою ОСОБА_3 до реєстрації цього
шлюбу за їх кошти, а тому є їх приватною
власністю.

Жодних доказів витрачання коштів на
придбання спірного побутового майна
ОСОБА_2 не надано, як і не наведено
доказів щодо обґрунтування дійсного
розміру грошових витрат на ремонт
квартири, заміну дверей і вікон. Не
надано доказів, які б підтверджували
його участь у проведенні вказаних
робіт.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_2 та його
представником не доведено ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог, а тому вимоги
зустрічного позову є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Крім того, відповідно до положень ст. 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати в сумі 2292,23, які складаються з
судового збору в розмірі 292,23 грн.,
витрат за проведення
автотоварознавчої експертизи в
розмірі 500 грн. та витрат на правову
допомогу в сумі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 63, 68, 70 СК України,
ст.ст. 11, 60, 88, 123, 209, 213-218 ЦПК України ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного сумісного майна подружжя -
задовольнити частково.

Визнати самозарядну мисливську
рушницю МР-153 (заводський номер НОМЕР_1,
калібр 12) та автомобіль «Fiat Doblo» (2005 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
номер кузова НОМЕР_3) спільною сумісною
власністю подружжя

Виділити у власність ОСОБА_2 мисливську
рушницю МР-153 (заводський номер НОМЕР_1,
калібр 12).

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_4, який зареєстрований: АДРЕСА_1)
на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
вартості ? частини мисливської рушниці
МР-153 (заводський номер НОМЕР_1, калібр 12)
в сумі 2500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_4, який зареєстрований: АДРЕСА_1)
на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
вартості ? частини автомобілю «Fiat Doblo»
(2005 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3) в сумі 26723,03
грн., який ОСОБА_2 відчужив без згоди
ОСОБА_1.

В іншій частині в задоволенню позову
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного
сумісного майна подружжя та про
встановлення фату спільного сумісного
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_4, який зареєстрований: АДРЕСА_1)
на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі
2292,23, які складаються з судового збору
в розмірі 292,23 грн., витрат за проведення
автотоварознавчої експертизи в
розмірі 500 грн. та витрат на правову
допомогу в сумі 1500 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяГаврилов Д. В.