№2/255/816/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Цукурова В.П.

при секретарі - Губаль В.В.,

за участю представника позивачки
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про затвердження нового графіку
відвідування дитини батьком, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 затвердження нового
графіку відвідування дитини батьком,
посилаючись на наступне.

10.06.2006 року між позивачкою та
відповідачем було укладено шлюб,
зареєстрований Центральним відділом
реєстрації шлюбів м. Києва з державним
Центром розвитку сім'ї, актовий запис
№976.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась
дитина - ОСОБА_5, свідоцтво про
народження серії НОМЕР_1, видане 12.12.2006
року Донецьким міським відділом РАЦС
Донецького обласного управління
юстиції.

Згідно рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 17.09.2010
року шлюб між позивачкою та
відповідачем було розірвано. Визначено
місце проживання малолітньої дитини - з
матір'ю.

07.07.2011 року Ясинуватським
міськрайонним судом Донецької області
винесено рішення, яким встановлено
наступний режим відвідування ОСОБА_4
свого сина ОСОБА_5: починаючи з 09 годин 00
хвилин кожної першої суботи місяця по 20
годину 00 хвилин кожної першої неділі
місяця, починаючи з 09 годин 00 хвилин
кожної третьої суботи місяця по 20
годину 00 хвилин кожної третьої неділі
місяця.

Також даним рішенням було дозволено
ОСОБА_4 сумісно з дитиною ОСОБА_5 без
присутності матері поза її місця
проживання відпочивати за його вибором
протягом двох тижнів два рази на
календарний рік з попередженням
позивачки не менш, як за один місяць про
дату, з якої дитина разом з батьком буде
відпочивати.

У зв'язку з конфліктними відносинами,
що склалися між позивачем та
відповідачем з приводу місця
проживання їх спільної дитини, методів
виховання та режиму спілкування дитини
з кожним із батьків, позивачка
звернулась до суду з позовом про
визначення місця проживання
малолітньої дитини. Так, рішенням
Ясинуватського міськрайонного суду
від 12.04.2012 року місцем проживання
ОСОБА_5 було встановлено місце
проживання його матері - позивачки, за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка зазначає, що до середини 2013
року вищезазначені рішення суду
виконувались, а саме, дитина проживала
з матір'ю, за вимогою батька проводила
вихідні дні з ним та виїжджала на
відпочинок.

Однак, у вересні 2013 року після
відвідування дитини, відповідач не
повернув сина до місця проживання.
Впродовж двох місяців позивачка не
бачила дитини, усі спроби спілкуватись
з дитиною хоча б за телефоном були
перервані відповідачем.

У зв'язку з такими діями відповідача,
позивачка була змушена звернутись до
суду з позовом про відбирання
малолітньої дитини.

20 грудня 2013 року Ворошиловським
районним судом м. Донецька винесено
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3
були задоволені, у рішення було
визначено відібрати ОСОБА_5 у батька
ОСОБА_4 та передати його матері - ОСОБА_3

Позивачка вважає, що визначений
порядок участі ОСОБА_4 у вихованні
дитини не тільки не відповідає
інтересам дитини, але й загрожує
психічному здоров'ю, оскільки
відповідач налаштовує дитину проти
матері, забороняє спілкуватися та
проводити час з дитиною.

У зв'язку з цим, позивачка вважає за
доцільне змінити порядок участі ОСОБА_4
у вихованні сина ОСОБА_5, встановлений
рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 07.07.2011 року.

Просила затвердити новий графік
відвідування батьком ОСОБА_4 сина
ОСОБА_5, а саме, з 09 години 00 хвилин до 11
години 00 хвилин кожної другої суботи
кожного місяця на території проживання
матері та в її присутності.

В судовому засіданні представник
позивачка позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, надала пояснення,
аналогічні викладеним у заяві. Просила
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав. У
задоволенні позову просив відмовити
повністю.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази у справі в їх сукупності,
прийшов до висновку про необхідність
відмовити у задоволенні позову з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

10.06.2006 року між позивачкою та
відповідачем було укладено шлюб,
зареєстрований Центральним відділом
реєстрації шлюбів м. Києва з державним
Центром розвитку сім'ї, актовий запис
№976.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась
дитина - ОСОБА_5, свідоцтво про
народження серії НОМЕР_2, видане
повторно 08.06.2012 року Донецьким міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Головного управління
юстиції у Донецькій області.

Згідно рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 17.09.2010
року шлюб між позивачкою та
відповідачем було розірвано. Визначено
місце проживання малолітньої дитини - з
матір'ю (а.с. 11).

07.07.2011 року Ясинуватським
міськрайонним судом Донецької області
винесено рішення, яким встановлено
наступний режим відвідування ОСОБА_4
свого сина ОСОБА_5: починаючи з 09 годин 00
хвилин кожної першої суботи місяця по 20
годину 00 хвилин кожної першої неділі
місяця, починаючи з 09 годин 00 хвилин
кожної третьої суботи місяця по 20
годину 00 хвилин кожної третьої неділі
місяця. Даним рішенням дозволено
ОСОБА_4 сумісно з дитиною ОСОБА_5 без
присутності матері поза її місця
проживання відпочивати за його вибором
протягом двох тижнів два рази на
календарний рік з попередженням
позивачки не менш, як за один місяць про
дату, з якої дитина разом з батьком буде
відпочивати. Зобов'язано ОСОБА_3
надавати дитину ОСОБА_5 для спілкування
та сумісного відпочинку з батьком
ОСОБА_4 без її присутності у
встановлені судом часи (а.с. 13-14).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції
України рішення суду ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що Ясинуватським
міськрайонним судом Донецької області
вже прийнято рішення про порядок
відвідування ОСОБА_4 свого сина - ОСОБА_5
Дане рішення набрало законної сили 23
листопада 2011 року (а.с. 14).

Крім того, відповідно до статті 4 ЦПК
України суд, здійснюючи правосуддя,
захищає права, свобод та інтереси
фізичних осіб у спосіб, визначений
законами України. Статтею 15 ЦК України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого порушеного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів міститься в статті 16
ЦК України. Цей перелік не є вичерпним,
і суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений законом або договором.

Проте, позивачкою помилково обрано
такий спосіб захисту свого права, як
затвердження нового графіку
відвідування дитини, оскільки такий
спосіб за своєю природою передбачає
зміну іншого рішення суду, яке набрало
законної сили та має виконуватись на
всій території України.

Щодо посилань позивачки на заочне
рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 20 грудня 2013 року у
справі про відібрання малолітньої
дитини, то суд зазначає, що вказане
рішення було скасовано ухвалою суду
від 08 квітня 2014 року, справу призначено
до розгляду (а.с. 47).

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
затвердження нового графіку
відвідування дитини батьком необхідно
відмовити повністю.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за звернення фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, справу розглянуто в межах
заявлених позивачкою позовних вимог з
урахуванням обраного нею способу
захисту права.

На підставі викладеного та керуючись ч.
5 ст. 124, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 11,
58-60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про затвердження нового
графіку відвідування дитини батьком -
відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано через Ворошиловський
районний суд м.Донецька до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій
кімнаті у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров