Номер справи 623/58/14-ц
Номер провадження 2/623/218/2014
Ізюмський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді - Бутенка
при секретарі судового засідання -
судового розпорядника - Максименка Р.С.
розглянувши| в відкритому судовому
засіданні в м. Ізюм цивільну| справу| за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, -
У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
визнання особи таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 1-2).
Позивачка в судове засідання не
прибула, надала суду письмову заяву про
розгляд справи за її відсутності,
підтримує свої вимоги і просить |||суд
позов задовольнити, на заочне рішення
Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився без поважних причин, про час
і місце судового засідання
повідомлений належним чином в порядку
ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у
пресі «Слобідський край» від 10.04.2014
року № 43 (а.с. 29).
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК
Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні судового засідання за
відсутності сторін у заочному порядку
та без здійснення фіксації судового
засідання технічними засобами, що
відповідає положенням ст. 197 ЦПК
України.

Перевіривши і дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлені факти і відповідні
їм правовідносини.|правостосун

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що згідно договору
купівлі-продажу від 19.04.1999 року та
рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 12.09.2006
року позивачці ОСОБА_1 належить на
праві власності житловий будинок
АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6, 7, 8, 10).

У житловому будинку АДРЕСА_1 з 04.05.2011
року був зареєстрований ОСОБА_2 як син
власника житла (а.с. 9-10).

Довідкою з місця проживання від 18.12.2013
року вбачається, що відповідач ОСОБА_2,
1970 року народження, з липня 2011 року
вибув з житлового будинку АДРЕСА_1,
особистих речей в будинку не має,
виїхав в інше житлове приміщення, не
користується будинком та не провадить
оплату за комунальні послуги (а.с. 4).

Згідно ч.3 ст. 9 Житлового Кодексу
Української РСР від 30 червня 1983 р. №5464-X,
із наступними змінами (далі - ЖК УРСР),
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування своїм майном.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Частинами 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР визначено, що
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Згідно зі змістом вказаних норм право
члена сім'ї власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Пленум Верховного Суду України в п. 10
постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» роз'яснив судам, що у справах
цієї категорії необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. У разі їх
поважності суд може продовжити
пропущений строк.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись
до суду, позивач за власним розсудом
обирає спосіб захисту. Обравши
способом захисту права на вчинення
певних дій (на підставі вказаних статей
ЖК і ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, у межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, судом установлено, що
відповідач ОСОБА_2 втратив в
установленому порядку право на
користування цим житлом у разі
відсутності його як члена сім'ї без
поважних причин встановленою
домовленістю між ним і власником житла
(позивачкою)|частку|, так як з липня 2011
року вибув з|із| цього житла і відсутній
без поважних причин, виїхав на постійне
проживання в інше житлове приміщення.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003р.
№ 1382-IV, зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, судом установлено, що
відповідач ОСОБА_2 втратив в
установленому порядку право
користування|частку| приміщенням
житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі
відсутності його як члена сім'ї без
поважних причин понад один рік|із|.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові
витрати, які документально
підтверджуються, суд стягує з
відповідача на користь
|позовницю,позивачку|позивачки (а.с. 29).

Керуючись статтями 319, 391, 405 ЦК України,
статтями 9, 150, 156 ЖК УРСР, статтями 10, 11, 60,
88, 197, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, втративши право
користування жилим приміщенням,
розташованим|схильним| в житловому
будинку АДРЕСА_1, з дня вибуття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, громадянина України,
паспорт НОМЕР_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1
судові витрати на витрати з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача в сумі 199 гривень 20
копійок.

Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язу
вання| може| бути| оскаржене| позивачем
в апеляційному| порядку|ладу|| в строк 10
днів| з дня | проголошення
рішення|розв'язання,вирішення,розв'язу
вання| шляхом подачі апеляційної
скарги| до Апеляційного суду
Харківської області через Ізюмський
міськрайонний суд Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте
Ізюмським міськрайонний судом
Харківської області, що його ухвалив,
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви відповідача про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку в строк 10 днів з дня
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Харківської області через
Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області.

Головуючий: суддя -