Провадження № 2/127/725/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.04.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого-судді Луценко
Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника
позивача-відповідача ОСОБА_1,

відповідача-позивача ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача -
адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом виконавчого
комітету Вінницької міської ради до
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про виселення з
житлового приміщення та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Вінницької міської ради, міського
комунального підприємства
житлово-експлуатаційна контора №12
Департаменту житлового господарства
Вінницької міської ради про визнання
права користування житловим
приміщенням та укладення договору
житлового найму, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач виконавчий комітет Вінницької
міської ради звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2
про виселення з житлового приміщення,
який в процесі судового розгляду
збільшив, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що будинок по АДРЕСА_1
перебуває у комунальній власності
територіальної громади міста Вінниці в
особі Вінницької міської ради на
підставі рішення Вінницької міської
ради від 04.04.2008 року №1845 «Про
затвердження переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Вінниці та визнання таким, що
втратив чинність пункт 1 рішення
міської ради від 18.10.2002 р. №107 зі змінами
та доповненнями до нього».

У 1984 році будинок АДРЕСА_1 був
віднесений до маневрового фонду для
тимчасового відселення громадян,
помешкання яких є непридатним для
проживання.

Квартира АДРЕСА_1 згідно розпорядження
управління житлового господарства від
09.08.1996 року №05/555 була надана для
тимчасового проживання гр. ОСОБА_6, яка
в 1999 році вибула у зв'язку зі смертю.

На підставі рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
27.02.2001 року №304 деякі квартири будинку
АДРЕСА_1 були виключені зі складу
маневрового фонду, однак спірна
квартира досі належить до маневрового
фонду.

Згідно листа КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» від 14.10.2013
року №1696 право приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Після вибуття квартиронаймача ОСОБА_6
квартира ніким заселена на законних
підставах не була, а тому особовий
рахунок, відкритий на спірну квартиру,
продовжує значитись за померлою ОСОБА_6

Однак, у спірну квартиру самовільно
заселились відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_2,
що підтверджується відповідними
актами. Зазначену квартиру відповідачі
займають самоправно, адже у останніх не
має жодних правових підстав та
документів для проживання в спірній
квартирі, оскільки ордер на заселення в
спірну квартиру не видавався.

Працівниками МКП «ЖЕК №12» було вручено
відповідачам приписи з пропозицією в
добровільному порядку звільнити
самоправно зайняте приміщення, однак
вимоги даних приписів виконані не були,
про що були складені відповідні акти.

Окрім того, на відповідача ОСОБА_5 було
складено протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.151
КУпАП.

Оскільки, будинок АДРЕСА_1 та спірна
квартира належить територіальній
громаді м. Вінниці в особі Вінницької
міської ради на праві комунальної
власності, а тому дії відповідачів
порушують права та інтереси
територіальної громади м. Вінниці щодо
володіння та розпорядження належною їй
власністю, оскільки не дають
можливості вільно розпоряджатись
житловим приміщенням, що змусило
позивача звернутись до суду з даним
позовом в якому останній просив
виселити відповідачів із квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення, стягнути з відповідачів на
користь позивача судові витрати.

27.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до виконавчого
комітету Вінницької міської ради,
міського комунального підприємства
житлово-експлуатаційна контора №12
Департаменту житлового господарства
Вінницької міської ради про визнання
права користування житловим
приміщенням та укладення договору
житлового найму, який в процесі
судового розгляду уточнив, та який
ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 31.01.2013 року був
прийнятий до спільного розгляду із
первісним позовом.

Зустрічна позовна заява мотивована
тим, що позивач до сьогоднішнього дня
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3.

06.09.1994 року позивач зареєстрував шлюб з
ОСОБА_10.

Ще в 1990 році родина ОСОБА_8 та ОСОБА_9
отримала для проживання окрему
квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю в складі
трьох чоловік, оскільки будинок
АДРЕСА_3, в якому проживали ОСОБА_9,
ОСОБА_8 з сином ОСОБА_5 на той час уже
був аварійним та підлягав капітальному
ремонту.

А тому, в 1994 році після реєстрації шлюбу
з ОСОБА_8, позивач як чоловік ОСОБА_10 і
відповідно як член сім`ї ОСОБА_6 та
ОСОБА_10 фактично вселився в квартиру
АДРЕСА_1, хоча офіційно зареєстрував
своє місце проживання в квартирі
АДРЕСА_3, зі згоди квартиронаймача -
тещі позивача ОСОБА_6 та члена сім`ї
квартиронаймача - дружини позивача
ОСОБА_10

В 1995 році у позивача та ОСОБА_10
народився син ОСОБА_11 Для покращення
житлових умов їхньої родини, а також у
зв'язку з аварійним станом будинку
АДРЕСА_3, у 1996 році родині позивача була
надана для проживання квартира АДРЕСА_2
на сім`ю в складі чотирьох чоловік, та
запропоновано тимчасово вселити в
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6

Однак, стосунки позивача з дружиною
ОСОБА_10 зіпсувались і подружжя з 1996
року почало проживати окремо, у 1999 році
їхній шлюб було розірвано.

А тому, позивач залишився проживати в
квартирі АДРЕСА_1 разом із тещею ОСОБА_6
за її згодою, як член її сім`ї. У
позивача із ОСОБА_6 склались гарні
відносини, вони вели спільне
господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 теща позивача - ОСОБА_6
померла, позивач організував її
поховання, проводив поминальні обіди
та залишився проживати в спірній
квартирі.

Таким чином, позивач вважає, що був
переселеним в спірну квартиру на
законних підставах як член сім`ї
квартиронаймача, оскільки до
теперішнього часу зареєстрований в
аварійному будинку АДРЕСА_3, в спірній
квартирі проживає багато років,
фактично виконує усі обов'язки
квартиронаймача, іншого житла не має, а
тому не може бути виселений без надання
іншого житлового приміщення, та вважає,
що є всі законні підстави для укладення
з ним договору найму житла, оскільки
користується останнім з 1994 року по
даний час.

А тому, звернувся до суду із зустрічним
позовом та просив визнати його членом
сім`ї квартиронаймача ОСОБА_6 квартири
АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідачів
укласти з ним договір житлового найму
на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом та
представник відповідача за зустрічним
позовом за довіреністю ОСОБА_1 первісні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила суд їх задовольнити з
підстав, зазначених у позові. Зустрічні
позовні вимоги не визнала та просила у
задоволенні останніх відмовити.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
та його представник - адвокат ОСОБА_3
первісні позовні вимоги не визнали та
просили у задоволенні останніх
відмовити, зустрічні позовні вимоги
підтримали та просили суд їх
задовольнити з підстав, зазначених у
зустрічній позовній заяві.

Представник відповідача за зустрічним
позовом за довіреністю ОСОБА_4 позовні
вимоги не визнала та просила у
задоволенні останніх відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5
до судового засідання не з'явився,
однак матеріали справи містять заяву
від останнього про розгляд справи у
його відсутність, позовні вимоги не
визнає та просить у задоволенні
останніх відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявляти клопотання про розгляд
справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи, давши їм оцінку у сукупності з
оголошеними та дослідженими
матеріалами справи, суд вважає, що в
задоволенні первісного позову
виконавчого комітету Вінницької
міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
виселення з житлового приміщення слід
відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради, міського комунального
підприємства житлово-експлуатаційна
контора №12 Департаменту житлового
господарства Вінницької міської ради
про визнання права користування
житловим приміщенням та укладення
договору житлового найму слід
задовольнити за наступних обставин.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що будинок по АДРЕСА_1
перебуває у комунальній власності
територіальної громади міста Вінниці в
особі Вінницької міської ради на
підставі рішення Вінницької міської
ради від 04.04.2008 року №1845 «Про
затвердження переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Вінниці та визнання таким, що
втратив чинність пункт 1 рішення
міської ради від 18.10.2002 р. №107 зі змінами
та доповненнями до нього» (а.с.6-8).

Згідно із розпорядженням виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
03.12.1984 року №530-р житловий будинок
АДРЕСА_1 був затверджений під
маневровий фонд управління міського
господарства без права на прописку, для
тимчасового відселення громадян,
помешкання яких є непридатним для
проживання.

Відповідно до припису управління
житлового господарства виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
09.08.1996 року за №05/55, ЖЕК №12
запропоновано тимчасово вселити в
квартиру АДРЕСА_1 сім`ю в складі 1
чоловіка ОСОБА_6, яка проживала в
будинку АДРЕСА_3 (а.с.139), яка згідно
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
виданого повторно В ДРАЦС РС
Вінницького МУЮ у Вінницькій області
21.01.2014 року (а.с.82), ІНФОРМАЦІЯ_1 вибула у
зв'язку зі смертю.

На підставі рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
27.02.2001 року №304 деякі квартири будинку
АДРЕСА_1 були виключені зі складу
маневрового фонду, однак спірна
квартира досі належить до даного фонду
(а.с.10).

Згідно листа КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» від 14.10.2013
року №1696 право приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано
(а.с.9).

Осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення (ч.3 ст.116 ЖК
УРСР).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

В обґрунтування своїх вимог як на
підставу про задоволення позову
позивач за первісним позовом
посилається на те, що у спірну квартиру
самовільно заселились відповідачі по
справі ОСОБА_5, ОСОБА_2, що
підтверджується: актом №б/н від 12.09.2013
року, складеним працівниками МКП «ЖЕК
№12» в присутності сусідів про те, що за
адресою: АДРЕСА_1 проживає одна особа
(а.с.15); приписом МКП «ЖЕК №12» ОСОБА_5 від
04.11.2013 року щодо звільнення самоправно
зайнятого приміщення (а.с.16); протоколом
про адміністративне правопорушення
серії ОС №001016, складеним інспектором з
благоустрою МКП «ЖЕК №12» ОСОБА_15 07.11.2013
року про притягнення відповідача
ОСОБА_5 до адміністративної
відповідальності за ст.151 КУпАП (а.с.18);
актом №б/н від 11.11.2013 року, складеним
працівниками МКП «ЖЕК №12», про те, що
відповідач ОСОБА_5 від підпису у
приписі відмовився та умови наданого
припису не виконав (а.с.20); актами №б/н
від 17.01.2014 року, 20.01.2014 року, складеним
працівниками МКП «ЖЕК №12», про те, що
під час обстеження спірної квартири,
двері відчинив відповідач ОСОБА_2 та
засвідчив, що постійно проживає у даній
квартирі, документів на право
власності та на право проживання у
квартирі не пред'явив, від підпису в
акті відмовився (а.с.37-38); приписом МКП
«ЖЕК №12» ОСОБА_2 від 21.01.2014 року щодо
звільнення самоправно зайнятого
приміщення (а.с.87).

Однак, з даними твердженнями
погодитись не можливо за наступних
міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме свідоцтва про право власності на
житло, виданого виконавчим комітетом
Вінницької міської ради від 16.09.2004 року,
на підставі рішення від 16.09.2004 року №1740
відповідачу ОСОБА_5 на праві спільної
часткової власності належить квартира
за адресою: АДРЕСА_2 (1/3 частка),
зазначена частка квартири
зареєстрована КП «ВООБТІ» на праві
приватної власності за відповідачем та
записана в реєстрову книгу №629 за
№650/68203 18.10.2004 року (а.с.83).

Окрім того, відповідно до довідки
паспортного відділу МКП «ЖЕК №12» №6107
від 27.11.2013 року відповідач ОСОБА_5
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с.21).

Отже, відповідач ОСОБА_5 являється
власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2,
в якій постійно зареєстрований та
проживає.

Відповідно до постанови Вінницького
міського суду Вінницької області від
28.02.2014 року у справі №127/30828/13-а за
позовом ОСОБА_5 до адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради про визнання
протиправною та скасування постанови
про притягнення до адміністративної
відповідальності, позов задоволено,
визнано протиправною та скасовано
постанову №1386 адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради від 21.11.2013 року
про притягнення ОСОБА_5 до
адміністративної відповідальності за
ст.151 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 85 грн., за самоправне
зайняття квартири АДРЕСА_1, станом на
12.03.2014 року постанова набула законної
сили (а.с.227).

Згідно акту від 18.01.2014 року, складеного
жителями будинку АДРЕСА_1, в спірній
квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року постійно
проживає відповідач ОСОБА_2 (а.с.80).

Таким чином, зі сторони позивача не
надано суду переконливих доказів щодо
наявності факту самочинного зайняття
квартири АДРЕСА_1 саме відповідачем
ОСОБА_5, а тому первісний позов
виконавчого комітету Вінницької
міської ради в частині виселення
ОСОБА_5 з житлового приміщення без
надання іншого жилого приміщення є
безпідставним та таким що не підлягає
задоволенню.

Що ж стосується зайняття квартири
АДРЕСА_1 відповідачем за первісним
позовом та відповідачем за зустрічним
позовом ОСОБА_2, то як вбачається з
Витягу з державного реєстру актів
цивільного стану громадян про
реєстрацію шлюбу із зазначенням
відомостей про другого з подружжя
№2 від 13.10.2009 року 06.09.1994 року
відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з
ОСОБА_10 у В РАЦС Вінницького МУЮ
Вінницької області (а.с.74).

Згідно рішення Ленінського районного
суду м. Вінниці від 10.12.1999 року у справі
№2-3727/1999 р. за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, шлюб між
сторонами розірвано (а.с.226), та на
підставі якого було видано свідоцтво
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2,
виданого В РАЦС Вінницького МУЮ
Вінницької області 03.11.2009 року (а.с.76).

Згідно припису управління житлового
господарства виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 13.06.1990 року
за №649, ЖЕК №12 запропоновано тимчасово
вселити в квартиру АДРЕСА_1 сім`ю в
складі 3 чоловік ОСОБА_8, яка проживала в
будинку АДРЕСА_3 (а.с.138).

Таким чином, в 1990 році родина ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 отримала для проживання окрему
квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю в складі
трьох чоловік, оскільки будинок
АДРЕСА_3, в якому проживали ОСОБА_9,
ОСОБА_8 з сином ОСОБА_5 на той час уже
був аварійним та підлягав капітальному
ремонту.

Згідно ч.1 ст.110 ЖК УРСР громадяни
виселяються з жилих будинків
державного і громадського житлового
фонду з наданням іншого
благоустроєного жилого приміщення,
якщо:

будинок, у якому знаходиться жиле
приміщення, підлягає знесенню; будинок
(жиле приміщення) загрожує обвалом;
будинок (жиле приміщення) підлягає
переобладнанню в нежилий.

Якщо будинок (жиле приміщення) загрожує
обвалом, громадянам, виселюваним з
цього будинку (жилого приміщення), інше
благоустроєне жиле приміщення залежно
від належності будинку надається
виконавчим комітетом місцевої Ради
народних депутатів чи державною,
кооперативною або іншою громадською
організацією, а в разі неможливості
надання жилого приміщення цією
організацією - виконавчим комітетом
місцевої Ради народних депутатів (ст.112
ЖК України).

А тому, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8,
в 1994 році відповідач за первісним
позовом та позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2 як чоловік ОСОБА_10 і
відповідно як член сім`ї ОСОБА_6 та
ОСОБА_10 фактично вселився в квартиру
АДРЕСА_1, хоча офіційно зареєстрував
своє місце проживання в квартирі
АДРЕСА_3, зі згоди квартиронаймача -
тещі позивача ОСОБА_6 та члена сім`ї
квартиронаймача - дружини позивача
ОСОБА_10, де й залишається
зареєстрованим на даний час, згідно
довідки ТОВ «ЖЕО» вих. №460 від 23.01.2014
року та реєстраційної картки Форми №16
(а.с.71-72).

В 1995 році у відповідача за первісним
позовом та позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_10 народився син
ОСОБА_11 Для покращення житлових умов
їхньої родини, а також у зв'язку з
аварійним станом будинку АДРЕСА_3,
відповідно до припису управління
житлового господарства виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
12.02.1996 року за №05/110, ЖЕК №12
запропоновано тимчасово вселити в
квартиру АДРЕСА_2 сім`ю в складі 4
чоловік ОСОБА_8, яка проживала в будинку
АДРЕСА_3 (а.с.140).

Відповідно до припису управління
житлового господарства виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
09.08.1996 року за №05/55, ЖЕК №12
запропоновано тимчасово вселити в
квартиру АДРЕСА_1 сім`ю в складі 1
чоловіка ОСОБА_6, яка проживала в
будинку АДРЕСА_3 (а.с.139).

Однак, як вбачається з пояснень
відповідача за первісним позовом та
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2
та показань свідка ОСОБА_10 в судовому
засіданні стосунки відповідача ОСОБА_2
з дружиною ОСОБА_10 зіпсувались і
подружжя з 1996 року почало проживати
окремо.

А тому, ОСОБА_2 залишився проживати в
квартирі АДРЕСА_1 разом із тещею ОСОБА_6
за її згодою, як член сім`ї
квартиронаймача.

Відповідно до чч.1, 2 ст.64 ЖК УРСР члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

За змістом ст.65 ЖК УРСР наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. У такому випадку особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного
Суду УРСР від 12.04.1985 року, № 2 «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи приписані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням. Така ж правова позиція
зазначена Верховним Судом України у
своїй постанові від 11.07.2012 року №6-60цс12.

Як вбачається з акту від 18.01.2014 року,
складеного жителями будинку АДРЕСА_1, в
спірній квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року
постійно проживає відповідач за
первісним позовом та позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2, який
вселився в квартиру разом з тещею
ОСОБА_6 з аварійного будинку АДРЕСА_3.
Після смерті тещі ОСОБА_6, яка померла
21.10.1999 року, ОСОБА_2 здійснив її
поховання та продовжує до теперішнього
часу постійно проживати в даній
квартирі, за цей час у квартирі
здійснив ремонт, а саме: замінив
сантехніку, в тому числі труби з
водопостачання та каналізаційну трубу
в квартирі, замінив вхідні двері, тощо,
оплачує комунальні платежі за всю
квартиру (а.с.80).

Окрім того, вищевикладені обставини в
судовому засіданні підтвердили та
показали свідки ОСОБА_10, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14

Так, із показань свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 в судовому засіданні
встановлено, що вони являються
сусідами, так як проживають у будинку
АДРЕСА_1. Окрім того, суду показали, що у
відповідача за первісним позовом та
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2
із ОСОБА_6 склались гарні відносини,
ОСОБА_2 померлій ОСОБА_6 доводився
зятем. З 1996 року вони спільно проживали,
вели спільне господарство, позивач
оплачував квартплату та інші платежі,
тобто фактично виконував усі права та
обов'язки члена сім`ї квартиронаймача.
Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_2 здійснив її
поховання, проводив поминальні обіди,
оскільки ОСОБА_6 не спілкувалась зі
своєю дочкою ОСОБА_10, та на даний час
продовжує проживати у спірній
квартирі.

З урахуванням наведеного, у суду не має
підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками. Дані про їхню
заінтересованість у результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
дані в судовому засіданні об'єктивно
підтверджуються іншими доказами по
справі.

Згідно довідки МКП «ВМБТІ» від 10.06.2010
року №1496 згідно облікових даних по м.
Вінниці в реєстрі прав власності на
об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_2 не
зареєстровано (а.с.78).

Відповідно до довідок МКП «ЖЕК №12» від
16.12.2013 року №436, СО «Вінницькі
електричні мережі» ПАТ
«Вінницяобленерго» від 16.12.2013 року №74
(а.с.79), ДП «Теплокомуненерго Маяк» ПАТ
«Маяк» від 21.01.2014 року №16 (а.с.92), ПАТ
«Вінницягаз» від 20.01.2014 року (а.с.95)
встановлено відсутність
заборгованості за надані відповідачу
за первісним позовом та позивачу за
зустрічним позовом ОСОБА_2 комунальні
послуги.

Таким чином, відповідач за первісним
позовом та позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2 був вселений в спірну
квартиру на законних підставах як член
сім`ї квартиронаймача ОСОБА_6, в спірній
квартирі проживає багато років,
фактично виконує усі обов'язки
квартиронаймача, за життя
квартиронаймача ОСОБА_6 спільно
проживав та вів спільне господарство з
останньою, а тому у відповідності до
чч.1, 2 ст.64 ЖУ УРСР у нього виникли усі
права й обов'язки на рівні із наймачем
за договором найму жилого приміщення. А
будь-яких інших доказів, які б
достеменно стверджували, що ОСОБА_2
проживає у спірній квартирі на умовах
іншої угоди, ніж угоди про найм житла, -
договору піднайму, матеріали справи не
містять.

Стаття 116 ЖК УРСР визначає підстави
виселення без надання громадянам
іншого жилого приміщення, серед яких: 1)
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення; 2)
особи, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Таким чином, за змістом ст.116 ЖК УРСР
виселення без надання громадянам
іншого жилого приміщення є крайнім
заходом і може застосовуватися судом
лише за наявності систематичного
порушення правил співжиття, і як
наслідок цього - неможливість для інших
спільного проживання з таким
громадянином, вживання до нього
заходів запобігання і громадського
впливу та їх безрезультатність, а також
у випадку самоправного зайняття жилого
приміщення.

Однак, всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК
України позивач за первісним позовом
не надав суду переконливих доказів, які
б підвереджували наявність обставин,
зазначених в ст.116 ЖК УРСР, і могли бути
підставою для виселення ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1. Не встановлено таких
обставин і в судовому засіданні під час
розгляду справи.

Окрім того, суд звертає увагу, що
відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
до теперішнього часу зареєстрований в
аварійному будинку АДРЕСА_3. Іншого
житла, окрім квартири АДРЕСА_1, в якій
ОСОБА_2 проживає з 1996 року по сьогодні
як член сім`ї квартиронаймача, у нього
не має.

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК УРСР ніхто не
може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення (ч.1 ст.61 ЖК України).

Договір найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду укладається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер (ч.2 ст.61 ЖК України).

Таким чином, суд вважає, що є всі
законні підстави у відповідачів за
зустрічним позовом для укладення з
позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2
договору найму житла, а саме квартири
АДРЕСА_1, оскільки зі сторони
відповідачів за зустрічним позовом не
надано суду належних та допустимих
доказів, які б свідчили про не
можливість укладення такого договору.

Тому, з урахуванням вищенаведеного,
оцінивши допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв'язок в їх
сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, суд приходить до
висновку, що первісна позовна вимога
виконавчого комітету Вінницької
міської ради про виселення з житлового
приміщення ОСОБА_5, ОСОБА_2 не знайшла
свого підтвердженні в судовому
засіданні, а тому в задоволенні
останньої слід відмовити, натомість
зустрічний позов ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Вінницької міської ради,
міського комунального підприємства
житлово-експлуатаційна контора №12
Департаменту житлового господарства
Вінницької міської ради про визнання
права користування житловим
приміщенням та укладення договору
житлового найму слід задовольнити за
наступних обставин є обґрунтованим,
достатньо вмотивованим та ґрунтується
на наявних у справі доказах, а відтак
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.47 Конституції України, ст.ст.9, 61, 64, 65,
110, 112, 116 ЖК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду УРСР від 12.04.1985, № 2
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», ст.ст.10, 60,
158, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову виконавчого
комітету Вінницької міської ради до
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про виселення з
житлового приміщення - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Вінницької міської ради,
міського комунального підприємства
житлово-експлуатаційна контора №12
Департаменту житлового господарства
Вінницької міської ради про визнання
права користування житловим
приміщенням та укладення договору
житлового найму - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 членом сім`ї
квартиронаймача ОСОБА_6 квартири
АДРЕСА_1.

Зобов'язати виконком Вінницької
міської ради та міське комунальне
підприємство житлово-експлуатаційна
контора №12 Департаменту житлового
господарства Вінницької міської ради
укласти з ОСОБА_2 договір житлового
найму на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: