Справа № 524/9200/13-ц
Провадження № 2/524/175/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.03.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука, Полтавської області,
в складі: головуючого судді -
Середа А.В.

при секретарі - Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
реалізації права власності шляхом
виселення,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
реалізації права власності шляхом
виселення.

В позові вказувала, що згідно договору
купівлі-продажу від 11 жовтня 2011 року
позивачу - ОСОБА_1 належить 3-х кімнатна
квартира АДРЕСА_1.

Повірений за довіреністю громадянин
ОСОБА_4 діючи в інтересах довірителя,
своєї матері - ОСОБА_1 5 липня 2011 року
уклав попередній договір з
відповідачем ОСОБА_5, згідно якого до 1
вересня 2013 року ОСОБА_5 мав купити, а
ОСОБА_4 продати вищевказану квартиру за
251 тисячу гривень. При цьому ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_2 грошову суму в
розмірі 5 тисяч гривень у якості
завдатку.

Відповідач ОСОБА_2 у свою чергу, не
ставлячи його до відому, вселив туди
відповідачку ОСОБА_3.

На даний час відповідач ОСОБА_2 не бажає
виконувати умови попереднього
договору від 5 липня 2011 року, про що
свідчить той факт, що квартиру він не
придбав.

Разом з цим віна, представник позивача
і син ОСОБА_6 - ОСОБА_4, не можуть
потрапити до власності, що належить
його сім'ї, і не в змозі виконувати
доручення, що його наділила довіритель.
А саме він не може розпорядитись
майном. А тому вважає, що громадянка
ОСОБА_3 підлягає виселенню з займаного
приміщення квартири.

Відповідач ОСОБА_3 створює фізичні
перешкоди у користуванні майном, які
полягають в тому, що вона користується
ним без його згоди.

У свою чергу безвідповідальними діями
відповідача ОСОБА_2 йому було завдано
моральної шкоди, яка полягає в тому, що
він без його згоди (незаконно) вселив
туди громадянку ОСОБА_3, фактично
розпорядився чужою власністю. Його
мати регулярно нагадує йому про цей
вчинок, у зв'язку з цим він постійно має
поганий настрій та знаходиться у
пригніченому стані, довіритель
вимагає, щоб він виправив ситуацію і
виселив звідти сторонніх осіб, які при
тому користуються усіма меблями,
речами, що знаходяться в квартирі. У
зв'язку наведеним вище він постійно
переживає потужні негативні емоції.
Відповідач ОСОБА_3 ні яким чином не
реагує, квартиру не звільняє. Вважає, що
діями відповідача, ОСОБА_2 завдано
моральну шкоду, і сума в розмірі 10 тисяч
гривень у якійсь частині може
компенсувати його моральні страждання.

Посилаючись на обставини і підстави
викладені в позовній заяві представник
позивача просив суд ухвалити рішення,
яким усунути перешкоди у реалізації
права власності ОСОБА_1 шляхом
виселення громадянки ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_2 у користь
ОСОБА_4 10 тисяч гривень в рахунок
компенсації за завдану моральну шкоду.
З відповідачів на користь позивача
стягнути судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_4 в судове засідання не прибув,
про день, час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином, направив
в судове засідання свого представника
ОСОБА_7

Представник представника позивача
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги частково визнав,
зокрема в частині усунення перешкод у
реалізації права власності. Щодо
стягнення моральної шкоди вважає, що ця
обставина не доведена.

Відповідач ОСОБА_3 повторно у судове
засідання не прибула, про дату розгляду
справи повідомлялася належним чином -
засобами рекомендованого почтового
зв'язку, про причини неявки суд не
повідомляла.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового засідання, давши аналіз і
оцінку наданим доказам, знаходить, що є
всі підстави та докази для розгляду
справи по суті, а позов підлягає
задоволенню зі слідуючих підстав.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутні члени сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання» зняття фізичної
особи з реєстрації за місцем
проживання здійснюється на підставі
рішення суду про позбавлення права
власності на житлове приміщення,
свідоцтва про смерть.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, лише
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном.

Стаття 47 Конституції України, згідно
якої ніхто не може бути примусово
позбавлений житла.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням.

Стаття 71 ЖК України гласить «Жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у випадках
поміщення дитини (дітей) на виховання в
дитячий заклад, до родичів, опікуна чи
піклувальника - протягом усього часу їх
перебування в цьому закладі».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції
України держава гарантує забезпечення
прав і свобод людини.

Судом достовірно встановлено, що
згідно договору купівлі-продажу від 11
жовтня 2011 року позивачу - ОСОБА_1
належить 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_1.

Повірений за довіреністю громадянин
ОСОБА_4 діючи в інтересах довірителя,
своєї матері - ОСОБА_1 5 липня 2011 року
уклав попередній договір з
відповідачем ОСОБА_5, згідно якого до 1
вересня 2013 року ОСОБА_5 мав купити, а
ОСОБА_4 продати вищевказану квартиру за
251 тисячу гривень. При цьому ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_2 грошову суму в
розмірі 5 тисяч гривень у якості
завдатку.

Відповідач ОСОБА_2 у свою чергу, не
ставлячи його до відому, вселив туди
відповідачку ОСОБА_3.

На даний час відповідач ОСОБА_2 не бажає
виконувати умови попереднього
договору від 5 липня 2011 року, про що
свідчить той факт, що квартиру він не
придбав.

Разом з цим віна, представник позивача
і син ОСОБА_6 - ОСОБА_4, не можуть
потрапити до власності, що належить
його сім'ї, і не в змозі виконувати
доручення, що його наділила довіритель.
А саме він не може розпорядитись
майном. А тому вважає, що громадянка
ОСОБА_3 підлягає виселенню з займаного
приміщення квартири.

Відповідач ОСОБА_3 створює фізичні
перешкоди у користуванні майном, які
полягають в тому, що вона користується
ним без його згоди.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено,
що особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її права. Відповідно до ст. 1167
ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній особі діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Постановою Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» встановлено, що під
моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Тому в частині відшкодування моральної
шкоди в розмірі 10000 грн., суд приходить
до переконливого висновку, що в цій
частині позовних вимог необхідно
відмовити, так як суду було надано
переконливі докази про те, що
незаконними діями відповідача
позивачу було спричинено шкоду у
вигляді фізичних та моральних
страждань, що призвело до передчасного
погіршення стану здоров'я позивача та
істотність вимушених змін у життєвих
стосунках позивача.

З врахуванням вищевикладеного суд
приходить до висновку, що є всі
підстави для часткового задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 14, 57-59,61,
208,209,212-215,218, 223, 224-233ЦПК України, ст.ст. 25,
405 ЦК України, Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про усунення перешкод у реалізації
права власності шляхом виселення -
задовольнити частково.

Усунути перешкоди у реалізації права
власності ОСОБА_1 шляхом виселення
громадянки ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати пов"язані із сплатою судового
збору у сумі 114 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати пов"язані із сплатою судового
збору у сумі 114 грн. 70 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного Суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення суду було постановлено
без участі особи, яка його оскаржує
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 223 ЦПК України.

Суддя: