У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до приватного акціонерного товариства
«АІСЕ Україна» про захист прав
споживача фінансових послуг, визнання
угоди частково недійсною, визнання
зобов'язання виконаним та припиненим,
визнання неправомірними дій з
нарахування заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 18 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1. звернувся до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що 25 травня 2009 року між ним та
відповідачем була укладена угода,
предметом якої є надання йому послуг
системи «Автоплан», спрямованих на
придбання автомобіля. Додатком № 3 від
29 листопада 2010 року до основної угоди
встановлено, що на момент його
укладання загальна сума зобов'язань
позивача складає 87 355,53 грн. На момент
підписання цього додатку позивач
сплатив відповідачу 35 991,39 грн, решту
заборгованості заборгованість має
бути погашено згідно з графіком
внесків учасника системи «Автоплан», у
подальшому сума заборгованості може
бути змінена у разі зміни ціни
автомобіля.

На виконання зазначеної угоди позивач
отримав автомобіль марки ЗАЗ д.н.з.
НОМЕР_1, 05 липня 2011 року між ним та
відповідачем був укладений договір
застави зазначеного автомобіля з метою
забезпечення вимог відповідача щодо
виконання позивачем зобов'язань за
угодою від 25 травня 2009 року. Згідно з
договором застави вартість автомобіля
складає 71 680 грн. Пунктом 1.6 цього
договору встановлено, що забезпечене
зобов'язання вважається виконаним за
умови своєчасної сплати всіх
щомісячних внесків у загальному
розмірі 87 355,53 грн.

Відповідно до умов укладеної основної
угоди від 25 травня 2009 року. ОСОБА_1.
належним чином виконав умови укладеної
основної угоди і в період з 11 грудня 2010
року по 12 серпня 2013 року сплатив 54 359,51
грн. Станом на момент останнього
платежу до системи «Автоплан» 12 серпня
2013 року позивач сплатив відповідачу 90
350 грн, тобто більшу суму, ніж
встановлено додатком № 3 до угоди та
договором застави автомобіля суму, що
свідчить про повне виконання ним
зобов'язань перед відповідачем.

Позивач вважає, що ст. 5 угоди № 218432 від
25 травня 2009 року, ст.ст. 4, 5 додатку № 2 до
угоди № 218432 від 25 травня 2009 року,
укладеної між ним та відповідачем є
недійсними на підставах, визначених
ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 18, 19 Закону
України «Про захист прав споживачів», з
огляду на що просив суд визнати вказані
угоди недійсними в частині можливості
зміни заборгованості чи розміру інших
платежів у разі зміни ціни автомобіля,
визнати виконаною та припиненою угоду
№ 218432 від 25 травня 2009 року із
наступними додатками до неї, визнати
виконаним та припиненим договір
застави автомобіля марки ЗАЗ д.н.з.
НОМЕР_1 від 05 липня 2011 року, визнати
неправомірними дії відповідача з
нарахування заборгованості за угодою
№ 218432 від 25 травня 2009 року.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 лютого
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
ухваленням нового рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень суду першої
та апеляційної інстанцій відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач не довів
обставини, на які посилається, як на
обґрунтування своїх вимог. Крім того,
позивачем пропущено строк позовної
давності, в той час як відповідачем
подана письмова заява про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності по вимогам про визнання ст. 5
угоди № 218432 від 25 травня 2009 року, ст.ст.
4, 5 додатку № 2 до цієї угоди недійсними.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. КадєтоваГ.І. Мостова
М.І. Наумчук