Провадження № 2/522/1590/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року Приморський районний суд м.
Одеси в складі:

Головуючого - судді Нікітіної С.Й.,

При секретарі - Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання попереднього договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просить розірвати укладений
30.04.2013 року між ОСОБА_1 (Продавець) та
ОСОБА_3 (Покупець) Попередній договір
(договір завдатку за продаване
домоволодіння).

У обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 30.04.2013 року між ним
та відповідачем був укладений
Попередній договір (договір завдатку
за продаване домоволодіння).

Згідно п 1.1 Договору, Предметом
Договору є взаємини Сторін щодо
укладення та подальшої державної
реєстрації Договору купівлі-продажу
домоволодіння (далі «Угода» або
«Основний Договір»), розташованого за
адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п 2.1 Договору, Вартість
Домоволодіння за домовленістю сторін
становить 18 400 000 (вісімнадцять
мільйонів чотириста тисяч) гривень.

Відповідно до п 5.2 Договору, При
підписанні цього договору Покупець
передав, а Продавець взяв завдаток у
сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень.
Завдаток виплачується в рахунок
вартості Домоволодіння, зазначеної в п
2 1 цього Договору. Факт отримання
позивачем завдатку у розмірі 240 000 грн.
підтверджується його припискою,
зробленою на останньому аркуші
Договору та його особистим підписом.

Відповідно до п 5.3 Договору, Покупець
забезпечує передачу додаткової суми
завдатку у розмірі 160 000 (сто шістдесят
тисяч) гривень до 13 травня 2013 (включно)
проти передачі Продавцем Покупцеві
(його представнику) ключів від
Домоволодіння (за передавальним актом)
а також книжок комунальних та ін.
платежів. Даний додатковий завдаток
виплачується в рахунок вартості
Домоволодіння, зазначеної в п. 2.1 цього
Договору.

Однак, у порушення умов Договору,
відповідач у зазначений п 5.3 Договору
строк не передав позивачу додаткову
суму завдатку у розмірі 160 000 (сто
шістдесят тисяч) грн. Станом на час
подачі позову до суду дана сума грошей
позивачем і досі не отримана, оскільки
відповідач не бажає її сплачувати.

Відповідно до п 5.4 Договору, Покупець
забезпечує передачу додаткової суми
завдатку у розмірі 1 440 000 (один мільйон
чотириста сорок тисяч) гривень в термін
до 15.06.2013 р. Даний додатковий завдаток
виплачується в рахунок вартості
Домоволодіння, зазначеного в п 2.1. цього
Договору. Сторони домовилися оформити
передачу такої суми завдатку
нотаріально в момент її передачі.

Однак, у порушення умов Договору,
відповідач у зазначений п 5.4 Договору
строк не передав позивачу додаткову
суму завдатку у розмірі 1 440 000 (один
мільйон чотириста сорок тисяч) грн.
Станом на час подачі позову до суду
дана сума грошей позивачем і досі не
отримана, оскільки відповідач не бажає
її сплачувати. Нотаріальне оформлення
передачі цієї суми відсутнє.

Відповідно до п 6.2 Договору, У разі
виникнення неможливості нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
Домоволодіння у встановлений цим
Договором строк з вини Покупця сума
завдатку, передана за цим Договором,
залишається у Продавця.

Посилаючись на ч. 2 ст. 651 ЦК України
позивач зазначає, що у нього, як сторони
попереднього Договору, є всі підстави
для звернення до суду з позовом про
розірвання цього попереднього
Договору, оскільки інша сторона
допустила істотні порушення умов
Договору, що полягає у тому, що
відповідач в порушення п.п. 5.3, 5.4
Договору не сплатив суми додаткових
завдатків в обумовлені нами строки,
внаслідок чого позивач значною мірою
позбавлений можливості користуватися
належними йому за Договором коштами, на
отримання яких він розраховував при
укладенні Договору.

Позивач зазначає, що як би він знав, що
відповідач так не добросовісно буде
виконувати умови Договору, то він би
ніколи не погодився укласти Договір
саме з ним, а уклав би його з іншою
особою.

Представник позивача по довіреності
ОСОБА_2, в судове засідання е з'явився,
надав заяву, якою позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити та
закінчити розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, викликаний, про поважність
причин не явки суду не повідомлено.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
30.04.2013 року між ОСОБА_1 (Продавець) та
ОСОБА_3 (Покупець) був укладений
Попередній договір (договір завдатку
за продаване домоволодіння).

Відповідно до п 1.1 Договору, Предметом
Договору є взаємини Сторін щодо
укладення та подальшої державної
реєстрації Договору купівлі-продажу
домоволодіння (далі «Угода» або
«Основний Договір»), розташованого за
адресою АДРЕСА_1, яке складається з
житлового будинку загальною площею 585,5
кв. метрів, житловою площею 251,0 кв.м. і
гаража з терасою і з перебуваючою і
прилеглою до домоволодіння земельною
ділянкою загальною площею 8,9 га.

Відповідно до п 2.1 Договору, Вартість
Домоволодіння за домовленістю сторін
становить 18 400 000 (вісімнадцять
мільйонів чотириста тисяч) гривень.

Відповідно до п 5.2 Договору, При
підписанні цього договору Покупець
передав, а Продавець взяв завдаток у
сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень.
Завдаток виплачується в рахунок
вартості Домоволодіння, зазначеної в п
2 1 цього Договору.

Факт отримання позивачем завдатку у
розмірі 240 000 грн. підтверджується його
припискою, зробленою на останньому
аркуші Договору та його особистим
підписом.

Відповідно до п 5.3 Договору, Покупець
забезпечує передачу додаткової суми
завдатку у розмірі 160 000 (сто шістдесят
тисяч) гривень до 13 травня 2013 (включно)
проти передачі Продавцем Покупцеві
(його представнику) ключів від
Домоволодіння (за передавальним актом)
а також книжок комунальних та ін.
платежів. Даний додатковий завдаток
виплачується в рахунок вартості
Домоволодіння, зазначеної в п. 2.1 цього
Договору.

Однак, у порушення умов Договору,
відповідач у зазначений п 5.3 Договору
строк не передав позивачу додаткову
суму завдатку у розмірі 160 000 (сто
шістдесят тисяч) грн.

Відповідно до п 5.4 Договору, Покупець
забезпечує передачу додаткової суми
завдатку у розмірі 1 440 000 (один мільйон
чотириста сорок тисяч) гривень в термін
до 15.06.2013 р. Даний додатковий завдаток
виплачується в рахунок вартості
Домоволодіння, зазначеного в п 2.1. цього
Договору. Сторони домовилися оформити
передачу такої суми завдатку
нотаріально в момент її передачі.

Однак, у порушення умов Договору,
відповідач у зазначений п 5.4 Договору
строк не передав позивачу додаткову
суму завдатку у розмірі 1 440 000 (один
мільйон чотириста сорок тисяч) грн.

Відповідно до п 6.2 Договору, У разі
виникнення неможливості нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
Домоволодіння у встановлений цим
Договором строк з вини Покупця сума
завдатку, передана за цим Договором,
залишається у Продавця.

Згідно ст. 635 ЦК України, попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 651 ЦК
України, просить суд розірвати договір
укладений між ним та відповідачем
30.04.2013 року, оскільки інша сторона
допустила істотні порушення умов
Договору.

Суд не може погодитись з доводами
позивача та вважає, що ч. 2 ст. 651 ЦК
України не може бути застосована до
правовідносин, що виникли між
сторонами, з наступних підстав.

Згідно ст. 657 ЦК України, Договір
купівлі-продажу … житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню …

Згідно ч. 1 абз. 4 ст. 635 ЦК України,
Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору …

Таким чином, оскільки для договору
купівлі-продажу житлового будинку
встановлена обов'язкова нотаріальна
форма (657 ЦК України), то укладений між
сторонами по справі попередній договір
теж мав би бути обов'язково укладений у
нотаріальній формі, як це передбачено
ч. 1 абз. 4 ст. 635 ЦК України. Однак,
оскаржуваний попередній договір не
відповідає цим вимогам закону.

Згідно ст. 220 ЦК України, У разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що в силу положень ст. 220 ЦК
України, укладений 30.04.2013 року між
ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець)
Попередній договір (договір завдатку
за продаване домоволодіння) є
нікчемним, оскільки сторони
недодержали його обов'язкову
нотаріальну форму, як це передбачено ч.
1 абз. 4 ст. 635 ЦК України, ст. 657 ЦК
України.

Згідно ст. 215 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Таким чином, оскільки Попередній
договір від 30.04.2013 року є нікчемним і не
створює юридичних наслідків, то і його
умови є теж нікчемними та не створюють
юридичних наслідків.

Згідно ст. 651 ЦК України, на яку
посилається позивач у своєму позові,
підставою розірвання договору є
порушення стороною умов договору.

Однак, позивач не може посилатись на
порушення умов нікчемного договору як
на підставу розірвання цього договору,
оскільки ці умови не створюють
юридичних наслідків і тому їх
порушення не може створювати юридичні
наслідки у вигляді розірвання цього
договору.

Згідно ст. 651 ЦК України, за рішенням
суду може бути розірвано виключно
дійсний договір, а не нікчемний
договір.

Дані висновки повністю узгоджуються з
роз'ясненнями даними в п.5 абз.3
Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року N 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», відповідно до
яких: … Наслідком визнання правочину
(договору) недійсним, а нікчемність є
одним із видів недійсності правочину
(ч. 2 ст. 215 ЦК України)] не може бути його
розірвання, оскільки це взаємовиключні
вимоги.

З письмових пояснень позивача, наданих
ним до суду, вбачається, що як на
підставу задоволення позову та
розірвання договору він посилається
саме не нікчемність цього договору,
однак, як зазначено вище, наслідком
визнання правочину (договору)
недійсним не може бути його розірвання.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про розірвання попереднього договору -
є необґрунтованим, недоведеним і не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 215, 216, 220, 635, 651, 657ЦК
України, ст.ст. 1, 10, 15, 60, 213- 215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про розірвання попереднього договору
від 30.05.2013 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня його проголошення чи
отримання особою, яка не була присутня
при проголошенні, апеляційної скарги
до Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.
Одеси.

Суддя: