Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-583/11
Провадження №: 2/332/116/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 лютого 2014 р. Заводський районний суд
м. Запоріжжя у складі:

головуючого -
судді Мєркулової Л.О.,

при секретарі -
ХудайбердієвійН.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ «Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на майно в рахунок погашення
заборгованості за кредитом, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до з позовом до
відповідачів про звернення стягнення
на майно в рахунок погашення
заборгованості за кредитом.

У своєму позові та у судовому засіданні
представник позивача пояснив, що
публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль" є
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відповідно до п. 1.3. Статуту,
що зареєстрований 06.06.2012 року.

Відповідно до Кредитного договору
№014/17-16/6992-11 від 11 червня 2007 р. та
Додаткової угоди № 1 до нього від « 21»
квітня 2009 року Відкритим акціонерним
товариством "Райффайзен Банк Аваль"
було надано ОСОБА_2 кредит у вигляді не
відновлюваної кредитної лінії у сумі 12
240,00 доларів США строком до 10 червня 2017
року з сплатою 13,5 % річних, а
позичальник зобов'язався належним
чином використати та повернути Банку
суму отриманого кредиту, а також
сплатити проценти за користування
кредитом, комісії згідно умов договору
та тарифів кредитора, та виконати всі
інші зобов'язання в порядку та строки,
визначенні договором.

Крім того, між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 21 квітня 2009 року була
укладена Додаткова угода № 1 до
Кредитного договору, відповідно до
якої, графік

погашення кредиту та сплати інших
платежів викладений в новій редакції в
Додатку №1,2, який є невід'ємною
частиною Додаткової угоди.

Відповідно до Додаткової угоди № 1
відповідач ОСОБА_2 зобов'язався
щомісячно до 15-го числа кожного місця
повертати кредитні кошти згідно
графіку погашення та здійснити
остаточне погашення кредиту не пізніше
15.04.2010 р.

Позивач вважає, що з укладенням
Додаткової угоди у нього, як
позичальника, виник обов'язок
повернути кредит та відсотки за
кредитним договором у строки та
розмірах чітко встановлених новою
редакцією графіка погашення, у разі
прострочення якого кредитор має право
дострокового стягнути заборгованість
за кредитом, відсотками та пеню.

Однак, відповідачем ОСОБА_2 не
виконуються вищезазначені умови, а
саме не здійснюється щомісячна сплата
кредиту, в зв'язку з чим станом на 31.12.2013
р. заборгованість по кредиту становить
9 168,60 дол. США (73 284,62 грн.), з яких
прострочена сума боргу складає 3 054,06
дол. США ( 24 411,10 грн.), а також ним не
виконуються умови щодо сплати
відсотків та станом на 31.12.2013 р.
заборгованість по сплаті відсотків
становить 3 360,57 дол. США (26 861,04 грн.).

Відповідно до п. 10.1. Кредитного
договору у випадку порушення ОСОБА_2
графіку погашення кредиту та
відсотків, встановлених договором,
позивач нараховує ОСОБА_2 пеню в
розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення.

Таким чином, станом на 31.12.2013 р. пеня за
невчасну сплату кредиту та погашення
відсотків, становить 125 409,85 гривень.

В забезпечення виконання
відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань
за кредитним договором між
кредитором та ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено Іпотечний договір від
11.06.2007року, згідно якого виконання
зобов'язань за кредитним договором
забезпечено нерухомим майном, а саме:
квартира, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. кв. 1. яка належить на праві
приватної спільної часткової
власності: ОСОБА_4 1/2 частка, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло № 72. виданим
Заводською районною адміністрацією
Запорізької міської ради 23.01.2007р.,
ОСОБА_3 -1/2 частка, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло № 72. виданим Заводською районною
адміністрацією Запорізької міської
ради 23.01.2007р..

На підставі п. 6.2. вищевказаного
договору позивач, як іпотекодержатель
набуває права звернути стягнення на
предмет іпотеки незалежно від настання
строку виконання основного
зобов'язання, якщо у момент настання
строку виконання зобов'язань за
Кредитним договором вони не будуть
виконані.

Параграфом 6 Договору іпотеки
передбачено порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки.

У п. 6.1. зазначено, що у разі порушення
основного зобов'язання, умов
кредитного договору або умов цього
договору Іпотекодержатель (позивач)
надсилає Іпотекодавцям письмову
вимогу про виконання порушеного
зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Таким чином, позивач вважає, що з
укладенням кредитного договору,
іпотечного договору, кредитор отримав
законне право у разі невиконання або
неналежного виконання позичальником
ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним
договором, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
звернути стягнення на заставлене за
іпотечним договором майно, а також
стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу
за кредитним договором, нарахованих
відсотків за користування кредитом та
пеню.

У своєму позові позивач просить в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 11.06.2007 року
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач позов
підтримав і просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов визнала частково: проти
заборгованості не заперечує, а проти
звернення стягнення на квартиру
заперечує і суду пояснила, що
заборгованість утворилась у зв'язку з
тим, що чоловік тяжко хворіє. Вона
згодна погашати заборгованість, але
банк хоче звернути стягнення на
квартиру.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилися, хоча були
повідомлені у встановленому законом
порядку, але не з'явилися з поважної
причини хвороби. Відповідач ОСОБА_3
просить розглядати справу без участі
її чоловіка та сина.

Дослідивши докази по справі, вислухав
пояснення сторін, суд приходе до
висновку, що позов ПАТ «Райффазен Банк
Аваль» підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
укладеного кредитного договору №
014/17-16/6992-11 від 11.06.2007 року ОСОБА_2
отримав кредит у вигляді не
відновлюваної кредитної лінії у сумі 12
240,00 доларів США строком до 10 червня 2017
року з сплатою 13,5 % річних, а
позичальник зобов'язався належним
чином використати та повернути Банку
суму отриманого кредиту, а також
сплатити проценти за користування
кредитом, комісії згідно умов договору
та тарифів кредитора, та виконати всі
інші зобов'язання в порядку та строки,
визначенні договором.

Із додаткової угоди від 21.04.2009 року до
кредитного договору встановлено, що
відповідачу ОСОБА_2 був встановлений
новий графік погашення заборгованості.

Із договору іпотеки від 11.06.2007 року
встановлено, що виконання ОСОБА_2 умов
кредитного договору забезпечено
нерухомим майном, а саме квартирою
АДРЕСА_1.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається, що позивач повідомляв
відповідачів про наявність
заборгованості, але відповідачами не
було виконано умови ні кредитного
договору, ні додаткової угоди.

Судом встановлено, що позивач має
законне право у разі невиконання
відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за кредитним договором, в рахунок
погашення заборгованості, звернути
стягнення на заставлене за іпотечним
договором майно, а також стягнути з
відповідача ОСОБА_2 суму основного
боргу.

Як пояснили сторони в судовому
засіданні, останній платіж відповідачі
здійснили у 2011 році і з того часу жодних
платежів не поступало.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
згідно з вимогами договору.

Невиконання Відповідачами умов
кредитного договору та договору поруки
щодо повернення кредитних коштів у
встановлений кредитним договором
термін, надає право Позивачу вимагати
від них вчинення цих дій у судовому
порядку.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На підставі п. 1 статті 612 Цивільного
кодексу України, Боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ст.624 Цивільного кодексу
України, якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню у повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний виплачувати відсотки від
суми займу щомісячно до дня повернення
позики, при відсутності іншої
домовленості.

Крім того, частиною 2 статті 1050 ЦК
встановлено, що коли договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати відсотків, належних йому.

Також відповідно до ст. 611, 615 ЦК України
у випадку порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором. Згідно п.п. 5,5 6.5. Кредитного
договору Відповідач-1 зобов'язався
достроково здійснити повернення
кредиту, відсотків та інших платежів у
випадку невиконання умов кредитного
договору, тобто зазначений пункт
договору містить норму про
відповідальність Відповідача-1 у
вигляді дострокового повернення
кредит), в тому числі й при порушені
зобов'язань по щомісячній сплаті
кредиту та відсотків.

Згідно ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватись
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням та завдатком.

Згідно ст. 572 ЦК України встановлено, що
в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторам цього боржника, якщо
інше не встановлено законом.

На підставі ст. 589 ЦК України у разі
невиконання обов'язків забезпечених
заставою. заставодержатель отримує
право звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека
є видом застави.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
невиконання або неналежною виконання
боржником основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Також, п. 3.1.4. Договору Іпотеки
передбачено, що у випадку невиконання
Іпотекодавцями зобов'язань за цим або
Боржником (Відповідачем-1) за Кредитним
договором, у тому числі, якщо кінцевий
термін повернення кредиту ще не настав,
банк має право звернути стягнення на
предмет Іпотеки, реалізувати його та за
рахунок вирученої від реалізації суми
переважно перед іншими кредиторами
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до умов ст. 38 Закону України
"Про іпотеку» ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. У разі невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед іншими особами
згідно з пріоритетом та розміром їх
зареєстрованих прав чи вимог та перед
іпотекодавцем в останню чергу за
відшкодування різниці між ціною
продажу предмета іпотеки та звичайною
ціною на нього.

Відповідно до ч.4 ст. 591 ЦК України, якщо
сума реалізації предмету застави не
покриває вимоги заставодержателя. він
має право отримати суму, якої не
вистачає, з іншого майна боржника в
установленій черговості, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На підставі п.6.6. Договір іпотеки, у
відповідності до ст. 36 Закону України
«Про іпотеку», є договором про
задоволення вимог Іпотекодержателя
(позивача). Право вибору способу
задоволення вимог, встановлених
умовами укладеного договору іпотеки,
належить Іпотекодержателю.

Відповідно до ч. З ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
Іпотекодержателя.

Таким чином, суд вважає, що позов ПАТ
«Райффазен Банк Аваль» обґрунтований,
знайшов своє підтвердження і тому
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.526, 9543, 546, 553,554, 610, 611,612,624,1048,1050 ЦК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов ПАТ «Райффазен Банк Аваль» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на майно в рахунок погашення
заборгованості за кредитом -
задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 014/17-16/6992-11 від
11.06.2007 року та додаткової угоди від
21.04.2009 року в сумі 255 555,51 грн. звернути
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить на праві
приватної часткової власності ОСОБА_4
та ОСОБА_3 по ? частини кожний на
підставі свідоцтва про право власності
на житло № 72, виданого Заводською
районною адміністрацією Запорізької
міської ради 23.01.2007 року, шляхом продажу
предмету іпотеки на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження за ціною, визначеною
незалежним експертом в ході проведення
виконавчих дій та задовольнити за
рахунок предмету іпотеки майнові
вимоги ПАТ «Райффазен Банк Аваль».

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Райффазен Банк Аваль»
судовий збір з кожного по 445,79 грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі протягом 10 днів
апеляційної скарги. Рішення набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не
було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу, але рішення не
скасовано, рішення набирає чинності
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Л.О.Мєркулова