Справа № 751/4272/13-ц Провадження №
22-ц/795/523/2014 Головуючий у I інстанції
-Мороз К. В. Доповідач - Горобець Т.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів Бечка Є.М.,
Хромець Н.С.,

при секретарі - Рудик
І.І.

за участі представника
банку Пригари А.В., представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
„Комерційний банк „Надра" на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 27 грудня 2013 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства „Комерційний банк „Надра"
до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И
В :

07 травня 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк « Надра» (
далі - банк «Надра», звернулось з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
стягнення з них у солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
32 410,94 доларів США , що у гривневому
еквіваленті становить 259 060,64 грн , з
яких:

заборгованість по тілу кредиту 27 496,89
доларів США, або 219782,64 грн;

нарахованих відсотків 1327,11 доларів США,
або 10607,59 грн;

пеня за прострочення сплати кредиту
90,36 доларів США,або 722,25 грн;

пеня за прострочення сплати відсотків
108,30 доларів США, або 865,64 грн;

штраф за порушення договору 3388,28
доларів США, або 27082,52 грн.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 27 грудня 2013 року
позов задоволено частково - стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк « Надра» штраф за
порушеннякредитного договору у сумі
3388,28 доларів США, що у гривневому
еквіваленті становить 27082 грн 52 коп та
вирішене питання відшкодування
судових витрат за правилами ст.88 ЦПК
України.

У задоволенні решти вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено у зв»язку з їх не
доведеністю належними та допустимими
доказами.

В апеляційній скарзі банк « Надра»
просить рішення суду першої інстанції
в частині відмови у задоволенні позову
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті заявлених вимог. Більш конкретних
вимог щодо суті рішення апеляційного
суду, апелянтом не заявляється.

Апелянт вважає, що суд ухвалив рішення
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, вважає,
що банком було надано суду достатньо
доказів на підтвердження заявлених
вимог - посилається на зміст кредитного
договору та розрахунок заборгованості,
доданий до позовної заяви.

Крім того, на думку апелянта,
неможливість експерта надати висновки
щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
та її розміру, не є підставою для
відмови у позові, оскільки розмір
заборгованості підтверджений
розрахунком банку. Апелянт також
зазначає, що знищення оригіналів
окремих касових документів відбулось
відповідно до порядку формування та
зберігання кредитних справ
позичальників, який регламентовано «
Положенням про порядок формування та
використання банками України резервів
для відшкодування можливих втрат за
активними банківськими операціями»,
яке затверджене постановою Правління
НБУ № 23 від 25.01.2012 року, а це положення
не містить вимог про обов»язкове
зберігання в кредитній справі
позичальника оригіналів платіжних
документів щодо видачі та сплати
кредиту.

Також, апелянт зазначає, що знищення
оригіналів документів відбулось з
врахуванням строків їх зберігання,
встановлених відповідно до ч.7 ст.9
Закону України « Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та ч.1 ст.65 Закону України « Про
банки і банківську діяльність».

Отже, висновки суду про ухилення
позивача від надання експерту
необхідних оригіналів документів та
посилання на ст. 146 ЦПК України апелянт
вважає безпідставними.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу не надходило.

У судовому засіданні представник банку
« Надра» апеляційну скаргу підтримав,
просив задовольнити, будь яких
клопотань щодо вченням судом
додаткових процесуальних дій, а саме,
витребування чи залучення та
дослідження додаткових доказів,
призначення додаткової чи повторної
експертизи суду не заявив.

Представник відповідача ОСОБА_2
апеляційну скаргу просив відхилити,
рішення суду першої інстанції вважає
законним і обґрунтованим. Клопотань
щодо вчинення судом апеляційної
інстанції процесуальних дій для
повного , всебічного та об»єктивного
з»ясування обставин справи, суду також
не заявив.

Судовий експерт Бугаєнко О.Д.,
запрошена для надання усних пояснень
по експертизі на підставі ухвали суду
відповідно до ч.2 ст. 147 ЦПК України,
пояснила, що неможливість надання
висновків по питаннях, поставлених
судом в ухвалі про призначення
судово-економічної експертизи
пов»язане не лише у зв»язку з не
наданням банком оригіналів окремих
касових документів, але і з тим, що не
було надано на запит експерта ряд
документів, без яких проведення
якісної та правомірної експертизи є
неможливим, зокрема, це :

Положення про облікову політику та
внутрішні процедури банку « Надра» у
відповідний період у частині, що
стосується видачі, погашення
кредиту,нарахування пені стосовно
конкретного кредитного договору, яка
проводиться відповідно до
законодавства України, у тому числі
нормативно-правових актів
Національного банку України та
міжнародних стандартів;

Експерт наголосила, що відповідно до
ст.9 Закону України « Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», а також Положення
про організацію бухгалтерського
обліку та звітності в банках України,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є лише первинні
документи, що фіксують факти
здійснення бухгалтерських операцій.
Порядок формування та зберігання
первинних документів, облікових
регістрів і звітів банки визначають
самостійно, проте зобов»язані
забезпечити їх сувору схоронність. Для
визначення строку зберігання
первинних документів, облікових
регістрів і звітів банки повинні
користуватись нормативно-правовими
актами Національного банку України,
які визначають строки зберігання
кожної категорії банківських
документів.

Крім того, експерт пояснила, що окремі
пункти кредитного договору від 28.11.2007
року банком не дотримані, зокрема, п. 3.1
Договору, яким передбачено, що видача
кредиту готівкою відбувається
позичальнику лише на підставі його
належним чином оформленої письмової
заяви, проте, сума 582,75 доларів США , як
комісія за розрахунки була
перерахована банку з рахунку ОСОБА_2,
без зави ОСОБА_2 Також, експерт
пояснила, що не відповідає умовам п.3.3.1
кредитного договору щомісячна сума
платежу по поверненню кредиту,
оскільки з червня 2008 року ця сума
Додатковою угодою була визначена у
розмірі 480,00 доларів США щомісячно,
проте, у сумі до погашення згідно
графіку, наданому банком, зазначені
щомісячні суми менші, від суми 480.00
доларів США, що в кінцевому результаті
впливає на загальну суму платежів.
Одночасно експерт зазначила, що
розрахунки здійснені банком виходячи
із 12,49% річних, у той час , як згідно з п.п.
1.3.1 кредитного договору відсотки мають
розраховуватись за користування
кредитом з відсоткової ставки у
розмірі 1,041% за місяць, тобто, експерту
необхідно визначитись, з яких вихідних
даних рахувати - відповідно до
договору, чи фактично порахованих
банком сум. Також, пункт 1.5 кредитного
договору взагалі застосувати
неможливо, оскільки у ньому йдеться
про порядок нарахування1,75% комісії ,
нарахованої від суми виданих коштів,
зазначених у у п. п. 1.2 цього договору,
але цей пункт не містить будь яких
цифрових значень.

Саме всі, наведені у висновку та
підтримані експертом у судовому
засіданні апеляційного суду обставини
та факти , пояснила експерт,призвели до
неможливості надання обґрунтованого
експертного висновку.

Експерт пояснила, що за правилами п.п.
2.3 Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, експерту
заборонено самостійно збирати
матеріали, що підлягають дослідженню, а
також самостійно вибирати вихідні дані
для проведення експертизи. При цьому
пояснила,що за ініціативою сторін та на
підставі відповідної ухвали суду
математично та арифметично
розрахувати розмір заборгованості по
копіях касових документів та по тих
цифрах, які є сумнівними, так, як вони не
завжди співпадають з умовами договору,
експерт має можливість і виконає таку
ухвалу суду.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та перевіривши законність рішення суду
першої інстанції відповідно до
приписів ст. 303 ЦПК України, апеляційний
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову про
стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4
заборгованості за кредитним договором
№36-05/06/11/11/304/2007/107 від 28.11.2007 року у
частині вимог щодо заборгованості по
тілу кредиту 27 496,89 доларів США, або
219782,64 грн;нарахованих відсотків 1327,11
доларів США, або 10607,59 грн;пені за
прострочення сплати кредиту 90,36
доларів США,або 722,25 грн;пені за
прострочення сплати відсотків 108,30
доларів США, або 865,64 грн суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
усупереч положенням ст.10,11,60 ЦПК
України не надані належні та допустимі
докази в обгрунтування суми
заборгованості в наведеній вище
частині вимог.

Призначена судом за клопотанням
відповідача експертиза не надала
відповіді на поставлені питання,
оскільки позивачем не надано експерту
достатніх доказів, які підлягали
врахуванню при проведенні розрахунків
експертом.

З таким висновком суду першої
інстанції повністю погоджується
колегія суддів апеляційного суду,
виходячи з такого.

Відповідно до приписів ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, особи які беруть участь у
справі мають рівні права щодо подання
доказів, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Також, суд сприяє
всебічному і повному з»ясуванню
обставин справи: роз»яснює особам, які
беруть участь у справі їх права та
обов»язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їх прав.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених вимог та на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Заперечуючи проти розміру
заборгованості, яку позивач просив
стягнути з відповідачів, відповідачем
ОСОБА_2 було заявлене клопотання про
призначення та проведення
судово-економічної експертизи,
оскільки для з»ясування правильності
проведеного позивачем розрахунку
заборгованості за кредитним договором
необхідні спеціальні знання.
Клопотання судом було задоволене( т.1
а.с.84). Проте,клопотання експерта про
надання позивачем всіх бухгалтерських
та інших документів,( у т.ч. внутрішніх
нормативно-правових документів банку),
виходячи з яких було проведено
розрахунок заборгованості, виконане
позивачем було не в повному обсязі.
Окремі касові документи надано було не
в оригіналах, окремих документів
надано взагалі не було, про що
зазначено у описовій частині
висновку експерта ( т.2 а.с.199-202) та
визнано позивачем у судовому
засіданні, що у свою чергу, позбавило
можливості надати експертний висновок
на поставлені судом питання.

Апеляційним судом для сприяння
сторонам у повному всебічному та
об»єктивному з»ясуванні обставин
справи було задоволене клопотання
представника відповідача про виклик у
судове засідання експерта для надання
пояснень по експертному висновку.

З пояснень експерта вбачається, що не
тільки відсутність оригіналів окремих
касових документів стало на перешкоді
наданню висновків, але і інші
суперечності у документах, кредитному
договорі, ненадання окремих документів
щодо власної облікової політики банку
« Надра», позбавили можливості
визначитись з методикою розрахунку
заборгованості, обсягом виконання
зобов»язань сторонами та розрахувати
розмір заборгованості відповідно до
умов договору, тобто, надати відповідь
щодо правильності нарахованої суми
заборгованості.

У засіданні апеляційного суду
експертом чітко названо ті документи,
ті суперечності у них, які без судової
ухвали, не може на власний розсуд
експерт використати в якості вихідних
даних при розрахунках та зазначено, що
для проведення розрахунків по копіях
документів, також необхідно відповідне
процесуальне рішення( ухвала)суду.

Проте, незважаючи на пропозицію суду
задати питання експерту, заявити
додаткові клопотання, надати додаткові
докази, сторони таким процесуальним
правом не скористались, відповідних
клопотань не заявили: представник
позивача тому, що вважав зрозумілим,
достатнім та належним доказом наданий
ним власний розрахунок заборгованості,
а представник відповідача - тому, що
вважав, інформації, отриманої з
висновків експерта та її пояснень у
апеляційному суді достатньо для
висновку суду про необґрунтованість та
недоведеність такого розміру
заборгованості, який зазначено у
позові.

Отже, враховуючи, що суд не має
спеціальних економічних знань і
позбавлений можливості перевірити
правильність та обґрунтованість
розрахунку позивача за відсутності
висновку експертизи та невжиття
позивачем дій, спрямованих на
підтвердження своїх вимог, висновки
суду першої інстанції про
недоведеність частини позовних вимог
є вірними, а рішення про відмову у цій
частині позову, законним та
обґрунтованим.

Фактів порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права при розгляді
даної справи апеляційним судом не
встановлено.

Доводи апелянта щодо неправомірності
та безпідставності посилання суду
першої інстанції на ст.146 ЦПК України з
застосуванням наслідків ухилення від
проведення експертизи,так як умисного
ухилення позивача від надання доказів
не було, не заслуговують на увагу,
оскільки такий висновок суду не
вплинув на правильність вирішення
спору. Відсутність факту ухилення від
проведення експертизи у розумінні ст.
146 ЦПК України, не звільняє позивача від
обов»язку доведення іншими належними
та допустимими доказами розміру
заборгованості відповідачів за даним
кредитним договором. Можливість
надання таких доказів у позивача була
як у суді першої інстанції так і на
стадії апеляційного розгляду справи,
проте, такою можливістю банк « Надра»
не скористався. Відповідно до ч.2 ст. 11
ЦПК України кожна особа
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Комерційний
банк „Надра" відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 27 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:Судді: