2//638//1300//2013
Р І Ш Е Н Н Я
12 лютого 2013 року м. Харків Дзержинський районний суд міста Харкова в складі :
головуючого - судді Штих Т.В., секретаря Кондратюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова за позовом дот ОСОБА_2 з проханням стягнення суми.
В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідач в судовому засідання надав заперечення проти позову та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі є власниками нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 , які знаходяться одне над іншим.
Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Суду надано копії непосвідчених документів, оригінали яких не були надані в судовому засіданні, щодо яких відповідно до договору купівлі- продажу нежитлових приміщень від 22 серпня 2007 року ОСОБА_1 став власником нежитлової будівлі літ « а» за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до повідомлення від 10 серпня 2012 року ОСОБА_1 ставив до відома ОСОБА_2 про необхідність встановлення причин затоплення його приміщень в зв`язку з потраплянням води через приміщення, які належать відповідачеві.
Суд критично ставиться до вказаного повідомлення так як воно було надіслано на адресу АДРЕСА_2 . Проте як повідомив відповідач за вказаною адресою він три роки не мешкає та має інше житло, тому вказане повідомлення позивача він не міг отримати.
До акту від 23 серпня 2012 року який міститься в матеріалах справи суд також ставиться критично, а саме даний акт складено не встановленими особами, відсутні повні відомості про вказаних осіб, крім того незрозумілим залишається фахові данні цих осіб та те як вони могли встановити, що причиною затоплення є саме хімічна активна рідина, яка протікала через стики перекриття на стелі.
Жодної критики не витримує і документ, який міститься на а.с. 8 « договорная цена №». На запитання головуючого представник позивача повідомила, що її довіритель не звертався до експертної установи, що встановити розмір збитків, тому сума вказана дуже приблизно.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги сторона позивача не довела, а надані документи не можуть свідчити про спричинення саме відповідачем шкоди позивачеві.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При вирішення питання про винність ОСОБА_2 в залитті нежитлових приміщень позивача суд враховує відсутність належним чином доведеної наявності завданої шкоди, відсутність протиправної поведінки ОСОБА_2 , про що свідчать досліджені у судовому засіданні докази, відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і її результатом шкодою завданою позивачам.
Зазначені умови визнаються загальними тому, що їх наявність необхідна в даному випадку для вирішення питання відшкодування шкоди.
ОСОБА_1 не довів того факту, що з вини ОСОБА_2 сталося затоплення належного йому майна.
При таких обставинах суд вважає недоведеними позовні вимоги та необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити.
В позовній заяві, позивач прохає суд, стягнути на його користь з відповідачів, витрати на оплату судового збору в розмірі 214,60 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією.
Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею ї документально підтверджені судові витрати, а у випадку відмови в задоволенні позову судовий збір вважається сплаченим позивачем.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми залишити без задоволення.
Судові витрати в сумі 214 гривен 60 копійок вважати сплаченим позивачем.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.
Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.
Суддя : Т.В. Штих.