Справа № 1513/3833/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2013 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.,

при секретарі Д`яченко М.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

про

стягнення пені за прострочення сплати аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали заявлені позовні вимоги згідно уточненого позову та вказали, що 23 лютого 2011 року Кілійським районним судом у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, на користь позивача присуджено до стягнення з відповідача на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно на період навчання дитини до 30.08.2015 року.

Незважаючи на рішення суду, відповідач з 01.01.2012 року по 23.01.2013 аліменти не сплачував та мав заборгованість по сплаті аліментів на суму 6336 гривень, яку погасив частинами: 2.01.2012 року -2500 гривень, - 07.02.2013 року - 2500 гривень; - 20.02.2013 року 1336 гривень.

З огляду на наведене позивач та її представник просили суд задовольнити позов згідно уточнених позовних вимог та розрахунку пені, наданих в судове засідання та стягнути з відповідача 11685 гривень пені за прострочення сплати аліментів згідно остаточного розрахунку з 1 січня 2012 року по 19 січня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлений ОСОБА_1 позов визнав частково та пояснив, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась в зв`язку з тим, що він не має постійного місця роботи та доходу, відповідно. Крім цього, він має ще двох дітей, і з нього за судовим рішенням також стягуються аліменти на їх утримання. Також відповідач зазначив, що хворіє на остеохондроз та йому встановлено діагноз «грижа ОСОБА_5 ». В зв`язку з цим від звернувся до суду з окремим позовом про припинення стягнення з нього аліментів на користь позивача ОСОБА_6 і не сплачував аліменти у 2012 році, оскільки чекав позитивного для нього вирішення позову, який було розглянуто Кілійським районним судом 21 січня 2013 року, після чого він частинами погасив заборгованість по аліментам.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2011 року в цивільній праві № 2-2000/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання доньки, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в твердій грошовій сумі розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до 30.08.2015 року. Вказане рішення суду набрало законної сили 06.03.2011 року.

Як вбачається з довідки ВДВС Кілійського РУЮ від 22.02.201 р. за № 22-118, на виконанні у відділ знаходиться виконавчий лист по справі № 2-2000, виданий Кілійським районним судом Одеської області 14.03.2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на період навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 500 гривень, починаючи 30.08.2010 року.

За період 01.01.2012 року по 31.01.2013 року боржник розрахувався з боргом по аліментам в повному обсязі у сумі 6336 гривень, а саме: - з січня 2012 р. по травень 2012 р. внесено 25.01.2013 р. 2500 гривень; - з червня 2012 р. по січень 2013 р. внесено 07.02.2013 року 2500 гривень; - з листопада 2012 р. по січень 2013 р. внесено 20.02.2013 р. 1336 гривень.

Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів, затвердженим начальником ВДВС Кілійського РУЮ 13.03.2013 р., відповідно до якого у 20112 році боржником було сплачено 2000 гривень у січні та 500 гривень у березні на погашення заборгованості по аліментам за 2010-2011 роки.

Як вбачається з наданої відповідачем в судове засідання довідки, виданої 19.02.2013 р. ВДВС Кілійського РУЮ за № 22-105 та актів державного виконавця, ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості з аліментів сплатив на користь ОСОБА_1 : - 23.01.2013 р. 2500 гривень; - 06.02.2013 р. 2500 гривень; - 19.02.2013 р. - 1336 гривень. Станом на 19.02.2013 року заборгованості не має.

Факт погашення вказаної суми заборгованості підтвердили в судовому засіданні також позивач та її представник.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 21 січня 2013 року у справі № 1513/1473/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено та ухвалено припинити стягнення аліментів, які згідно з рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23.02.2011 року стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з довідки, виданої 20.01.2013 року Кілійською ЦРЛ, ОСОБА_3 1967 р.н., встановлено діагноз «остеохондроз середньо-грудинного відділу, грижа ОСОБА_5 »».

Як зазначено в довідці, виданій 20.02.2013 р. виконавчим комітетом Кілійської міської ради за № 711, ОСОБА_3 , що мешкає в АДРЕСА_1 , не працює з 16.05.2003 року. Вказана обставина також підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , згідно запису № 14, в якій зазначено, що ОСОБА_3 звільнено 16.05.2003 р. з теплоходу «Тімофєєвск» в зв`язку з закінченням строку дії трудового договору.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 29.07.2010 року відділом РАЦС Кілійського РУЮ, актовий запис № 193, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, виданої Кілійською ЦРЛ 19.10.2010 р. за № 1960, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 хворіє на «бронхіальну астму» в зв`язку з чим потребує санаторно-курортного лікування.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відомості про проведення реєстраційних дій відносно ОСОБА_3 в реєстрі не знайдено.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30 серпня 2012 року у справі 2/1513/1256/12 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей, позовні вимоги було задоволено частково та присуджено до стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 800 гривень щомісячно починаючи з 18.04.2012 року до 01.04.2015 року,надалі присуджено до стягнення на утримання ОСОБА_7 аліменти в сумі 400 гривень щомісячно до 31.10.2017 року. Вказане рішення суду набрало законної сили 11.08.2012 року.

При вирішенні справи судом враховано і застосовано наступні положення діючого законодавства:

Відповідно до ч. 1 ст. 19 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з положеннями ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і визнається сторонами, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку по сплаті аліментів, покладеним на нього судовим рішенням, за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка в зв`язку з їх несплатою відповідачем протягом 2012 року за період з 1 січня 2012 року по 31 січня 2013 року становила 6336 гривень.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 196 СК України - при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

Проте зменшити розмір неустойки можна після обрахування її суми за правилами ст. 196 СК України, а не зменшити розмір передбаченого законом відсотку.

Розрахована та пред`явлення до стягнення позивачем сума пені /неустойки/ за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 1 січня 2012 року по 19 січня 2013 року становить 11685 гривень.

Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком, оскільки за змістом ст. 196 СК України правильним здійсненням нарахування неустойки є її обрахунок за кожен день прострочення конкретного місяця, а не за загальну кількість прострочених днів, як здійснено позивачем.

Виходячи з наведеного розмір неустойки /пені/ має бути розрахований помісячно, а саме:

1/ січень 2012 р. 500 гривень?1%?31день = 155 гривень;

2/ лютий 2012 р. 500 гривень?1%?29днів = 145 гривень;

3/ березень 2012 р. 500 гривень?1%?31день = 155 гривень;

4/ квітень 2012 р. 500 гривень?1%?30днів = 150 гривень;

5/ травень 2012 р. 500 гривень?1%?31день = 155 гривень;

6/ червень 2012 р. 500 гривень?1%?30днів = 150 гривень;

7/ липень 2012 р. 500 гривень?1%?31день = 155 гривень;

8/ серпень 2012 р. 500 гривень?1%?31день = 155 гривень;

9/ вересень 2012 р. 500 гривень?1%?30днів = 150 гривень;

10/ жовтень 2012 р. 500 гривень?1%?31день = 155 гривень;

11/ листопад 2012 р. 500 гривень?1%?30днів = 150 гривень;

12/ грудень 2012 р. 500 гривень?1%?31день = 155 гривень;

13/ січень 2013 р. 500 гривень?1%?19днів = 95 гривень.

Таким чином, загальна сума неустойки /пені/ за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з 1 січня 2012 року по 19 січня 2013 року включно згідно положень ст. 196 СК України має становити 1925 гривень.

Разом з тим, визначаючи належну до стягнення з відповідача суму неустойки суд виходить з того, що відповідач має інших дітей, на утримання яких з нього за судовим рішенням також стягуються аліменти, ту обставину, що він не працює, не є підприємцем, неповнолітня дитина відповідача та він сам потребують лікування.

З огляду на наведені обставини суд відповідно до положень ч. 2 ст. 196 СК України вважає за можливе зменшити належний до стягнення з відповідача розмір неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів та вважає такою, що підлягає до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 1000 гривень, в зв`язку з чим частково задовольняє позов.

Судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК, ст. 196 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 1000 гривень неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 229,4 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников