Справа № 199/6831/13-ц
(2/199/2621/13)
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

за участі секретаря Голубніченко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 11 лютого 1994 року та зареєстрованого в реєстрі під №4-368 ОСОБА_8 належить домоволодіння № 89 по вулиці Іжевській в місті Дніпропетровську. 18 листопада 2012 року ОСОБА_8 померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння №89 по вулиці Іжевській в місті Дніпропетровську. В передбачений законом шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8 до нотаріальної контори звернулася позивачка, як донька померлої, та онуки спадкодавця, відповідачі по справі, які є дітьми сина померлої - ОСОБА_9, який помер 17 грудня 1999 року. Відповідачка ОСОБА_6 звернулася до нотаріусу з заявою про відмову від спадщини на користь свого рідного брата ОСОБА_4 Позивач зазначає, що відповідачі за життя спадкодавця, фактично з нею не спілкувалися, ні якої допомоги не надавали. ОСОБА_4 приїздив до спадкодавця рідко та лише на декілька годин. Відповідачка ОСОБА_6 взагалі ніколи до бабусі не приїздила.

Позивачка, як донька померлої, починаючи з 2007 року постійно проживала у спірному домоволодінні разом зі спадкодавцем, та доглядала за нею, оскільки остання була людиною похилого віку та потребувала стороннього догляду. Неодноразово позивачка зверталася до відповідачів з проханням надати будь-яку допомогу померлій, але відповідачі ухилялися від цього. Враховуючи тривале ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю, позивачка вимушена була невідлучно знаходитися біля матері, забезпечувати її харчами, ліками, одягом та нести витрати на утримання спірного домоволодіння. Таким чином позивачка просить усунути ОСОБА_4, ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті їх баби ОСОБА_8, померлої 18 листопада 2012 року та стягнути судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог та просила задовольнити позов, пояснивши, що з 2007 року постійно проживала однією сімєю разом з померлою ОСОБА_8 у домоволодінні № 89 по вул. Іжевській в м. Дніпропетровську, матеріально допомагала їй, у звязку з цим вона є спадкоємцем після її смерті.

Представник позивача - ОСОБА_2 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав.

Представник позивача - ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав, пояснив, що з 2007 року саме позивач та на він, як її чоловік, доглядали ОСОБА_8, утримували її і надавали необхідну допомогу, яка в силу свого віку знаходилася в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, так як він є онуком та спадкоємцем померлої ОСОБА_8, а відтак має права на спадкування за правом представлення, оскільки його покійний батько ОСОБА_9 є рідним сином померлої ОСОБА_8 Між ним та покійною бабусею були дружні стосунки, він надавав їй матеріальну допомогу та моральну підтримку, приїздив до неї, брав участь у похованні бабусі. За своє життя покійна говорила, що хоче залишити заповіт на нього та позивачку, однак цього не зробила.

У судовому засіданні представник відповідач ОСОБА_5 просила у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не надано доказів, що ОСОБА_4 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, як і не довів безпорадний стан ОСОБА_8 Похилий вік це ще не є безпорадним станом людини. Крім того, позивачем не надано доказів, що ОСОБА_8 потребувала сторонньої допомоги та зверталася за цією допомогою саме до відповідачів.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Судом встановлено, що домоволодіння №89 по вул. Іжевській в місті Дніпропетровську належало на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 1994 року, виданого державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі під № 4-368.

18 листопада 2012 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя померла заповіту не лишила.

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_8 є ОСОБА_1, як донька померлої, а також за правом представлення після померлої ОСОБА_8 спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_6, оскільки вони є дітьми померлого 17 грудня 1999 року сина спадкодавця ОСОБА_9.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкритті спадщини.

В передбачений законом шестимісячний термін ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися із заявами про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, але свідоцтво про право на спадщину ніхто не отримав, оскільки ОСОБА_1 подала до суду позов про усунення інших спадкоємців від права на спадщину.

Спадкоємець ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини на користь свого брата ОСОБА_4

Дані обставини визнані сторонами та підтверджуються матеріалами спадкової справи №1486/2012 відкритої після смерті ОСОБА_8 та дослідженої в судовому засіданні.

Згідно з ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Проте застосування вказаної норми можливе лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

В судовому засіданні жодного доказу на підтвердження перебування ОСОБА_8, яка померла 18 листопада 2012 року, в безпорадному стані, позивачем не надано. Крім того, позивачем ОСОБА_1 також не доведено звернення спадкодавця з проханнями про надання будь-якої допомоги до відповідачів. Також, судом не встановлено фактів перебування померлої в скрутному матеріальному становищі. Отже факт того, що спадкодавець потребував додаткового матеріального утримання зі сторони інших осіб також не знайшов свого підтвердження.

Твердження позивача щодо перебування ОСОБА_8 в безпорадному стані та людини, яка потребувала постійного стороннього догляду та матеріальної підтримки спростовуються показами допитаних свідків.

Так, свідок ОСОБА_10 суду показала, що в 2001 році познайомилася з ОСОБА_8, оскільки деякий час мешкала разом з чоловіком в домоволодінні № 89 по вулиці Іжевській в м. Дніпропетровську. Вона з чоловіком ОСОБА_4 завжди спілкувалася з бабусею, приїздили до неї у гості, забирали до себе, привозили продукти та необхідні ліки. За два роки до смерті ОСОБА_8 між ними та сімєю позивача загострилися відносини, а тому вона з чоловіком стали приїздити рідше. Коли бабуся захворіла, за місяць до смерті, то її чоловік ОСОБА_4 на прохання позивача привіз необхідні ліки. В подальшому брав участь у похованні. ОСОБА_8 була старенькою, але в здоровому глузді, завжди казала, що отримує пенсію і не потребує додаткової матеріальної допомоги, однак вони все рівно привозили їй продукти харчування, які вона частіше замовляла по телефону своєму онуку ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що часто відвідували ОСОБА_8 Він на прохання ОСОБА_4 допомагав ставити паркан у дворі. Йому достеменно відомо, що відносини ОСОБА_4 та покійної ОСОБА_8 були дуже хорошими. Крім того, він як приятель ОСОБА_4 допомагав при похованні бабусі, яку він також дуже поважав, оскільки знав її ще із студентських часів.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що з 1994-1995 роки він був знайомий з ОСОБА_8, оскільки дружив з ОСОБА_4 Влітку вони часто приїздили до бабусі, слідкували за городом, будинком. Він допомагав ставити новий паркан у дворі бабусі, допомагав при її похованні.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що є сусідом покійної ОСОБА_8 з 1966 року. Йому відомо, що з 2007 року в домоволодінні № 89 по вул. Іжевській проживала ОСОБА_1 разом зі своєю матірю ОСОБА_8 ОСОБА_12 останньої ОСОБА_4 приїздив до бабусі разів 5 на рік. Він же років три чотири назад поставив паркан бабусі.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона є медичним працівником і проживає по сусідству з ОСОБА_8 З останньою часто і добре спілкувалися. Їй відомо, що ОСОБА_8 за життя перенесла пять операцій. У неї було хворе серце та вона страждала на високий тиск. З 2007 року ОСОБА_8 потребувала сторонньої допомоги, оскільки хворіла на подагру. Їй відомо, що ОСОБА_4 приїздив до бабусі, купував продукти, робив паркан. І ОСОБА_1, і ОСОБА_4 допомагали покійній впоратися на городі. Матеріальної підтримки ОСОБА_8 не потребувала, оскільки отримувала пенсію, про що казала і свідку, і неодноразово давала свідку гроші для сплати комунальних послуг.

Крім того, сама позивач ОСОБА_1 визнала в судовому засіданні, що ОСОБА_4 приїздив до ОСОБА_8, привозив продукти і дійсно на прохання позивача привозив ліки, але вона вважає, що онуки могли приділяти більшу увагу бабусі. Дійсно покійна ОСОБА_8 не потребувала матеріальної допомоги, однак вона жалілася на те, що їй мало моральної підтримки з боку онуків, а тому позивач вважає, що відповідачі повинні бути усунені від спадщини.

На підставі викладеного, дослідивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню позивачу не підлягають і відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не підлягають і відносяться на рахунок позивача.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 13 грудня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя О.Б.Подорець