ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2013 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Подус Г.С.,
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа Приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Гузкова Юлія Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладений 21.04.2008 року між ним і відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №3225; визнати за ним право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху 15-1, 15-8, 15-9, 15-10 в літ. «А-4», загальною площею 64,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з нього на користь відповідача 91 500,00 грн.; судові витрати по справі покласти на відповідача.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що даний договір було укладено ним під впливом тяжкої обставини прогресуючої хвороби, він потребував термінового лікування, вартість якого була значною. Також вказує, що правочин укладено на вкрай невигідних для нього умовах, за ціною, що більше ніж в чотири рази нижче ринкової. Саме під впливом тяжкої хвороби, яка була для нього тяжкою обставиною, він вимушений був терміново продати нежитлові приміщення на умовах, запропонованих відповідачем.
Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, надала письмові пояснення до позову, в яких підтримала позовні вимоги свого довірителя та просила їх задовольнити повністю. Також надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав.
Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Грузкова Ю.В. про слухання справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.169, 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, дійшов наступного.
Судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
21.04.2008 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №3225, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача нежитлові приміщення 1-го поверху 15-1, 15-8, 15-9, 15-10 в літ. «А-4», загальною площею 64,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач прийняв вказані нежитлові приміщення.
Згідно п.п. 2.2. вказаного договору купівлі-продажу продаж майна за домовленістю сторін вчинюється за 91 500,00 грн., які продавець (позивач по справі) одержав від покупця (відповідача по справі) повністю ще до підпису цього договору.
В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на той факт, що даний договір було укладено на вкрай невигідних для нього умовах, під впливом тяжкої обставини.
Як вбачається з Консультативного висновку №453 від 03.04.2008 року Консультативної поліклініки Державної установи Загальної та невідкладної хірургії Академії медичних наук України позивачу було поставлено діагноз: гострий венозний тромбоз вен (глибоких вен) лівої ноги (гомілки).
З пояснень, наданих представником позивача, вбачається, що ОСОБА_1 потребував термінового лікування. Вартість лікування була значною, зволікати з лікуванням не було часу, оскільки могла наступити раптова смерть, а тому позивач одразу погодився на продаж належних йому нежитлових приміщень на умовах, запропонованих відповідачем. Позивач до укладення спірного договору займав грошові кошти на лікування у ОСОБА_2 і був йому винен. Саме тому, позивач будучи зобов`язаним перед відповідачем, не став шукати інших покупців і в цілому прийняв умови, запропоновані ним, стосовно продажу спірних нежитлових приміщень.
Зазначене підтверджено належними доказами, які долучено до матеріалів справи.
ОСОБА_1 було госпіталізовано до відділення реабілітації Комунального закладу охорони здоров`я «Міська клінічна лікарня №8» у період з 07.04.2008 року по 17.04.2008 року, йому було поставлено діагноз: масивна двостороння тромбоемболія; аритмогенний колапс; правошлункова екстрасистолія; анемія, що підтверджується виписним епікризом №3070 від 17.04.2008 року Комунального закладу охорони здоров`я «Міська клінічна лікарня №8».
Згідно п.п.2.1. спірного договору експертна вартість нежитлових приміщень 1-го поверху 15-1, 15-8, 15-9, 15-10 в літ. «А-4», загальною площею 64,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 09.04.2008 року, номер витягу: 18433056, становить 91 500,00 грн., за яку і було вчинено продаж.
Відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного ФО-П ОСОБА_3 , ринкова вартість нежитлових приміщень 1 поверху 15-1, 15-8, 15-9, 15-10 в літ. «А-4», загальною площею 64,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за станом на 11.03.2008 року складає 403 400,00 грн.
Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою ст. 203 цього кодексу.
Частиною 3 ст.215 ЦК України, передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За положеннями ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Приписами ч.1 ст.233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.
Верховний Суд України у п. 23 Постанови Пленуму № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.
Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивач та його представник надали до суду належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості та законності заявлених вимог.
Суд вважає доведеною обставину, що тяжка хвороба: масивна двостороння тромбоемболія спричинена гострим венозним тромбозом глибоких вен лівої гомілки, при якій людина у разі зволікання з належним лікуванням помирає, була для позивача тяжкою життєвою обставиною, що змусила його зважитись на продаж спірних нежитлових приміщень по вул. Сумській, 71 у м. Харкові на вкрай невигідних умовах: за ціною, що в чотири рази нижча за ринкову.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, недійсним.
Згідно з ч.2 ст.233 ЦК України при визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.
В порядку ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього договору, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі відшкодовувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Оскільки позивач ОСОБА_1 про відшкодування збитків і моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку з вчиненням спірного правочину, не заявляв, то суд вважає, що сторони підлягають приведенню у первісний стан, шляхом стягнення з позивача на користь відповідача 91 500, 00 грн. та визнання за позивачем права власності на спірні нежитлові приміщення.
Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 915,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.203, 215, 216, 233 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 224 ЦПК України суд ,
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1 поверху 15-1, 15-8, 15-9, 15-10 в літ. «А-4», загальною площею 64,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 21.04.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Юлією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за №3225.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення 1 поверху 15-1, 15-8, 15-9, 15-10 в літ. «А-4», загальною площею 64,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 91 500,00 (дев`яносто одну тисячу п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 915,00 (дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Подус Г.С.