Провадження № 2-н/520/1521/13
УХВАЛА

13.08.2013 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Луняченко В.О., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Теплопостачання міста Одеси звернулося в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, заборгованості за теплову енергію в розмірі 11457,33 грн., яка утворилася станом на 01.07.2013 року та витрати по сплаті судового збору у сумі 114,70 грн.

Вивчивши матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного:

Заявник звернувся до суду 12.08.2013 р. з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за теплову енергію.

Заявником ставиться питання про стягнення заборгованості, яка утворилася станом на 01.07.2013 року, при цьому представник КП Теплопостачання міста Одеси надає суду розрахунок заборгованості з якого вбачається, що станом на жовтень 2007 року у ОСОБА_1 перед КП Теплопостачання міста Одеси є заборгованість у розмірі 640,07 грн.

У зв`язку з вказаним, суд вважає, що із поданих документів вбачається порушення прав ОСОБА_1, оскільки нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги представниками КП Теплопостачання міста Одеси здійснено за період, який перевищує три роки, тобто виходить за межі строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період за межами позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів суд вбачає спір про право.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийняття заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, із заяви і поданих документів вбачається спір про право, тому у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст.ст. 3, 5-8, 11, 14, 57, 64, 67-73, 96, 100, 101, 107, 109, 208-210, 212, 213, 293, 294 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Відмовити Комунальному підприємству Теплопостачання міста Одеси у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію.

Заяву разом з доданими до неї матеріалами повернути КП Теплопостачання м. Одеси.

Роз`яснити стягувачеві, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою завою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з цими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час її проголошення протягом 5-ти днів з моменту отримання її копії.

Суддя Луняченко В. О.