Справа № 203/2094/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2013 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю : позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем одружені з 28 вересня 2007 року, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приблизно з жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем припиненні шлюбні стосунки. На сьогоднішній день син проживає з позивачем, яка його самостійно виховує та утримує, крім того, після розірвання шлюбу син буде проживати разом з позивачем, спір про розділ майна між сторонами відсутній, тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги, від постійних суперечок і скандалів погіршилося самопочуття позивача, оскільки вона перебуває у стані постійного стресу. Окрім того відповідач матеріально не бере участі у житті сім`ї, не бажає влаштовуватися на роботу, у зв`язку з чим, позивач просила суд, шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати, що підтверджується позовною заявою, наявною в матеріалах справи. (а.с. 2)

Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю, але зазначила, що на даний час мешкає разом з відповідачем в одній квартирі з малолітнім сином, але зберігати шлюб не бажає, у зв`язку з чим, просила суд шлюб укладений між сторонами розірвати. (а.с. 18)

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що з 2007 року він з позивачкою дійсно знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , 2008 року народження. Деякий час тому їхні відносини ускладнилися, у зв`язку з тим, що погіршилося матеріальне становище сім`ї, проте з моменту реєстрації шлюбу, відповідач працював і працює неофіційно та вносить свій внесок у забезпечення його сім`ї. На даний час сторони разом мешкають, ведуть спільне господарство, разом виховують дитину, крім того нову сім`ю ні позивач ні відповідач не створювали. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що сім`я фактично не розпалася, він буде приймати всі залежні від нього заходи для її збереження, тому що відповідач кохає свою дружину, а їх спільний син кохає обох батьків і розірвання шлюбу може завдати серйозної шкоди його здоров`ю та психологічному стану, тому відповідач вважає що у його сім`ї є майбутнє і просить суд позивачу у задоволенні позову відмовити. (а.с. 17-18)

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2007 року, від шлюбу мають мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 28.09.2007 року та копією свідоцтва про народження від 23.01.2008 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 5-6)

У судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони проживають разом, виховують спільно малолітню дитину ОСОБА_2 ,що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні. (а.с. 18)

Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таких обставин для розірвання шлюбу в судовому засіданні не встановлено. Позивач не навела навіть жодної підстави для розірвання шлюбу, яка передбачена законом.

Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі не припинені, ведення спільного господарства сторонами також не припинено, позивач відмовилась скористатися наданням судом строку на примирення, тому суд керуючись вимогами закону про необхідність повного установлення дійсних мотивів розлучення, з`ясування фактичних взаємин подружжя і вжиття заходів до їх примирення, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що тимчасовий розлад у сім`ї і конфлікти між подружжям, викликані випадковими причинами, а також необґрунтоване серйозними доказами небажання однієї або обох сторін продовжувати шлюб, не є достатньою підставою до розірвання шлюбу, так як сторони мають можливість поновити взаємовідносини, шлюб між сторонами по даній справі не розпався остаточно та може бути відновлений, а тому позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,11, 60, ч.1 ст.88, 212,213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур