Справа № 1013/7990/2012
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2013 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернов Д. Є.

при секретарі Радзівон С. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Гостомельська селищна рада про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні приватною власністю, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу від 09.05.1958 року, укладеному між нею та ОСОБА_3 вона стала власницком 1/6 частини будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу. Право власності зареєстроване за нею в Єдиному реєстрі нерухомого майна України та відповідно в Комунальному підприємстві «Ірпінське бюро технічної інвентаризації». В подальшому назву АДРЕСА_1 було змінено на Ново-Заводська. Вказує, що інша частина будинку, яка примикає до її, належить ОСОБА_2 (далі-Відповідач). В своїй частині будинку, яка складається з двох житлових кімнат, кухні та веранди, вона проживала зі своєю сім`єю з дня купівлі будинку. За станом здоров`я, вона в 1997 році поїхала до старшої дочки в ОСОБА_4 , де проживає тимчасово в даний час. Вона залишається громадянкою України. Вказує, що вона ніколи не втрачала інтерес до своєї власності на має намір в найближчий час приїхати в будинок та також поселити в ній членів її родини. Однак, вона не може цього зробити, тому що Відповідач самовільно прорубала двері зі свої частини будинку в її, та на даний час проживає там без дозволу.

Позивач вказує, що свого часу у неї була багатодітна сім`я, в 1992 році їй покращували житлові умови, однак без зняття з квартирного обліку. Двокімнатна квартира, яку вони отримали для покращення житлових умов за адресою АДРЕСА_2 на сьогодні заселена 7 особами її родини. Таким чином, вважає, що право власності на її частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 фактично є єдиною можливістю для нормального проживання її та членів родини, іншого житла у них нема. Вказує, що її частина ніколи не переходила на баланс Гостомельській селищній раді та вона ніколи не мала намір її продавати або дарувати Відповідачу. Відповідач, її частину будинку захопила самовільно, без її згоди почала робити переобладнання, поміняла замок вхідних дверей. На її вимогу, звільнити її частину будинку, Відповідач не відреагувала, а натомість звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності по набувальній давності на її частину будинку.

В зв`язку з вищевикладеним, просила усунути перешкоди в користуванні 1/6 частиною житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 шляхом виселення Відповідача з її частини будинку.

Представник позивача в судове засідання з`явилася, підтримала свої позовні вимоги повністю, просила їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання з`явилася, позов не визнала в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про місце, дату та час розгляду справи. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Гостомельської селищної ради.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що дійсно, відповідно до договору купівлі-продажу від 09.05.1958 року, укладеному між позивачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 стала власником 1/6 частини будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради народних депутатів № 9/3 від 26.01.1987 року визнано, що спірний будинок не відповідає санітарно-технічним вимогам, заборонено прописку в домах, які не відповідають санітарно-технічним вимогам та зазначено, що при забезпеченні житловою площею осіб, які проживають в будинках, які не відповідають санітарно-технічних вимогам, вони повинні бути знесені власниками цих будинків, а земельна ділянка передана в Державний фонд. Рішенням виконавчого комітету Гостомельської селищної ради народних депутатів № 119 від 16.12.1992 року позивачу, якій на праві власності належить 1/6 частина спірного будинку, була виділена двокімнатна квартира на сім`ю із 5 чоловік без знаття з квартирного обліку, а право власності на квартиру АДРЕСА_4 - анульовано. Після чого позивач разом зі своє родиною вселилася в квартиру, яку вона отримала для покращення житлових умов за адресою АДРЕСА_2 . На сьогодні, дана квартира заселена 7 особами її родини, що підтверджується актом депутата Гостомельської селищної ради від 24.08.2012 року (а.с.6)

Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що в 1993 році позивач із членами сім`ї виселилася із квартири АДРЕСА_4 та вселилася в нову квартиру АДРЕСА_5 . Позивач не користується спірною квартирою, комунальні послуги та інші витрати не оплачує, спірною частиною будинку ніхто не цікавився до виникнення спору і звернення Відповідача до суду з позовом про припинення права власності на частку у спільному майні та про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку набувальної давності, що підтверджується копією позовної заяви відповідача (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд відмовляє ОСОБА_1 в позові про усунення перешкод в користуванні та розпорядження приватною власністю та виселенні, оскільки дані вимоги можуть бути заявлені лише власником.

Наведені обставини стверджуються копією договору купівлі продажу від 09.05.1958 року, копією акту депутата Гостомельської селищної ради Київської області від 24.08.2012 року б/н, копією рішення Апеляційного суду Київської області від 29.11.2012 року та іншими матеріалами справи.

На підставі ст. ст. 317, 319, 328 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 6-8, 10, 15, 30, 57, 60, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в позові повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. Є. Чернов