Справа № 2-3199/11
Провадження № 2/0203/344/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 лютого 2013 р.

Кіровський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - судді Підберезного Г.А.

при секретарі - Макаренко Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивачка у ході судового засідання посилалася на те, що відповідно до наказу № 152-ос від 02.06.2011 року останню було прийнято на роботу до ПАТ «ПУМБ» на посаду секретаря референта секретаріату загального відділу головний офіс м. Київ з випробувальним терміном три місяці . Наказом від 29.07.2011 року № 223-ос позивачку було звільнено з посади на підставі ст..28 КЗпП України за результатами випробування, на підставі службової записки від 28.07.2011 року.

Вважає звільнення незаконним, оскільки з посадовою інструкцією ознайомлена не була, роботу виконувала сумнівно, будь яких нарікань не було.

Також зазначила, що при звільнені не були проведені розрахунки.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог /Т.2 а.с.10-12/, просила суд:

· поновити строк для звернення до суду;

· визнати недійсним наказ № 223-ос від 29.07.2011 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст..28 КЗпП України за результатами випробування;

· поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря референта секретаріату загального відділу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк»;

· стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на свою користь 140 317,32 грн - середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

· стягнути Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на свою користь 30 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди;

· сятгнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на свою користь 1180,00 грн витрат на правову допомогу та послуги нотаріуса.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на правомірність звільнення ОСОБА_1 , а також відсутність будь яких інших підстав для задоволення інших позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Ст. ст. 233, 234 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин строків, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Приймаючи до уваги, що позивачка зверталася до різних інстанцій про відновлення своїх прав, то суд знаходить причини пропуску строку на звернення до суду за захистом своїх прав поважними та вважає необхідним його поновити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним наказу № 223-ос від 29.07.2011 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст..28 КЗпП України за результатами випробування; поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря референта секретаріату загального відділу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк»; стягнення з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на користь позивачки - 140 317,32 грн - середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд вважає можливим відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так нормами ст. ст. 26, 27 КЗпП України передбачено, що при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю. Строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 152-ос від 02.06.2011 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ПАТ «ПУМБ» на посаду секретаря референта секретаріату загального відділу головний офіс м. Київ з випробувальним терміном три місяці з посадовим окладом 5000,00 грн на місяць та персональною надбавкою в розмірі 2000,00 грн на місяць, про що позивачка була ознайомлена під підпис /Т.1, а.с.7/.

Отже під час проходження випробувального строку стало відомо, що позивачка приховала факт роботи у ПАТ «Альфа - Банк» та обставини звільнення /Т.1, а.с.110,115/; не змогла наладити взаємозв`язок між безпосереднім керівником та керівниками внутрішніх структурних підрозділів, а також взаємодію безпосереднього керівника із зовнішніми партнерами, внаслідок чого було зірване важливе інтерв`ю /Т.1, .а.с.104, 105/, не належним чином організувала телефонні переговори, внаслідок чого відео - обладнання залишилося не вимкненим та працювало тривалий час та його відключенням займалися інші люди /Т.1, а.с.123/, не могла наладити відносини с колегами, внаслідок чого створила до себе негативне ставлення з боку колег /Т.1, а.с.116/, не пройшла курс навчання щодо ДО «Електронний документообіг» /Т.1., а.с.117/.

Таким чином керівництвом банку, у відповідно до ст. 28 КЗпП України, якою наголошено - якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір, було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 за результатами випробування /наказ від 29.07.2011 року № 223-ос Т.1, а.с.8 /, з відповідними виплатами та видачею трудової книжки.

До доводів позивачки суд відноситься критично, оскільки ОСОБА_1 була ознайомлена під підпис / Т.1, а.с.120/ з колективним договором «ПУМБ» та додатками до нього /Т.1. а.с. 80-88/ , з корпоративним кодексом «ПУМБ» /Т.1, а.с. 48-71/, з правилами внутрішнього трудового розпорядку /Т.1, а.с.72-79/.

Таким чином суд не вбачає підстав для визнання недійсним наказу № 223-ос від 29.07.2011 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст..28 КЗпП України за результатами випробування, а також поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря референта секретаріату загального відділу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк».

Також слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» 140 317,32 грн - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки ст. 253 КЗпП України передбачено лише встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Правилами ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Також відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність вини Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», внаслідок чого у суду відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Також слід відмовити у стягненні витрат пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з вищевикладеним

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст..1167 ЦК України, ст. ст. 26,27,28, 237-1, 253 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 58,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.А. Підберезний