Справа № 152/2263/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 грудня 2013 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Славінської Н.Л.

з участю:

секретаря судового засідання Мазур В.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька,

в с т а н о в и в:

17.10.2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, в якому зазначив, що йому виповнилося 85 років, він є інвалідом І групи і потребує стороннього догляду, отримує пенсію в сумі 1275,08 грн., інших джерел доходів не має, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним, оскільки він часто хворіє та несе значні витрати на лікування. Його дружина померла у 2002 році. Тривалий час він обмежений у житлі, оскільки дочка ОСОБА_4 не допускає його до власного житлового будинку, що знаходиться на вул. Лугова, 10, в м. Шаргород.

Його діти, відповідачі у справі, матеріально забезпечені, але йому матеріальної допомоги не надають, у звязку із чим він змушений звернутися із позовом до суду.

Просить Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на його користь аліменти в розмірі по 500 грн. з кожного на своє утримання, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, довічно.

В судовому засіданні 12.12.2013 року позивач ОСОБА_6 заявлені вимоги зменшив. Просив стягнути з відповідачів на його користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн. з кожного, щомісячно, з часу звернення до суду і довічно. Суду пояснив, що є інвалідом І групи загального захворювання та пенсіонером, потребує стороннього догляду. Догляд за ним здійснює ОСОБА_8, у якої він тимчасово проживає, так як не має власного житла. Єдиним джерелом його доходів є пенсія. Він хворіє, постійно потребує медичного лікування, його діти відповідачі у справі, не допомагають йому матеріально, а пенсії на проживання, харчування і лікування не вистачає, тому він просить задовольнити позов, з врахуванням зменшення позовних вимог, і стягнути з відповідачів на його користь аліменти в сумі по 250 грн. з кожного. При цьому, він враховує, що його діти ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є пенсіонерами, а дочка ОСОБА_9 хворіє, тому і зменшив позовні вимоги. В нього є ще одна донька ОСОБА_10, але він до неї позову не заявляв, так як остання проживає в Російській Федерації. Вважає, що відповідачі можуть сплачувати щомісячно на його утримання аліменти в розмірі по 250 грн. щомісячно, оскільки він потребує утримання з їх боку.

В судове засідання 12.12.2013 року позивач не зявися, подав заяву про розгляд справи у його відсутності у звязку із неможливістю прибути в судове засідання, просить врахувати його похилий вік, позов задовольнити (а.с.69).

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо стягнення з неї аліментів на утримання батька. Суду пояснила, що її стосунки з батьком ОСОБА_2 носять складний характер. Батько проживає вже тривалий час однією сімєю з ОСОБА_8, син якої вимагає у позивача гроші, тому останній, на її думку і звернувся з даним позовом до суду, оскільки ні вона, ні інші діти не відмовляються допомогти батькові у лікуванні. ОСОБА_2 є пенсіонером, щомісячно отримує пенсію, тому вона вважає, що на його одного утримання розміру пенсії вистачає. Вона також є пенсіонером і розмір її пенсії менший, ніж у позивача. Крім того, вона тяжко хворіє, потребує стаціонарного лікування, від якого відмовляється через відсутність коштів, так як її чоловік не працює через хворобу, і з нею проживає її тяжкохворий син. Вся її сімя змушена проживати на одну пенсію, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити. Суду пояснили, що позивач матеріально забезпечений, так як отримує пенсію в розмірі, більшому, ніж відповідач. ОСОБА_11 тяжко хворіє на цукровий діабет, потребує постійного лікування, інших доходів, крім пенсії, не має. Також, вважають, що позивач не представив суду доказів на підтвердження того, що перебуває у важкому матеріальному становищі і що потребує лікування. Крім того, батько не виконував належним чином свої батьківські обовязки і матір відповідача ОСОБА_12 самостійно утримувала своїх дітей, тоді як позивач весь свій заробіток використовував на власні потреби, ухилявся від утримання дітей, коли ті були неповнолітні.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.74). Крім того, відповідачка подала заперечення на позовну заяву (а.с.52), просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що важко хворіє і понад 10 місяців перебуває на лікуванні, так як отримала травму хребта, у звязку із чим не працює, доходів не має, сама перебуває у важкому матеріальному становищі і сплачувати кошти на утримання батька не має змоги.

Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач у даній справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_3.

Зазначена обставина, що встановлена судом, підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-7) та копіями актових записів про народження (а.с.89-91), а також оглянутими в судовому засіданні свідоцтвами про народження відповідачів.

Згідно з відміткою в паспорті позивача, останній зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто за адресою місця проживання відповідачки ОСОБА_4 (а.с.2, на звороті), про що також свідчить довідка Шаргородської міської ради (а.с.72), проте, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки Шаргородського РС УДМС України у Вінницькій області позивач ОСОБА_2 зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_4 на вул. Лугова, 10, не значиться (а.с.96).

Позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області і отримує пенсію за віком при повному стажі роботи в розмірі 1275,08 грн. на місяць, що підтверджується довідкою УПФУ від 7.10.2013 року за №4104 (а.с.8).

Крім того, судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи загального захворювання, інвалідність встановлена безстроково, він потребує стороннього догляду, що підтверджується пенсійним посвідченням ОСОБА_2 серії ААЕ №116966 та довідкою МСЕК від 5.08.2009 року серії ВІН №008580 (а.с.2,3).

Догляд за ОСОБА_2 здійснює ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка перебуває на обліку в УПСЗ Шаргородської РДА і отримує компенсаційні виплати за надання соціальних послуг по догляду за позивачем в сумі 134,10 грн., що підтверджується довідкою УПСЗН від 17.12.2013 року за №01-10/2525 (а.с.87).

Відтак, відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого пенсійного віку або визнані інвалідами, позивач ОСОБА_2 є непрацездатною особою.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є пенсіонерами за віком при повному стажі роботи, перебувають на обліку в УПФУ в Шаргородському районі, отримують пенсію в розмірі, відповідно, 1375,64 грн. та 1272,21 грн., тому, в силу вимог ч.1 ст.1 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», також є непрацездатними особами (а.с.27,28).

Крім того, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають хворобливий стан здоровя, потребують стаціонарного лікування, що підтверджується довідками КП «Шаргородська ЦРЛ», відповідно, від 19.12.2013 року за №701 та від 24.12.2013 року за №710 (а.с.93,94).

Також, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 є працездатною за віком і станом здоровя, однак має хворобу, наявність якої на даний час обмежує її щодо умов праці, що підтверджується довідкою відділкової лікарні станції Жмеринка від 28.10.2013 року, відповідно до якої остання з 1.02.2013 року по 18.03.2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з приводу перелому грудних хребців І-ІІ ступеню, по даний час перебуває на амбулаторному лікуванні (а.с.95).

До того ж, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 має ще одну повнолітню дитину доньку ОСОБА_10 (а.с.5, 90), до якої позовних вимог не заявив.

Крім того, судом встановлено, що відповідачі забезпечені власним житлом, тоді як позивач проживає у ОСОБА_8, котра здійснює за ним догляд, що вбачається із пояснень позивача та відповідачів в судовому засіданні.

Відтак, з огляду на досліджені судом обставини про те, що позивач є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_6, непрацездатною особою в силу пенсійного віку та встановленої йому безстроково інвалідності І групи загального захворювання, що він потребує стороннього догляду, не має власного житла, має хворобливий стан здоровя, враховуючи, що відповідачі повнолітні діти ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також є пенсіонерами, хворіють, а ОСОБА_5 перебуває на лікуванні з 1.02.2013 року по даний час внаслідок перелому грудних хребців, суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги та має право на утримання з боку повнолітніх дітей відповідачів у справі.

При цьому, при визначенні розміру аліментів на утримання позивача, суд вважає, що він має бути визначений у твердій грошовій сумі з метою забезпечення надійного та стабільного матеріального утримання ОСОБА_2 з боку відповідачів.

До того ж, при визначенні розміру аліментів на утримання позивача, суд враховує стан здоровя позивача, відповідачів, їх доходи, а також те, що позивач має ще одну повнолітню доньку ОСОБА_10, яка не звільнена від обовязку утримувати батька, не зважаючи на те, що ОСОБА_2 до неї вимог не предявив.

Виходячи з аналізу встановлених судом обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 100 грн. з кожного, щомісячно, з часу звернення з позовом і довічно.

При цьому, суд не приймає до уваги ствердження відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, у звязку із чим відповідачі звільняються від утримання батька, оскільки, в силу вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тоді як відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили ухилення позивача від виконання своїх батьківських обовязків та звільнення відповідачів з цих підстав від виконання обовязку щодо утримання батька повнолітніми дітьми.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України.

Так, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Статтею 172 СК України встановлено, що дитина, повнолітні дочка, син зобовязані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу… Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, повязаних із наданням такого піклування.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (ст.205 ЦК України).

Відтак, зазначене право батьків, якому кореспондує обовязок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обовязку утримувати батьків та обовязку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України.

Оскільки судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи загального захворювання, отримує пенсію в розмірі, не меншому прожиткового мінімуму, встановленого ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік» для непрацездатних осіб, потребує стороннього догляду і матеріальної допомоги, так як частково втратив можливість самообслуговування та пересування, то суд вважає, що позивач представив докази того, що він є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, а відповідачі не представили суду належних та допустимих доказів на підтвердження звільнення їх від обовязку утримувати батька.

Відтак, позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Підлягає стягненню з відповідачів судовий збір в сумі 229,40 грн. по 76,47 грн. з кожного, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст.172, 202, 205 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_11, жительки м. Шаргород, вул. Лугова, 10, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_8, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_13, жителя ІНФОРМАЦІЯ_14, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 100 (сто) гривень з кожного щомісячно, починаючи з 17.10.2013 року і довічно.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір в сумі 229, 40 грн. в рівних частинах по 76 (сімдесят шість) гривень 47 копійок з кожного.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя