Справа № 509/727/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2013 р. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бичковський Є.Л.

при секретарі Ауловій О.Г

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд в порядку спадкування за законом після смерті його бабусі ОСОБА_2 визнати за ним право власності на житловий будинок № 43, який розташований за адресою с. Лелінталь, вул. Кірова Овідіопольський район.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Йосипівська сільська рада звернулась до суду з заявою про розгляд справи у відсутності її представника, вирішення справи по суті залишила на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Овідіопольської районної ради народних депутатів від 30 грудня 1985 року №668 дозволено оформити та залишити у власності ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під №40 по вул.Кірова у с.Ленінталь Овідіопольського району Одеської області.

Рішенням виконкому Йосипівської сільської ради Овідіопольського району від 11 березня 2009 року №4, у зв'язку з впорядкуванням нумерації будівель на території Йосипівської сільської ради, номер будівлі №40 по вул.Кірова у с.Лелінталь було змінено на №43.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим Овідіопольським РБТІ станом на 28 серпня 2013 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Лелінталь, вул.Кірова, 43, складається з житлового будинку літ.Аа, загальною площею 74,1 кв.м, житловою площею 31,8 кв.м, сараю літ.Б, погрібу літ.В, літньої кухні літ.Г, сараю літ.Д, вбиральні літ.Е, споруд №1-3.

ОСОБА_3 померла 06 березня 2006 року.

Батько позивача та син ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер 22 жовтня 1977 року.

Таким чином, позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 за правом представлення.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 липня 2012 року позивачу ОСОБА_1 був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2

Позивач прийняв спадщину своєї бабусі ОСОБА_2 шляхом звернення 25 липня 2012 року із заявою про прийняття спадщини до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори, яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу спадкодавця. Інші особи до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_2 не звертались.

При вирішенні даного спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Але за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

З врахуванням вищенаведеного, оцінивши встановлені по справі обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 дійсно набула право власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під №40 по вул.Кірова у с.Ленінталь Овідіопольського району Одеської області та позивач належним чином прийняв цю спадщину.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1225, 1268-1270 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті 06 березня 2006 року його бабусі ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район с. Лелінталь, вул. Кірова, 43, який складається з житлового будинку літ.Аа, загальною площею 74,1 кв.м, житловою площею 31,8 кв.м, сараю літ.Б, погрібу літ.В, літньої кухні літ.Г, сараю літ.Д, вбиральні літ.Е, споруд №1-3, .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - у той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Л.Бичковський