Справа № 2-2356/11
Провадження по справі № 2/522/4808

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2013 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1
у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.
при секретарі Довгань Ж.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про зобов'язання внести зміни до кредитного договору і іпотечні договори та переглянути в бік зменшення процентну ставку за кредитним договором ;
В січні 2010 року ОСОБА_2 (колишнє прізвище Тюленева) О.П. і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України, назва якого згодом була змінена на публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України (дали ПАТ „Ощадбанк), про визнання недійсними договору відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року, іпотечного договору від 21.01.2008 року за р.№ 468, іпотечного договору від 21.03.2008 року за р.№ 473 та договору поруки № 1 від 21.01.2008 року до кредитного договору № 1806 від 21.03.2008 року, про зобов'язання відповідача ПАТ „Ощадбанк прийняти від позивача ОСОБА_2 залишок тіла кредиту з урахування сплачених раніше платежів та з урахуванням курсу іноземної валюти до національної за курсом 7,7876грн. за 1 євро за договором відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року з розстрочкою погашення тіла кредиту строком на 50 місяців, та про зобов'язання відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_5 виключити з Реєстру іпотек та заборони відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за іпотечними договорами від 21.03.2008 року за р.р.468, 473.
В червні 2010 року позивачі подали адресовану суду свою письмову заяву про уточнення позовних вимог (а.с.47-52), згідно з якою остаточно вимагають зобов'язати ПАТ „Ощадбанк :
1) внести зміни до договору відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року, а саме : до п.1.5.2.1. щодо права банку ініціювати зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, до п. 2.1.4. щодо права банку відмінити наступні видачі кредиту (його частини) та достроково відкликати кредит, до п.п.2.2.2., 3.2.2. щодо права банку вимагати від позичальника дострокового повернення сума кредиту та усіх нарахувань за ним, та до п.3.3.1. щодо зобов'язання позичальника точно, в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі 241 050,00 євро, що складає 1 877 450,00 грн. по курсу НБУ (7,788615грн. за 1 євро) на 21.01.2008 року, та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, та у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку достроково повернути кредит та усі нарахування за ним ;
2) внести зміни до іпотечних договорів від 21.03.2008 року за р.р.№№ 468, 473, а саме : до п.6.1., який визначає умови, при настанні яких іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки ; до п.6.2. щодо права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки ; п.6.4. щодо реалізації предмету іпотеки ; до п.6.5. щодо права іпотекодержателя, при настанні певних умов, залишити предмет іпотеки за собою ; та до п.6.6., якій містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання ;
3) зобов'язати ПАТ „Ощадбанк переглянути у бік зменшення проценту ставку за договором відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року ;
4) зобов'язати приватного нотаріуса ОСОБА_5 внести відповідні зміни до іпотечних договорів від 21.03.2008 року за р.р.№№ 468, 473.
Мотивуючи свої позовні вимоги, позивачі зазначають, що позивач ОСОБА_2 не мала наміру в односторонньому порядку відмовитися від виконання своїх зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року, але в жовтні-листопаді 2008 року Україна зіткнулася зі світовою фінансовою кризою, яка призвела до падіння української економіки, що в свою чергу призвело до суттєвого зменшення фінансового стану громадян України, в тому числі зменшення фінансового стану ОСОБА_2, а також до знецінення української гривні у відношенні до іноземної валюти, і ці обставини є форс-мажорними та істотними, які негативно вплинули на договірні зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року та не були відомі сторонам за цим договором на час його укладання, та якщо б сторони за цим договором могли передбачати такі істотні зміни обставин, цей договір був би укладений без включення до нього п.п.2.1.4., 2.2.2, 3.2.2., 3.3.1, що відповідно до ч.1,2 ст.652 ЦК України є підставою для внесення змін до цього договору.
Також позивач ОСОБА_2 вказує, що бажає скористатися наданим їй діючим законодавством правом на проведення реструктуризації за договором відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року шляхом зміни нарахування відсотків за цим договором таким чином, щоб частина щомісячних платежів з обслуговування кредитів не перевищувала 35 відсотків сукупного місячного доходу її сім'ї.
Крім того, позивачі стверджують, що, по-перше, п.п.6.1., 6.2., 6.4., 6.6. іпотечних договорів від 21.03.2008 року за р.р.№№ 468, 473 не відповідають положенням ч.1,2 ст.590, ч.3 ст.591 та ст.592 ЦК України, оскільки п.1.2 договору відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року встановлює, що кінцевий термін повернення кредиту 21.03.2018 року ; і, по-друге, в умовах світової кризи були змінені зобов'язання за згаданими іпотечними договорами без отримання згоди ОСОБА_2 як майнового поручителя, внаслідок чого у неї збільшився обсяг відповідальності, на яку вона не розраховувала при укладенні цих іпотечних договорів, оскільки розраховувала на забезпечення поступового кредиту протягом 10 років, тому дострокове стягнення всієї суми кредиту суттєво збільшує розмір її відповідальності.
В судовому засіданні ОСОБА_1, який є представником позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3, підтримав позов, а представник ПАТ „Ощадбанк ОСОБА_6 та представник приватного нотаріуса ОСОБА_5 ОСОБА_7 не визнали позов і подали адресовані суду свої письмові заперечення проти позову, які приєднані судом до матеріалів справи.
Дослідивши матеріали справи і вслухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства
Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
У відповідності до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Судом установлено, що згідно з договором відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України, назва якого згодом була змінена на публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України, надало ОСОБА_2 кредит в сумі 241 050,00 євро, що за курсом НБУ (7,788615грн. за 1євро) на дату укладання цього договору складає 1 877 450,00 грн., на строк користування по 21.03.2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 13,5 % річних, комісійних винагород та інших платежів, передбачених цим договором, з погашенням кредиту та внесенням плати за кредит щомісячними платежами в порядку, розмірі та на умовах, визначеними цим договором, з кінцевою датою погашення кредиту та усіх нарахувань за ним 21.03.2018 року.
У відповідності до п.п.1.4.1., 4.1. цього договору, в забезпечення виконання зобовязань позичальником за цим договором, між банком як іпотекодержателем та ОСОБА_8 як іпотекодавцем було укладено два іпотечних договори, а саме : іпотечний договір від 21.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за р.№ 468, за умовами якого предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 86,1 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за р.№ 4-1751, заставною вартістю 1 222 400,00 грн. ; та іпотечний договір від 21.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за р.№ 473, за умовами якого предметом іпотеки є нежиле приміщення горища № 604, загальною площею 50,0 кв.м., що знаходиться за адресою : м.Одеса, вул.Садова, 7 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р.№ 515, заставною вартістю 199 100,00 грн.
Наданий ОСОБА_2 кредит також забезпечений порукою ОСОБА_3, про що 21.03.2008 року між банком і поручителем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 1 до кредитного договору № 1806.
Згідно п.1.1. цього договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 1806 від 21.03.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.
Банк своєчасно та повністю виконав свої зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року шляхом видачі кредитних коштів позичальнику ОСОБА_2
Згідно п.1.5.1.3. цього договору, нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з поточного місяця після видачі першого траншу.
У відповідності до п.1.6. цього договору, погашення кожного траншу здійснюється згідно з графіком до останнього робочого дня кожного місяця частинами шляхом внесення готівки до каси банку, починаючи з наступного місяця після отримання траншу або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ „Ощадбанк.
Пунктом 1.9. цього договору визначено, що у випадку надання кредиту в іноземній валюті під час виконання зобов'язань за цим договором несе позичальник.
Однак ОСОБА_2 встановлені цим договором терміни повернення наданого кредиту та терміни внесення плати за користування кредитними коштами не дотримує.
Згідно з п.2.1.3., у разі, якщо ліміт кредиту буде вичерпано, наступний транш надається позичальнику лише за умови погашення заборгованості за кредитом за попередніми траншами.
Однак ОСОБА_2 встановлені цим договором терміни повернення наданого кредиту та терміни внесення плати за користування кредитними коштами не дотримує.
Пунктами 2.1.4., 2.2.2., 3.2.2., 3.3.1. цього договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором, в тому числі при виникненні простроченої заборгованості за кредитом таї або процентами, та зобов'язання позичальника, у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, на першу вимогу банку в порядку, передбаченому цим договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити штрафні санкції, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. При цьому, виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до спати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом місяця (тридцяти календарних днів) з дати одержання такої вимоги від банку.
Розділом 6 іпотечних договорів від 21.03.2008 року за р.р.№№ 468, 473 визначено порядок та спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно п.6.1. цих іпотечних договорів, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодевцем будь-якого з своїх обовязків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання своїх обовязків передбачених договором відновлювальної кредитної лінії, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною.
Відповідно до п.6.2. цих договорів, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містить в п.6.6. цього договору.
Пунктом 6.4. цих іпотечних договорів визначено, що реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, провадиться у встановленому законодавством порядку.
В пункті 6.6. цих іпотечних договорів міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання.
Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.
Судом установлено, що банківською ліцензією № 148 від 16.01.2002 року, дозволом № 148-2 від 29.04.2002 року та додатком до цього дозволу, банківською ліценцією № 148 від 05.10.2011 року, генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 року № 148 та додатком до цієї генеральної ліцензії ВАТ „Ощадбанк, а згодом ПАТ „Державний ощадний банк України, надано право здійснювати банківські операції, визначені п.1-4 ст.2, ч.3,4 ст.47 Закону України „Про банки і банківську діяльність, в тому числі право здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема, вести рахунки клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюти, вести кореспондентські рахунки банків (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті, залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.
Згідно ч.ч.1,2,4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993р. № 15-93 ОСОБА_11 банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим декретом ; генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання ; індивідуальні ліцензії видають резидентам і нерезидентам та здійснення разовою валютної операції не період, необхідний для здійснення такої операції.
Відповідно до ч.2 ст.6 згаданого Декрету уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію ОСОБА_11 банку України, від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів, мають право від свого імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам резидентам.
З урахуванням викладеного, а також на підставі вищевказаних ліцензій, дозволів та додатків до дозволів, ПАТ „Ощадбанк (ВАТ „Ощадбанк) має право здійснювати торгівлю іноземною валютою виключно у випадках і в порядку, передбачених Положенням про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженим постановою Правління НБУ від 10.08.2005р. № 281.
Матеріалами справи підтверджено волевиявлення сторін договору відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року на отримання кредиту в іноземній валюті (євро), а позивач ОСОБА_2 не заперечує факт отримання нею від банку кредиту за цим договором в іноземній валюті (євро) в повному обсязі.
Діючим законодавством не передбачений стабільний курс євро до національної валюти України гривні.
Відповідно до ст.36 Закону України „Про ОСОБА_11 України офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_11 Банком.
Згідно з ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю валютні курси встановлюються ОСОБА_11 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Правлінням ОСОБА_11 Банку України № 496 від 12.11.2003р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до євро, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформацій про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.
Таким чином, при укладені вищевказаного кредитного договору в іноземній валюті
(євро) та беручи на себе певні обовязки щодо погашення цього кредиту саме в євро, ОСОБА_2 повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до євро не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором.
Згідно ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а згідно ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
З огляду на наведене, суд вважає, що внесення змін у згаданий кредитний договір щодо валюти кредиту після виконання цього договору суперечить вимогам цивільного законодавства, отже оскільки банком було надано ОСОБА_2П . кредит у євро, тому повернення суми кредиту та сплату процентів за кредит повинно бути здійснено у валюті, що відповідає валюті кредиту.
Фактично позивачі вимагають виключити із договору відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року та іпотечних договорів від 21.03.2008 року за р.р.№№ 468, 473 всі пункти, які встановлюють відповідальність позичальника та іпотекодавця за невиконання та/або неналежне виконання умов договору відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року.
Але, по-перше, при укладені згаданих договорів ОСОБА_2 були відомі всі умови цих договорів та не існувало ніяких інших умов, які б примусили її прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах ; по-друге, у договорі відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року чітко зазначені підстави зміни процентної ставки за рішенням кредитора та наслідки непогодження з ними позичальника, а після 10 січня 2009 року кредитор не приймав рішення щодо збільшення процентної ставки за цим договором ; по-третє, п.п.2.1.4., 2.2.2., 3.2.2., 3.3.1. договору відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року щодо права банку вимагати дострокового погашення кредиту та усіх нарахувань за ним у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору повністю відповідають положенням діючого законодавства України, яким регулюються правовідносини в сфері кредитування, в тому числі положенням ч.2 ст.1050 ЦК України ; і по-четверте, п.п.6.1., 6.2., 6.4., 6.5., 6.6. іпотечних договорів від 21.03.2008 року за р.р.№№ 468, 473 щодо порядку і способу звернення стягнення на предмет іпотеки при настанні певних обставин відповідають положенням Закону України „Про іпотеку та положенням ст.ст.589 591 ЦК України.
Крім того, зменшення прибутків ОСОБА_2 не є обставинами, які можна віднести до форс-мажорних, а світова фінансова криза не є явищем, яке відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють можливості ОСОБА_2 виконувати умови договору відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року та/або позбавляють можливості ОСОБА_3 виконувати умови договору поруки № 1 до кредитного договору № 1806 від 21.03.2008 року.
Більш того, позивачі не довели в суді, що зміна умов кредитних договорів викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України, що є обовязковою умовою для вирішення питання про зміну умов договору.
Також суд бере до уваги, що у ПАТ „Ощадбанк діє Регламент роботи із позичальниками фізичними особами щодо реструктуризації заборгованості за кредитами, отриманими у ВАТ „Ощадбанк (ПАТ „Ощадбанк), пунктом 3.2. якого визначеного, що питання щодо реструктуризації заборгованості розглядається, якщо позичальник на момент прийняття рішення про реструктуризацію не має простроченої заборгованості за кредитом понад 6 місяців.
Проте наявна у ОСОБА_2 прострочена заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 1806 від 21.03.2008 року перевищує шість місяців.
Водночас суд погоджується з доводами представника приватного нотаріуса ОСОБА_12 стосовно того, що остання не є стороною за іпотечними договорами від 21.03.2008 року за р.р.№№ 468, 473, а отже не може нести будь-яких обовязків та відповідальності за цими договорами, в тому числі не може вносити будь-які зміни до цих договорів при відсутності внесення відповідних змін до цих договорів сторонами за цими договорами у встановленому законом порядку.
На підставі викладеного і керуючись Законом України „Про іпотеку, ст.ст.16, 525, 526, 530, 553,554, 590-592, 610-612, 623-625, 629, 651, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -
ВИРІШИВ :
У задоволені позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 22 січня 2013 року.

Суддя Н.А.Ільченко

22.01.2013