Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2013Справа №1915/21267/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що під час шлюбу подружжям було набуто квартиру АДРЕСА_1 , яку просить поділити, визнавши за ним право власності на 1/2 частину квартири, оскільки даний спір добровільно вони вирішити не можуть.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просить визнати за нею право власності на 9 /10 частин двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину дачної земельної ділянки у с. Петриків, Тернопільського району, посилаючись на те, що це майно було набуто під час шлюбу.

Однак, відповідно до договору купівлі-продажу від 11.06.1999р. на купівлю

двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 було витрачено

14 428,52 грн., із них 10 428,52 грн. - спільних коштів та 4 000,00 грн. її особистих коштів. Таким чином, частки коштів, витрачених на купівлю квартири склали: ОСОБА_1 - 36% від загальної вартості квартири або ж 9 /25 частки квартири; ОСОБА_2 - 64% від загальної вартості квартири або ж 16 /25 частки квартири;

Так, з метою належного утримання та експлуатації квартири

АДРЕСА_1 в 2006 - 2007 рр. на її ім`я були отримані три

кредити в банках (ПАТ «КБ «Надра», ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний

Банк», AT «Дельта Банк» ) на загальну суму 29 135,02 грн. Погашення кредитів відбувається виключно за її особисті кошти. Крім того, виключно за її особисті кошти (отримані від обміну 1900,00 $, подарованих їй батьками) було здійснено монтаж системи індивідуального опалення квартири. Загальна сума її особистих та кредитних коштів, витрачених на капітальний ремонт квартири, склала 39 984, 22 грн. Після проведеного капітального ремонту та встановлення індивідуального опалення цінність квартири істотно збільшилася (до 54 412,74 грн.) внаслідок вкладення її особистих грошових коштів, відповідно збільшилася моя частка. З урахуванням проведеного ремонту, частки коштів, витрачених на купівлю квартири та її ремонт (оздоблення) склали: ОСОБА_1 - 5 214,26 грн., що складає 10 % від збільшеної загальної вартості квартири або ж 1/10 частки квартири. ОСОБА_2 49 198,48 грн., що складає 90% від збільшеної загальної вартості квартири або ж 9/10 частки квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. У задоволенні зустрічного позову заперечив.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять задовольнити. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 заперечили.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення та позовні вимоги ОСОБА_2 до часткового задоволення виходячи з наступного.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.11.1991 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.02.2012 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 11.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2701, спірна квартира була придбана ОСОБА_2 та, як вбачається із листа ТзОВ "МБТІ" №8748/07-2, станом на 08.08.2012 року зареєстрована за нею на праві приватної власності.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №036815 від 18.04.1995 року на підставі рішення Петриківської сільської ради народних депутатів від 14.03.1995 року №10. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею, 0,0799га., що розташована в с. Петрики на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення якої для садівництва.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до ст.ст.22, 23, 24 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов`язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Таким чином, судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі ними було набуто спірне майно - АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею, 0,0799га., що розташована в с. Петрики на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення якої для садівництва, яке є їхньою спільною сумісною власністю та підлягає поділу.

Відтак, на правовідносини між сторонами з приводу набуття у власність квартири та земельної ділянки слід застосовувати положення КпШС України.

Також встановлено, що у 2007 році у наведеній квартирі сторонами проводився ремонт, що стверджується накладними, товарними чеками, наявними у матеріалах справи на придбання меблів, будівельних матеріалів тощо.

Допитані у судовому засіданні з приводу проведення ремонтів у спірній квартирі свідки пояснили наступне.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що у вказаній квартирі проводились ремонти після її придбання, у 1999 році, у якому брали участь вони та ОСОБА_1 , та у 2007 році. ОСОБА_1 особистою працею проводив ремонт, вкладав кошти.

Свідок ОСОБА_5 вказав, що особистою працею проводив ремонт, позичив у нього кошти у розмірі 2000дол. США для проведення ремонту.

Свідок ОСОБА_6 вказала, що кошти на ремонт квартири надавала ОСОБА_2 .

Статтями ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором

Згідно ч.ч.1-3 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 2. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. 3. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 321 і ст. 392 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд критично оцінює доводи відповідача позивача ОСОБА_2 про те, що нею витрачено особисті кошти на придбання частини спірної квартири та здійснювався ремонт цієї квартири, із посиланням на отримання коштів у дар від її батьків та внаслідок укладення кредитних договорів між нею, як позичальником, та ПАТ КБ "Надра" (18.11.2006 року), ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк" (21.08.2007 року), АТ "Дельта Банк" (06.09.2007 року), а також із посиланням на накладні та товарні чеки про придбання будматеріалів, меблів та сантехніки на суму 39984,22грн. (липень 2007 року - вересень 2010 року).

Так, відповідачем-позивачем не було представлено належних та допустимих доказів отримання від батьків у дар від її батьків коштів на придбання квартири у сумі 4000грн. та на її ремонт у сумі 9538грн.

Щодо коштів, отриманих ОСОБА_2 у кредит від банківських установ, то такі отримані під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, для потреб сім`ї, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд не вбачає достатніх підстав для відступлення від засад рівності часток, відтак вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на 4/10 частини квартири до задоволення не підлягають.

Також не підлягають до задоволення і решта вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 5/10 (1/2) частину квартири, оскільки право власності останньої на цю частину квартири залишається зареєстрованим у встановленому законом порядку, тому її права в цій частині вимог не порушено.

За таких обставин, в порядку поділу майна подружжя слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 , задовольнивши його позовні вимоги; визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки загальною площею, 0,0799га., що розташована в с. Петрики на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення якої для садівництва, задовольнивши частково зустрічний позов.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України, ст.ст.22, 23, 24 КпШС України ст.ст. 321, 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя:

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки загальною площею, 0,0799га., що розташована в с. Петрики на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення якої для садівництва.

У задоволення решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 214,60грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені ним при зверненні з позовом до суду 229,40грн. судового збору

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяО. О. Дуда