Справа № 459/3525/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2013 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Грабовського В.В.,

при секретарі Бицької М.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої набуттям професійного захворювання при виконанні трудових обовязків, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 25 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої внаслідок набуття професійного захворювання при виконанні трудових обовязків. На обгрунтування вимоги послався на те, що 14.03.1983 року прийнятий на шахту №8 Великомостівська Укрзахідвугілля учнем робітника гірничого з повним робочим днем під землею, направлений на курси з відривом від виробництва. 30.05.1983 року переведений робітником гірничим II розряду. 30.10.1984 року направлений на курси робітника гірничого очисного забою з відривом від виробництва. 14.01.1985 року переведений робітником гірничим очисного забою V розряду. 01.09.1999 року переведений гірничим робітником II розряду. 25.02.2000 року переведений гірничим робітником очисного забою V розряду. 18.01.2003 року звільнений по ст..40 п.2 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуваній роботі по стану здоровя. У звязку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці у позивача погіршився стан здоровя, внаслідок чого останній неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. Довідкою МСЕК від 09.04.2003 року позивачу вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності у звязку з набуттям III групи інвалідності по профзахворюванню. Довідкою МСЕК від 05.04.2004 року останньому встановлено 50% втрати професійної працездатності. Довідкою МСЕК від 28.03.2006 року позивачу встановлено безтерміново III групу інвалідності. Згідно довідки МСЕК від 28.03.2006 року останньому безтерміново встановлено 50% втрати професійної працездатності.

Представник відповідача подав письмове заперечення на позовну заяву, в якій зазначає, що підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Також зазначає про пропущення позивачем тримісячного строку для звернення до суду. Вказує на те, що позивачем не надано жодного медичного висновку та доказу про те, що саме від професійних захворювань, а не від загальних захворювань він терпить моральні і фізичні страждання. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що позивач пропрацював у шахті 21 рік. Саме через шкідливі умови праці на шахті позивач втратив здоровя, внаслідок чого повинен часто лікуватися. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Вказує на те, що позивач при працевлаштуванні на шахту знав про шкідливі умови праці. Зазначає, що останнім пропущений тримісячний строк для звернення до суду. Жодних доказів отримання моральних страждань позивачем не надано. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з трудовою книжкою позивача останній 14.03.1983 року прийнятий на шахту №8 Великомостівська Укрзахідвугілля учнем робітника гірничого з повним робочим днем під землею і направлений на курси з відривом від виробництва. 30.05.1983 року переведений робітником гірничим II розряду. 30.10.1984 року направлений на курси робітника гірничого очисного забою з відривом від виробництва. 14.01.1985 року переведений робітником гірничим очисного забою V розряду. 01.09.1999 року переведений гірничим робітником II розряду. 25.02.2000 року переведений гірничим робітником очисного забою V розряду. 18.01.2003 року звільнений по ст..40 п.2 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуваній роботі по стану здоровя.

У звязку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою в період з 29.03.2005 року по 11.04.2005 року, в період з 02.09.2005 року по 13.09.2005 року, в період з 17.02.2006 року по 28.02.2006 року, в період з 07.03.2006 року по 15.03.2006 року, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 007845 від 09.04.2003 року позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності.

Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 002035 від 05.04.2004 року останньому встановлено 50% втрати професійної працездатності.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-1 № 264090 від 28.03.2006 року позивачу безтерміново встановлено III групу інвалідності.

Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 003007 від 28.03.2006 року останньому встановлено безтерміново 50% втрати професійної працездатності.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоровя тощо. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві відповідачем моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоровя при виконанні трудових обовязків, що потягло за собою професійне захворювання, а отже, про право позивача на її відшкодування.

Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан його здоровя, тяжкість професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 10000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Твердження представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК Українина вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз'яснення надані у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Решта доводів представника відповідача стосовно заперечення факту завдання позивачеві моральної шкоди спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Керуючись: ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Червонограді Львівської області на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч),00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої набуттям професійного захворювання при виконанні трудових обовязків.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Грабовський

Повний текст рішення виготовлено 23.10.2013 року.