Справа № 570/589/13-ц
Номер провадження 2/570/769/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2013 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Коробова С.О.

при секретарі Данчук Л.А.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з залученням ОСОБА_5 як третьої особи на стороні відповідача, про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала повністю і пояснила, щоні вона, ні її працівниця ОСОБА_5 не причетна до будь-якого заподіяння шкоди позивачці ані внаслідок дій, ані внаслідок використання фарби для мелірування волосся. Суду подала письмові пояснення, які зводяться до того, що сторона позивача, яка є споживачем перукарської послуги, мала довести наявність шкоди, наявність невідповідності фарби вимогам, наявність дефекту та наявність причинно-наслідкового звязку між шкодою та дефектом, однак не довела цього.

Позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що 23 липня 2008 року позивачка робила замовлення на мелірування волосся у перукарні NOVA по АДРЕСА_1 , яка належить приватному підприємцю ОСОБА_3 . Мелірування було проведене третьою особою у справі ОСОБА_5 . Як заявлено позивачкою у позові внаслідок цього мелірування нею був отриманий хімічний опік, внаслідок чого вона 8 серпня 2008 року була госпіталізована з діагнозом інфікований хімічний опік 3 Б ступеня, 13 серпня 2008 року проведена операція по висіченню після опікового дефекту тім`яної ділянки голови. Сторона позивача вважає, що таким чином відповідачка зобов`язана відшкодувати моральну та матеріальну шкоду.

Суд дослідив в судовому засіданні наступні докази, запропоновані представником позивача:

За даними епікрізу та оригіналів медичної документації у позивачки дійсно був хімічний опік та проведена операція.

Судом досліджені матеріали численних перевірок перукарні, яка належить відповідачці. Внаслідок перевірок, проведених за скаргами позивачки, відповідачку притягали до адміністративної відповідальності за неналежний санітарний стан перукарні.

За поясненнями представника позивача оголошені документи підтверджують вину відповідача у порушенні санітарних прави та є причиною заподіяння позивачці ушкодження.

Допитані в суді як свідки особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 показали наступне. ОСОБА_6 , який є співмешканцем позивачки, показав, що позивачці пекла шкіра голови декілька днів, вона мазала шкіру мазями, потім почали відпадати волоси. 23 серпня 2008 року позивачка пішла до перукарні з претензією щодо неякісної послуги. А 25-26 серпня звернулась до лікаря. Після проведеної операції лікувалась ще десь півроку

ОСОБА_5 перукар, яка робила мелірування позивачці, яка залучена у справу як третя особа, і яка була допитана як свідок, суду пояснила, що Позивач прийшла до неї напідпитку, замовила послугу мелірування, погрожуючи, що якщо спробуєте щось не так зробити затаскаю по судах. Пояснила, що сама Позивачка заявила перед виконанням мелірування, що вона з дівчатами випила коньяку. Запевнила суд, що контакту фарби для мелірування зі шкірою голови позивачки не було. Пояснила, що опік це хімічна реакція, яка проявляється відразу, отже, якщо реакції не було відразу після мелірування, то опік не може бути наслідком мелірування.

Суд встановив, що між сторонами існують правовідносини, які виникли внаслідок заподіяння шкоди, які пов`язані із питаннями захисту прав споживачів.

Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.В свою чергу, згідно ст. 16 Закону України Про захист прав споживачів, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон № 1023- XII), обов`язок довести наявність шкоди, наявність дефекту та наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та дефектом, покладається на споживача.

Позивачка не надала суду переконливих, належних та допустимих доказів того, що інфікований хімічний опік тім`яної ділянки голови спричинений саме працівниками перукарні, чи позивачкою безпосередньо, із застосуванням матеріалів які не підлягали застосуванню, застосовувались неналежним чином, чи неналежної якості.

До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести:

- чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги),

- чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме,

- відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів,

- чи мало місце використання товару,

- чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров`ю або майну споживача.

Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон, ін. (пп. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-ХІІ). В матеріалах справи відсутній будь-який доказ того, що правочин взагалі був укладений, на яких саме умовах, при яких обставинах та на яких домовленостях. Зазначена обставина з боку позивача у справі у спосіб, встановлений нормами Цивільного процесуального кодексу, не доведена.

Окрім цього, у позовній заяві позивачка не вказує, у який саме спосіб для неї завдано матеріальну та моральну шкоду. Позивачкою не конкретизується, чи завдано їй визначеної шкоди саме з підстав недоліків продукції чи з підстав неналежного надання послуг. В свою чергу, в матеріалах справи, окрім пояснень самої ОСОБА_1 щодо заподіяння її здоров`ю шкоди, спричиненої ушкодженням саме з боку відповідачки у справі, жодних належних та допустимих доказів немає. Позивачка не маже вказати, в який саме спосіб для неї завдано шкоди, внаслідок якої стався інфікований хімічний опік тім`яної ділянки голови позивачки, і обов`язок довести зазначену обставину покладається саме на позивачаяк споживача.

У випадку недоліків продукції ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у справі, адже згідно норм закону в цьому разі відповідальність несе саме виробник продукції, або особа яка ввезла продукцію на митну територію України.

У матеріалах справи є наявна постанова слідчого СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області капітана міліції Солонович І.О. від 16.11.2012 року, у якій вказано, що виникнення даного тілесного ушкодження, згідно додаткової судово-медичної експертизи, проведеної 16.11.2011 року, при інших обставинах, зазначених у постанові, за умовами потрапляння хімічного агенту на тім`яну ділянку голови потерпілої, не виключається.

Судово-медична експертиза не підтвердила того факту, що опік був спричинений саме під час здійснення надання перукарських послуг щодо мелірування волосся позивачки у справі, а тому пред`явлені вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та в даному випадку необґрунтованими.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд не бачить у ній жодного документу та доказу того, що інфікований хімічний опік тім`яної ділянки голови позивачки був спричинений саме неправомірними діями позивачки у справі чи використанням з її сторони неналежних матеріалів для проведення мелірування волосся.

Також матеріалами справи не встановлено, що саме проведення мелірування волосся спричинило зазначені опіки, а тому у даному випадку, відсутній причинний зв`язок між заподіяною шкодою та діями чи бездіяльністю особи відповідача. А за відсутності зазначених ознак, відшкодування шкоди не настає.

Щодо необґрунтованої вимоги стягнення матеріальної суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Однак, в супереч положенням ст. 60 ЦПК України, ст. 16 Закону № 1023-ХІІ, та ст. 22 ЦК України, відповідачка не подала до суду належних доказів щодо підтвердження втрат, яких вона зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Долучені до матеріалів справи фіскальні чеки на купівлю ліків не підтверджують понесених витрат, тобто матеріальної шкоди, адже вказані докази не відповідають положенням ст. 58-59 ЦПК України з тих підстав, що позивачка жодним чином не довела, що вона зобов`язана була здійснити купівлю саме цих ліків, та саме в таких об`ємах. До матеріалів справи не додано рецептів лікаря, з яких можна було б дійсно встановити понесені матеріальні збитки в зазначених розмірах. Окрім цього, позовна вимога стосується стягнення 3000 грн., а вказані квитанції підтверджують лише понесені витрати на придбання ліків в розмірі не більше 500 грн., що такожвказує на те, що позивачка не представила суду належних та допустимих доказів понесення нею матеріальної шкоди, а тому вимоги в цій частині також не підлягають до задоволення.

Щодо необґрунтованої вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.Позивачка пред`явила вимогу про стягнення заподіяної моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Однак, жодним чином не підтверджує та не вказує, у який саме спосіб для неї було заподіяно моральної шкоди. Так, норми ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, позивачка не наводить жодних обставин, з якими пов`язується відшкодування моральної шкоди та не обґрунтовує заявленої до стягнення суми коштів в розмірі 10 000 грн., не підтверджує це доказами щодо розміру шкоди та критеріїв обчислення такого розміру.

Як вказує сама позивачка, нею було замовлено мелірування волосся в перукарні NOVA 23 липня 2008 року, хоча з претензією на опіки шкіри вона звернулася лише 15 серпня 2008 року, тобто через три тижні. В даному випадку, позивачка мала усі можливості звернутись в цей час до інших перукарень щодо надання послуг по меліруванню волосся, враховуючи ту обставину, що вона з результатом мелірування не погодилася, про що вказує та обставина, що ОСОБА_1 на наступний день повернулась до перукарні та вимагала повернення коштів сплачених за мелірування волосся з підстав незадоволення результатом. Хоча на час, коли позивачка вимагала повернення коштів, вказувалось лише на незадоволення результатом наданих послуг по меліруванню волосся, а не на заподіяння якоїсь шкоди, наслідком яких є опіки шкіри голови. Позивачка за весь цей період могла отримати опіки шкіри в інший спосіб, на що безпосередньо і звертає увагу висновок додаткової судово-медичної експертизи від 16.11.2011 року, про що йдеться в постанові про закриття кримінальної справи. Тим паче, заподіяння шкоди здоров`ю у вигляді опіку голови внаслідок винних дій працівників перукарні також спростовується тим, що позивачка розрахувалась в той день за надані послуги в повному обсязі, а отже підтвердила надання послуг в повному обсязі та у належний спосіб.

Згідно ст. 59, 60 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені обставини, суд стверджує, що позивачка у встановлений спосіб не довела наявність порушення з боку працівників перукарні правил надання перукарських послуг, не підтвердила жодними доказами, що саме проведення мелірування волосся спричинило їй опіки голови, та відповідно моральну та матеріальну шкоду.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); наявність та розмір понесених збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв`язок - це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище -наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювана шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відповідно до вимог частини 2 статті 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Отже, на підставі наведеного та ст.ст. 10, 60, 177, 179 ЦПК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з залученням ОСОБА_5 як третьої особи на стороні відповідача, про відшкодування шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області. Заява про оскарження рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Рівненського районного суду. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про оскарження та апеляційна скарга мають відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Суддя Коробов С.О.