Справа № 2/202/53/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Мороза В.П.,

при секретареві Матухно І.А.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вище зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200,00 грн., з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 364 909,58 грн., а також витрати на юридичну допомогу у розмірі 1 950,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 2006-ПМ-20 від 28.09.2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 36 000,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до ОСОБА_2., що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ОСОБА_1 договорів поруки № 2006-ПМ/21 від 28.09.2006р. та ПАТ «Акцент Банк» № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідачки ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, суду надав заперечення.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити, суду надала заперечення.

Суд, вислухавши пояснення представників відповідачів, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заявлені позовні вимоги за кредитним договором № 2006-ПМ-20 від 28.09.2006 року є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами у відповідності ст.57-59 ЦПК України, а саме:

Позивач не довів ту обставину, що він виконав свої зобовязання по даному кредитному договору та ОСОБА_1 отримала грошову суму;

Позивачем також в підтвердження своїх позовних вимог не надано оригінал кредитного договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Однак, позивачем не надано докази саме видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу.

В запереченні на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 зазначає, що не укладала та не підписувала договорів поруки з позивачем № 2006-ПМ-20 від 28.08.2006 р., зазначає, що він підписаний іншою особою. Дані обставини підтверджуються вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2013 року, в якому зазначається, що 05.03.2008 року ОСОБА_3, маючи умисел на підроблення та використання підробленого документа, діючи повторно перебуваючи в приміщенні відділення «Будинок Губернатора» ПАТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 14, без відома та згоди ОСОБА_2 внесла завідомо неправдиві відомості в бланк договору поруки № 2006-ПМ-20 від 28.09.2006 року, про те, що остання виступає в якості поручителя по зазначеному кредитному договору та бере на себе встановлену договором відповідальність у разі настання правових наслідків по договору, в якому ОСОБА_4 виконала підписи від імені ОСОБА_2, тим самим підробила та використала документ шляхом предявлення його в відділення «Будинок Губернатора» ПАТ КБ «Приватбанк» для укладення кредитного договору № 2006-ПМ-20 від 28.09.2006 року.

Таким чином, вищевикладене не дає суду підстав для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз