справа №204/296 /13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2013 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Дусик В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивачів ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_4,

за участю представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, треті особи - Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи - Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовної заяви позивачі посилались на те, що 26 червня 2008 року помер їх батько ОСОБА_8, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку №62 по вул.Правди у місті Дніпропетровську. Під час оформлення спадщини було зясовано, що 10 червня 2008 року ОСОБА_8 склав заповіт, згідно якого, заповідав все своє майно ОСОБА_3 - відповідачці по справі. Позивачі вважають, що на момент укладення зазначеного заповіту у батька були провали памяті, в день укладення заповіту, останній перебував у стані, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. Тому, вважають, що зазначений заповіт повинен бути визнаний недійсним.

Позивач ОСОБА_1, представник позивачів, кожен окремо, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Відповідач, її представник, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_8 під час укладення заповіту усвідомлював значення своїх дій та керував ними.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6, в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначаючи на усвідомлення своїх дій померлим під час укладення заповіту.

Представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судовому засіданні зазначила, що при укладенні заповіту були виконані всі вимоги закону: при укладанні заповіту, сторони своїми підписами підтвердили, що укладання заповіту відповідає їх інтересам: волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі.

Свідок ОСОБА_9, допитаний в судовому засіданні показав, що він працює асистентом кафедри онкології Дніпропетровської медичної академії, померлий ОСОБА_8 був його пацієнтом, хвороба була у нього запущена, йому був поставлений діагноз: рак шлунка ІV стадії.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, який є онуком померлому, зазначив, що стан дідуся був дуже важким, він постійно знаходився у лікарні, за останні кілька тижнів до смерті, дідусь з родичів нікого не впізнавав, не міг сам їсти, пити, говорити та адекватно розцінювати ситуацію.

Свідок ОСОБА_11, допитаний в судовому засіданні показав, що він є кумом позивачу ОСОБА_1 Оскільки він спілкувався із їх родиною і часто відвідував дітей ОСОБА_1 у будинку №62 по вул.Правди у місті Дніпропетровську, де також і мешкав ОСОБА_8, йому було відомо, що останній дуже важко хворів, у нього був рак шлунку. За три тижні до смерті, він нікого не впізнавав, не розмовляв, не міг їсти та пити.

Свідок ОСОБА_12, який був діловим партнером померлого ОСОБА_8 і займався ремонтом електронного обладнання, в судовому засіданні показав, що останній раз бачив померлого на травневі свята у 2008 році, потім спілкувався з ним лише за телефоном, і в телефонному режимі померлий повідомив йому, що дуже погано себе почуває, оскільки йому поставили діагноз рак шлунку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, яка є дружиною позивачу ОСОБА_1, зазначила, що вона, разом з чоловіком ОСОБА_1 та їх двома дітьми мешкали в одному будинку №62 по вул.Правди у місті Дніпропетровську разом з батьком ОСОБА_14 - ОСОБА_8, його дружиною ОСОБА_3 та їх спільним сином ОСОБА_5. Дідусь мав важку хворобу рак шлунку та за кілька тижнів до смерті, нікого не впізнавав, мовчав та ні на що не реагував.

Свідок ОСОБА_15, яка була померлому сусідкою по вулиці з 1973 року, в судовому засіданні показала, що їй відомо про те, що у 2008 році у ОСОБА_8 виявили онкологічне захворювання рак шлунку. Протягом червня 2008 року вона його бачила, а за кілька тижнів до смерті він дуже схуд.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16, який був померлому знайомим у звязку з ремонтними роботами у житловому будинку, зазначив, що за кілька днів до його смерті приходив до нього до дому його відвідати, у нього були спухлі ноги та схудле обличчя.

В судовому засіданні представником позивачів було заявлене клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 26 червня 2008 року.

В судовому засіданні сторони не заперечували проти задоволення клопотання та призначення по справі експертизи.

Заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, оскільки для зясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання в області медицини.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 143, 144, 168, п.5 ст.202 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Призначити по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, треті особи - Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за законом посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження якої доручити Дніпропетровській обласній клінічній психіатричній лікарні.

На розгляд експертів поставити наступні питання:

1.Чи перебував ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, під час посвідчення ним заповіту, а саме 10 червня 2008 року, у стані, в якому він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними? Якщо так, то в якому саме стані?

2.Чи знаходився ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент посвідчення ним заповіту, а саме 10 червня 2008 року в тимчасово хворобливому стані і чи міг він усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними?

Експертів попередити про кримінальну відповідальність по ст. ст. 384, 385 КК України.

У розпорядження експертів надати копію ухвали, медичну документацію на померлого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та матеріали цивільної справи.

Оплату вартості експертизи покласти порівну на ОСОБА_1, який проживає за адресою: 49000, АДРЕСА_1 (068-405-62-08) та на ОСОБА_7, яка проживає за адресою: 49000, АДРЕСА_2 (056-785-12-62).

Провадження по справі зупинити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачи протягом пяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Токар