Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/309/13 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Бердянський районний відділ Запорізької регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру Державного комітету України по земельних ресурсах, Управління держкомзему у м. Бердянськ, про визнання правочинів частково недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Бердянський районний відділ Запорізької регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру Державного комітету України по земельних ресурсах, Управління держкомзему у м. Бердянськ.

В позові зазначила, що в 2006 році з метою будівництва вони разом з відповідачем ОСОБА_5 знайшли будинок №188 по вул. Чубаря в м. Бердянськ, який належав ОСОБА_6

12 вересня ОСОБА_3 було передано ОСОБА_6 14 000,00 грн. в рахунок оплати вартості 1/2 частини житлового будинку по вул. Чубаря, 188, та 29 500 грн. в рахунок оплати вартості 1/2 частини земельної ділянки по вул. Чубаря, 188 в м. Бердянську.

Перед укладанням договору купівлі-продажу ОСОБА_5 попросила позивача оформити угоду на її доньку ОСОБА_4, а в подальшому обіцяла переоформити 1/2 частку на позивача.

13 вересня 2006 року у приватного нотаріуса ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 житлового будинку за 28 000 грн. та земельної ділянки за 59 000 грн., що розташовані по вул. Чубаря, 188 в м. Бердянську.

Зазначаючи про те, що вказані договори купівлі-продажу є удаваними правочинами, оскільки покупцем спірних Ѕ частини земельної ділянки та житлового будинку є позивач, а також про те, що відповідачки ОСОБА_4, ОСОБА_5 ввели її в оману, відмовляються оформити на імя позивача 1/2 частину земельної ділянки по вул. Чубаря, 188 та Ѕ частину нерухомого майна, яке складається із житлового будинку та господарських будівель, та посилаючись на ст.ст.215, 230,235 ЦК України, просила визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Чубаря, 188 в м. Бердянськ Запорізької обл. площею 0,752 га., кадастровий номер :07:003:0218, посвідчений нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 13 вересня 2006 року, частково недійсним в частині придбання громадянкою ОСОБА_4 1/2 частини земельної ділянки. Визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Чубаря, 188 в м. Бердянськ за ОСОБА_3 Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 707139 від 01 червня 2007 року на ім'я ОСОБА_4 Визнати договір купівлі-продажу домоволодіння по вул. Чубаря, 188 в м. Бердянськ, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 13 вересня 2006 року, частково недійсним в частині придбання громадянкою ОСОБА_4 1/2 частини домоволодіння. Визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння № 188 по вул. Чубаря в м. Бердянськ за ОСОБА_3 Стягнути з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судовий збір.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в який, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 307 ЦПК Україниза наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до статті 308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Предметом спору за позовом ОСОБА_3 є визнання недійсними на підставі ст.ст.203,215, 230, 235 ЦК Українидоговорів купівлі- продажу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.09.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі- продажу житлового будинку по вул. Чубаря, 188 в м. Бердянську Запорізької області та договір купівлі- продажу земельної ділянки площею 0,0753 га, за цією же адресою, договори посвідчені приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.9-10).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вказаних договорів ОСОБА_6 продала ОСОБА_4 земельну ділянку за 59000 грн. та житловий будинок 28000 грн., зазначені суми продавець одержала від покупця і матеріальних претензій, які б стосувались розрахунків продавець до покупця не має.

За змістом п.п. 2.1, 5.1 договорів купівлі- продажу відносно земельної ділянки та житлового будинку не укладено будь-яких договорів щодо відчуження, користування з іншими особами.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_6 передала майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок покупцеві, а ОСОБА_4 прийняла його та здійснила реєстрацію права власності (а.с.11,38).

Статтею 15 ЦК Українипередбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і вони можуть бути захищені у визначений та обраний ним спосіб.

Відповідно до ст.230 ЦК України, з підстав якої було заявлено позов, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне.

У п.5 постанови Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року, надано роз'яснення, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 06.11.2009 року № 9Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимироз'яснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Отже за змістом зазначеної норми закону обман має місце, якщо сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину другою стороною, або якщо вона замовчує їх існування. Такий позов може бути задоволений лише на вимогу сторони, яка вчинила правочин під впливом обману.

Суд першої інстанції встановив, що позивач не є стороною договорів купівлі продажу земельної ділянки та житлового будинку, укладених 13.09.2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а тому не входить до кола осіб, які мають право на оспорювання вчинених правочинів на підставі положень ст.230 ЦК України.

Згідно зі ст.235 ЦК Україниудаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч.3.ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа з самостійними вимогами щодо предмету позову - ОСОБА_8, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Бердянський районний відділ Запорізької регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру Державного комітету України по земельних ресурсах, Управління держкомзему у м. Бердянськ, виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, про визнання поважною причини пропуску звернення до суду з позовом, визнання договорів купівлі - продажу земельної ділянки та житлового будинку частково недійсними, переведення прав покупця Ѕ частини земельної ділянки; визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку; визнання права власності на Ѕ частини земельної ділянки; припинення права власності на домоволодіння ; визнання права власності на Ѕ частину самочинно збудованого домоволодіння, стягнення з позивача компенсації Ѕ частини домоволодіння, за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_9 до позивача за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог Бердянська міська рада, Комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, про припинення права власності на Ѕ частину самочинно збудованого домоволодіння, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2012 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відмовлено (а.с.56-76).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2012 року залишено без змін (а.с.135-137).

Вказаними рішеннями було надано оцінку доказам, на які позивач також посилалась як на підставу для задоволення позову в сенсі положень ст.235 ЦК України, а саме.

Так, апеляційний суд Запорізької області в ухвалі від 04 липня 2012 року зазначив, що письмова розписка ОСОБА_6 про отримання відповідачкою 14000 грн. і авансу в сумі 29000 грн. від ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних долях, на яку посилається позивачка, і в разі доведеності цих фактів не може підтверджувати удавність дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 при укладанні договорів купівлі- продажу. Не є таким доказом і приєднана за ініціативою позивачки на а.с.91 копія договору. У договорах купівлі- продажу сторонами є ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а в договорі від 13.09.2006 року, на який посилається позивачка, є інші особи ійого зміст в будь-якому випадку не підтверджує удавність договорів, укладених між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в ньому йдеться про взаємовідносини та наміри ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, про домовленість переоформлення ОСОБА_4 на ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по Ѕ збудованого будинку і земельної ділянки після завершення будівництва і прийняття в експлуатацію.

Вищевикладене свідчить, що правочини вчинені відповідно до вимог чинного законодавства та ст.ст.203,215 ЦК України, укладені сторонами за взаємною згодою на основі вільного вибору та усвідомлення змісту і правових наслідків його умов, що посвідчено нотаріусом, який уповноважений державою на здійснення нотаріальних дій, здійснена державна реєстрація набутих ОСОБА_4 речових прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції правомірно послався на положення ч.1 ст.216 ЦК України, яка передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другий стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування, а тому порушене право позивача не може бути відновлено шляхом повернення сторін до первісного стану.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, висловлену нею в позові і в апеляційній скарзі, яку вона вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає встановленим по справі обставинам, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказах та відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: