Справа № 2-6500/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2013 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 18.06.2013 року звернувся з вказаним позовом до Шевченківського районного суду м. Києва, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №K2Н0RХ03621434 від 30.07.2006 року в розмірі 42131,93 грн. та судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2013 року цивільну справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за підсудністю передано на розгляд до Соломянського районного суду м. Києва.

У призначене судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен відповідати встановленим ст.119 ЦПК України вимогам.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», розяснюється, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Так, згідно із інформаційним листом Державної судової адміністрації України від 10.11.2011 року №12-6621/11, яким повинен був керуватися позивач на час сплати судового збору за предявленим позовом, документом про сплату судового збору є оригінал платіжного доручення, підписаний уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення, та з написом (поміткою) кредитної установи про зарахування сплати судового збору в дохід Державного бюджету України. У разі коли сплата судового збору здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера та скріплена печаткою установи банку.

Натомість, суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що до позову додано платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 421,327 грн., в якому не заповнені усі передбачені графи, а саме відсутнє зазначення дати одержання платіжного доручення банком, відсутній відбиток печатки на передбаченому на неї місці.

Крім того, напис кредитної установи, яка одночасно є позивачем, щодо зарахування відповідних коштів в дохід бюджету здійснено не на самому бланку платіжному дорученню, що мало б бути на його зворотній стороні, а просто на частині паперу, який продовжується після платіжного доручення, що не можна вважати одним бланком відповідного документу.

Таким чином, надане платіжне доручення не може вважатися належними та допустимими доказами сплати позивачем судового збору за предявлення позовних вимог до ОСОБА_1

Крім того, відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду м. Києва від 17.09.2012 року № 01-06/1260/2012 «Про оформлення платіжних документів на перерахування судового збору» в звязку з тим, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору, було зазначено, що за наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету господарський суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу у відповідності до ч.5 ст.119 ЦПК України необхідно надати належний доказ сплати судового збору за предявлені вимоги, який підтверджує відповідність оформлення наданого платіжного доручення та зарахування коштів в дохід бюджету за подання до Соломянського районного суду позовної заяви з вимогами до ОСОБА_1 у визначеному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надати позивачу строк для виправлення недоліків з урахуванням вимог, викладених в ухвалі, призначивши наступне судове засідання на 09:30 год. 20.12.2013 року.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: