Апеляційний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» листопада 2013 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», ПрАТ «СК Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», ПрАТ «СК Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 04.01.2013 року о 10.00 год. ОСОБА_5 в м. Черкаси по вул. Котовського керував автомобілем НОМЕР_1. Рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, власником якого являється ОСОБА_6

Внаслідок порушення ОСОБА_5 п. 10.9. ПДР України позивачці було спричинено матеріальну шкоду, а саме: було пошкоджено задній бампер автомобіля НОМЕР_2, що підтверджується Довідкою УДАІ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаські області.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №38 від 25 лютого 2013 року, що був складений приватним підприємцем ОСОБА_7 сума матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля НОМЕР_2 складає 10567,91 грн.

Відповідно до калькуляції ТОВ «Автогор» від 15.01.2013 року, сума ремонту автомобіля НОМЕР_2 складає 10410,77 грн.

Між ОСОБА_6Ф та АТ «Страхова компанія «АХА страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №87213Га /12чр від 17 липня 2012 року. Згідно якого страховик бере на себе зобовязання компенсувати Страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками.

Франшиза за ризиком збитків внаслідок ДТП складає 1201,02 грн. відповідно до п. 10.2 договору страхування №87213Га /12чр.

Таким чином сума повної виплати, з урахуванням франшизи, на відновлення «Reno Laguna» д.н.з. НОМЕР_3 становить 9209,75 грн. виходячи із страхового акту №1.002.13.00118/VESK06257.

Крім того позивачка просила стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 грн. оскільки, в результаті ДТП їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок пошкодження транспортного засобу та неможливістю ним користуватись тривалий термін, у звязку з чим змушена була нести додаткові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2013 року позов було частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму франшизи у розмірі 1201,02 грн., моральну шкоду в сумі 200 грн., судові витрати в сумі 150 грн., а всього 1551,02 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог стосовно нього відмовити, стягнути 1551,02 грн. з страхової компанії ПрАТ «Провідна».

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_5 про задоволення його апеляційної скарги, представника ОСОБА_6 ОСОБА_8 про безпідставність апеляційних вимог перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_5, який керував автомобілем НОМЕР_4 та рухаючись заднім ходом по вул. Котовського в м. Черкаси здійснив наїзд на припаркований автомобіль ОСОБА_9 д/н НОМЕР_5, власником якого являється ОСОБА_6, чим порушив п. 10.9 ПДР України.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2013 року по справі № 712/315/13-п ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн..

Вказана постанова ніким не скасована та є чинною на даний час.

Судом встановлено, що 17 липня 2012 року між ОСОБА_6 та АТ СК «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 87213а/12чр. Відповідно до даного договору страховик бере на себе зобовязання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками.

В постанові Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 2 «Про узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у 2010-2011 роках» зазначено що при розгляді справ про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це рішення є обовязковим для суду лише щодо зясування питань, чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який витікає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ст. 22 ЦК України вказує, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід щодо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року з наступними змінами та доповненнями визначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження № 38 від 25 лютого 2013 року сума матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля ОСОБА_10 д/н НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП визначається рівною: 10567,91 грн..

Згідно калькуляції ТОВ «Автогор» від 15 січня 2013 року, сума ремонту автомобіля ОСОБА_10 д/н НОМЕР_5 складає 10410,77 грн.

17 липня 2012 року між ОСОБА_6 та АТ Страхова компанія «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №87213 Га/12чр., відповідно до якого, страховик бере на себе зобовязання компенсувати Страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками. При цьому, згідно із п. 10.2 даного Договору Страхування франшиза за ризиком збитків внаслідок ДТП складає 1201 грн. 02 коп.

В звязку з цим та виходячи зі страхового акту № 1.002.13.00118/VESK06257 сума повної виплати на відновлення транспортного засобу становить 9 209,75 грн. Дана сума була відшкодована ОСОБА_6 АТ «СК «АХА Страхування» та остання у свою чергу, в порядку регресу, отримала зазначений розмір відшкодування від ПрАТ «СК «Провідна» на підставі платіжного доручення №0049576 від 24.09.2013 року, так як цивільна відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_5, була застрахована згідно полісу АВ/7083665.

Згідно ст. 1994 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність відшкодовує потерпілій стороні завдані нею збитки тільки в разі недостатньої страхової виплати.

Як встановлено обставинами справи, між ОСОБА_5 та ПрАТ «Провідна» укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АВ/7083665, строком дії з 06 квітня 2012 року по 05 квітня 2013 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які керують забезпеченим транспортним засобом Фіат Дукато д/н НОМЕР_6 на законних підставах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Ч. 3 ст. 11 ЦК України також передбачено, що цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадку завдання шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникають два види правовідносин, і відповідно, зобовязань:

1) Делікатні правовідносини (зобовязання), де кредитором виступає потерпіла особа, а боржником особа, яка завдала шкоди;

2) Договірні правовідносини (зобовязання), які випливають з укладеного договору на користь третьої особи (договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності), де кредитором виступає особа на користь якої повинно бути здійснене страхове відшкодування (полягає у покритті частини чи усіх збитків завданих внаслідок настання страхової події спричиненої шкоди з вини страхувальника), а боржником страховик за цим договором.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не звернув увагу на ту обставину, що в даному випадку зобовязання третьої особи (страховика) випливають з договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не безпосередньо з самого факту завдання шкоди.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-VІ.

Відповідно до ст. 2 вищевказаного Закону, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 9.1, 9.2 ст. 9 вищезазначеного ЗУ обовязковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як вбачається з матеріалів справи АТ «СК «АХА Страхування» взяла на себе зобовязати страхувальнику прямі збитки, завдані внаслідок настання страхового випадку і згідно встановленим обставинам справи здійснила виплату страхового відшкодування позивачці в розмірі 9 209,75 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, яка кореспондується з ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги (регресу), яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, АТ «СК АХА Страхування» після виконання взятого на себе згідно договору № 87213Га/12чр зобовязання, 30 серпня 2013 року звернулася в порядку регресу до ПрАТ «СК «Провідна», оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП - ОСОБА_5, була застрахована згідно полісу АВ/7083665.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Провідна» склало страховий акт № 2401/39/5703 та здійснило виплату страхового відшкодування АТ «СК «АХА Страхування» в розмірі 9 209,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0049576 від 24 вересня 2013 року.

Таким чином, колегією суддів було встановлено, що відносини між сторонами щодо відшкодування майнової шкоди, завданої ОСОБА_6 склалися у відповідній правовій площині та виконані сторонами належним чином та в повному обсязі.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страховим полісом ОСОБА_5 передбачено франшизу 0 грн., а ліміт страхової виплати третій особі по завданій шкоді встановлено 50 000 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати в порушенні права власності, порушенні нормальних життєвих звязків через не можливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на вищевказані норми законодавства та розяснення ВСУ, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки позивачем з урахуванням завданих пошкоджень не доведено отримання фізичного болю, психічної травми та конкретних обставин справи.

Крім того відповідно до ст. 22.3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому може бути відшкодована моральна шкода, передбачена п.1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше 5 % ліміту, визначеному п. 9.3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не більше 2 550 грн..

За таких обставин із встановлення обставин справи, колегія суддів вважає, що висновок районного суду в частині стягнення суми франшизи з відповідача підлягає до скасування, так як в даному випадку франшиза і моральна шкода повинна бути стягнута з ПрАТ «Провідна». До часу вирішення справи в апеляційному суді, позивачка до ПрАТ «СК «Провідна» з приводу відшкодування франшизи не зверталась.

За таких обставин, колегія суддів, оцінивши всі докази в сукупності з наявними матеріалами справи та наданими сторонами доказами вважає, що рішення районного суду не ґрунтується на нормах чинного законодавства і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», ПрАТ «СК Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», ПрАТ «СК Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом

Суддя В.О. Єльцов