Справа №1306/236/2012
Провадження №2/442/76/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

при секретарі Красневич Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл житлового будинку та господарських споруд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що він згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником ? ідеальної частини будинковолодіння по вул..Шевченка, 4 в с.Літиня Дрогобицького району. Власником решти ? ідеальних частин будинковолодіння є відповідач ОСОБА_2

Вказує на те, що не знає, яка саме частина будинковолодіння належить йому, оскільки це не встановлено між ним та відповідачем, тому він не може користуватися в повній мірі своєю часткою, в той час, коли відповідач вселив до будинку без його згоди свою матір рідну сестру позивача ОСОБА_3 та її громадянського чоловіка ОСОБА_4, який там і зареєстрований. Відповідач по суті розпоряджається усім будинком та господарськими спорудами, а він не може прийти до будинку, оскільки йому погрожують. Добровільно поділити будинок відповідач не бажає, тому угоди про спосіб виділення реально його частки із загального майна ними не досягнуто. В зв»язку з цим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилається на обставини, викладені в позовній заяві, додав, що хоче свою частину будинку та городу, просить задоволити його позов.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, пояснивши, що розуміє те, що позивач має право на ? ідеальну частину вищезгаданого будинку з господарськими спорудами, однак та оцінка вартості будинку на яку вказує позивач, не відповідає фактичним обставинам справи і через це вони не можуть визначитися із частиною хати при її розподілі. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.10.2011 року, будинок № 4 по вул..Шевченка в с.Літиня Дрогобицького району з господарськими спорудами належить по ? ідеальній частині сторонам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Житловий будинок не поділений у відповідності до частин співвласників, а звідси за клопотанням представника позивача, було проведено судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів поділу домоволодіння.

Згідно висновку № 1040 від 15.01.2013 року встановлено неможливість проведення реального розподілу господарських споруд та будинку № 4 по вул..Шевченка в с.Літиня Дрогобицького району в зв»язку з фізичним зносом його на 63% ,та разом з тим вказано про компенсацію за ? частки будинковолодіння в грошовому еквіваленті.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділено між сторонами за домовленістю, а в разі виникнення спору судом.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно з вимогами ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 04.10.1991 року при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статті 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Посилання позивача в позовній заяві та у судовому засіданні про те, що відповідач ухилявся від добровільного порядку здійснити поділ будинку та укласти нотаріальний договір про виділ в натурі часток з майна, що є у спільній частковій власності, не знайшли свого підтвердження, оскільки належних доказів цього ухилення суду не надані.

Згідно із ст. ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 вищезгаданого Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріали справи підтверджують, що в спірному домоволодінні є право позивача на 1/2 частку цього будинку; позивачем не надані докази того, що відповідач створює йому перешкоди в користуванні цим будинком.

Враховуючи наведене суд приходить до вимсновку, що у задоволенні позову слід віджмовити.

Керуючись ст.ст.10,11, 59, 88, 209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл житлового будинку та господарських споруд по вул. Шевченка,4 в селі Літиня Дрогобицького району - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Головуючий