Справа № 313/1270/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2013 року Веселівський районний суд
головуючого судді: Кравцова С.О.
при секретарі: Василенко Л.В.
за участю представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Веселівського районного суду цивільну справу за позовом:
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
14.08.2013 року до суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що вона ОСОБА_2 на підставі Договору дарування від 22 квітня 2003 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 12 грудня 2006 року Веселівським районним бюро технічної інвентаризації, є власником квартири АДРЕСА_1.
З квітня місяця 2003 року по теперішній час вона проживає у власній квартирі сама. На час придбання у власність даної квартири, в ній з 24.03.1998 року була зареєстрована ОСОБА_3.
Відповідачка будь-яких витрат по квартирі та у спільному господарстві, починаючи з квітня місяця 2003 року не приймає.
Крім того, незважаючи на те, що ОСОБА_3 значиться за місцем реєстрації зазначеної квартири, за час проживання позивачки в останній, тобто з моменту її придбання - квітень 2003 року, по теперішній час, в даній квартирі відповідачка не проживала та не проживає. Фактичне місце проживання відповідачки ОСОБА_2 не відом і взагалі вона не знає відповідачку навіть як особу.
Станом на теперішній час відповідачка документи до Веселівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на зняття її з реєстрації з попереднього місця проживання, тобто з квартири АДРЕСА_2, не подала.
Та обставина, що відповідачка не проживає у даній квартирі більш ніж 10 років, але залишається зареєстрованою, створює позивачеві перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження нею як власником зазначеного майна.
Вирішити дане питання в позасудовому порядку не є можливим.
Тому, з метою захисту своїх прав ОСОБА_2 звернулась до суду.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з*явилась. Про час
та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать розписка про отримання судової повістки, а також оголошення в газеті про виклик особи до суду.
Про причини неявки ОСОБА_3 не повідомила, заперечення проти позову або заяву про визнання позову не надала.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Судом встановлені наступні факти, які підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка села Кузьменці, Барського району, Вінницької області на підставі Договору дарування від 22 квітня 2003 року, є власником квартири АДРЕСА_1.
Крім того, право власності на вказану квартиру підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 12 грудня 2006 року Веселівським районним бюро технічної інвентаризації та технічним паспортом, виданим Веселівським районним бюро технічної інвентаризації.
З квітня місяця 2003 року по теперішній час ОСОБА_2 проживає у власній квартирі сама. Як виявилось, на час придбання у власність даної квартири, в ній з 24.03.1998 року була зареєстрована ОСОБА_3.
Відповідачка участі у будь-яких витратах по квартирі та у спільному господарстві, починаючи з квітня місяця 2003 року, тобто з моменту придбання позивачкою квартири у власність, і до теперішнього часу не приймала та не приймає.
Крім того, хоча ОСОБА_3 і значиться зареєстрованою в зазначеній квартирі, за час проживання позивачки в останній (тобто з моменту її придбання - квітень 2003 року по теперішній час) відповідачка в квартирі не проживала та не проживає. Фактичне місце проживання відповідачки не відомо, і як зазначила позивачка, вона взагалі не знає відповідачку, навіть як людину.
Ті обставини, що відповідачка не проживає у даній квартирі більш ніж 10 років, але залишається зареєстрованою, створюють позивачеві перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження нею, як власником, в повній мірі зазначеним майном.
Тому, з метою захисту своїх прав ОСОБА_2 була вимушена звернутись до суду.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 71 вказаного Кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасові мешканці за вимогою наймача або проживаючих спільно з ним членів сім*ї зобов*язані негайно звільнити приміщення, а при відмові - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.
ОСОБА_3 не є членом сім*ї позивача та не має права спільної власності на дану квартиру, яка належить ОСОБА_2 на праві власності. Відповідач не проживає у квартирі ОСОБА_2 понад 6 місяців.
Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
В добровільному порядку відповідачка документи до Веселівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на зняття її з реєстрації з попереднього місця проживання, тобто з квартири АДРЕСА_3, не подала, у зв*язку з чим до теперішнього часу зареєстрована у вказаній квартирі.
Та обставина, що ОСОБА_2 не відоме фактичне місце проживання відповідачки, що перешкоджає можливості зняття її з реєстрації в квартирі АДРЕСА_4, призводить до порушення вимог ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, оскільки, позивачка, будучи власником вказаної квартири, не може володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, та крім того, вона позбавлена можливості отримати субсидію на сплату коштів за комунальні послуги.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, і в порядку, встановлених законом.
Отже, ОСОБА_3 не виконуючи вимоги чинного законодавства, в частині неподання документів до Веселівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на зняття її з реєстрації з останнього місця проживання, грубо порушує права ОСОБА_2 щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про те що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має бути задоволений в повному обсязі.
Судові витрати залишити за позивачем
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 17, 319, 321 Цивільного кодексу України, суд
Позовну заяву: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою № 4 у будинку № 25 по вул. Шевченка в смт. Веселе, Запорізької області.
Зобов*язати Веселівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти ОСОБА_3 з реєстрації в квартирі АДРЕСА_5.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: _________________ С.О. Кравцов

12.09.2013