Справа № 0513/2821/2012
Справа № 2/226/6/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2013 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

при секретарі Конопльовій О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину.

В обґрунтування вимог вказала, що 9 червня 2010 року відповідач скоїла злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України. Приблизно о 9.00 годині в місті Димитров Донецької області по вулиці Артема на перехресті у районні розташування приміщення Димитровського МВ УМВС України, відповідач, рухаючись у сторону міста Красноармійська на автомобілі ЗАЗ DAEWOO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, порушила правила дорожнього руху і скоїла наїзд на неї в той момент коли вона рухалася на скутері Навігаторна шляху з міста Красноармійська у місто Димитров. Внаслідок пригоди їй спричинені тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом зі зміщенням нижньої третини стегна лівої ноги, рвана рана в районні ліктьового суглобу лівої руки. Дані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які тягнуть за собою тривалий розлад здоровя, строком більш ніж 21 день. Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 27 серпня 2010 року відповідача було визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України. В результаті злочину відповідач заподіяла їй матеріальну і моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у витратах на лікування травм, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В звязку з отриманими травмами вона тривалий час перебувала на лікуванні, яке їй коштувало дуже великих коштів. В період з 09.06.2010 р. по 12.07.2010 р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ, де нею було витрачено на ліки кошти в розмірі 5893,86 грн. В період з 01.12.2010 р. по 20.12.2010 р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ, витратила на лікування 6233,81 грн. В період з 31.03.2011 р. по 06.04.2011 р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ, витратила на лікування 2715,60 грн. В період з 12.07.2010 р. по 07.06.2011 р. вона знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога поліклініки Красноармійської ЦРЛ, витратила на лікування 2373,85 грн. Згідно з рішенням Апеляційного суду Донецької області від 29.11.2011 р. кошти, витрачені нею на лікування у вказаний період часу, були виплачені відповідачем. Однак лікування продовжується до теперішнього часу, тому нею були витрачені ще такі суми:

в період з 13.07.2011 р. по 02.02.2011 р. вона знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря - травматолога поліклініки Красноармійської ЦРЛ, витратила на лікування 1526,80 грн.;

в період з 08.06.2011 р. по 10.06.2011 р. вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ, витратила на лікування 595,50 грн.;

в період з 10.10.2011 р. по 13.10.2011 р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ, витратила на лікування 247,80 грн.;

в період з 18.10.2011 р. по 10.11.2011 р. вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в Донецькому науково-дослідному інституті травматології і ортопедії, витратила на лікування 10171,65 грн.;

в період з 11.11.2011 р. по 28.05.2012 р. вона перебувала на амбулаторному лікуванні під наглядом лікарів Донецькому науково-дослідному інституті травматології і ортопедії, витратила на лікування 6911,74 грн.;

29.05.2012 р. в Донецькому Донецькому науково-дослідному інституті травматології і ортопедії їй було апарат Єлізарова демонтовано та рекомендовано подальше лікування;

з 29 травня 2012 р. і по теперішній час на ліки нею витрачено кошти в розмірі 1093,05 грн.

Таким чином загалом за час лікування нею було витрачено кошти в розмірі 38376,16 грн., з яких 17934,18 грн. вже виплачені згідно з вищевказаним рішенням суду.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування витрат на лікування в сумі 20546,54 грн. (а.с.2-4, 96).

Позивач до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи позовні вимоги викладеними в позовній заяві обставинами.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що вважає, що вимоги надумані, позивач не надала суду розрахунок суми, яка стягується і не довела нові обставини в звязку з якими вона повинна додатково компенсувати її подальше лікування. З позову не зрозуміло чому позивач звертає увагу суду на кошти на лікування, які були витрачені до винесення судом першої інстанції основного рішення, тим більше, що 12 липня 2011 року позивач уточнювала позовні вимоги. Димитровським міським судом Донецької області було винесено рішення від 20 липня 2011 року. Позивач намагається стягнути грошові кошти на лікування в Димитровській ЦМЛ в період з 08.06.2011 р. по 10.06.2011р. в розмірі 762,50 грн., коли судове рішення було винесено після закінчення цього строку, тим паче, що 12 липня 2011 р. позивач уточнювала позовні вимоги і не внесла в уточненні позовні вимоги дану суму. Незрозуміла також вимога позивача про компенсацію витрат на амбулаторне лікування в Димитровській ЦМЛ в період з 13.07.2011 р. по 02.02.2012 р. в розмірі 1972,30 грн., відомостей про таке лікування і про призначення їй саме такого лікування і відповідних лікарських засобів позивач не надала. Щодо витрат позивачем з 29.05.2012 р. на медикаменти суми в розмірі 1093,05 грн., подальшого лікування нібито отриманих внаслідок ДТП травм в період з 10.10.2011 р. по 13.10.2011р. (на стаціонарному лікуванні в Димитровській ЦМЛ в звязку з закритим повторним переломом, який повільно зрощується, лівої стегнової кісті зі зміщенням уламків після МОС апарата Ілізарова), на яке було витрачено 247,80 грн., з 18.10.2011 р. по 10.11.2011 р. (в звязку з лікуванням в Донецькому НДІ ТО ложного сустава с/з левого бедра, сгибательно-расгибательная контрактура левого коленного сустава, на яке було витрачено 10171,65 грн., а також з 11.11.2011р. по 28.05.2012р. (в звязку з амбулаторним лікуванням в Донецькому НДІ ТО тієї ж травми), на яке було витрачено суму в розмірі 6911,74 грн., звертає увагу на наступне. Згідно з ч.2 ст. 1165 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Доказами відсутності шкоди з її вини можуть слугувати медичні документи, надані суду позивачем, як при першому розгляді справи, так і зараз. Позивач 12.07.2010 р. була виписана на амбулаторне лікування і вдруге потрапила в лікарню майже через 5 місяців, а саме 01.12.2010р. і перенесла другу операцію 03.12.2010р. не внаслідок ДТП, а внаслідок її необережної поведінки в побуті, що підтверджується епікризом історії хвороби 310537/1232, в якому зазначено, що 30.11.2010р. позивач, перебуваючи на кухні оступилася, внаслідок чого металічна пластина була пошкоджена, і виникла необхідність в її видаленні, а також епікризом історії хвороби № 4925/591 (без зазначення дати складання), який мається в матеріалах справи, згідно з яким позивач вдома оступилася і відчула хруст в області лівого стегна. Таким чином, продовження лікування і необхідність другої, а потім і третьої операції були викликані необережною поведінкою позивача і не мали причинного звязку з діями відповідача. При обережній поведінці і дотриманні вимог лікаря, цього б не сталося. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Димитровського міського суду Донецької області від 27.08.2010 року ОСОБА_2 була визнана винною в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України. Потерпілою від цього злочину є ОСОБА_3. Вироком суду встановлено, що внаслідок злочину потерпілій під час дорожньо-транспортної пригоди 09.06.2010 року були заподіяні тілесні ушкодження: закритий перелом лівого стегна, рана мяких тканин лівого ліктьового суглобу (а.с. 5-10 справи № 2-748/11).

Відповідно до рішень Димитровського міського суду Донецької області від 20.07.2011 року по справі № 2-748/11 та Апеляційного суду Донецької області від 29.11.2011 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 було стягнуто відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином: відшкодування вартості пошкодженого скутера Навігаторв розмірі 4800 грн.; відшкодування суми, витраченої на лікування за період з 09.06.2010 року по 07.06.2011 року, в розмірі 17934,18 грн.; відшкодування моральної шкоди 25000 грн.; відшкодування витрат на правову допомогу 3400 грн. (а.с.108-120).

Крім цього, внаслідок отриманої під час дорожньо-транспортної пригоди 09.06.2010 року травми позивач знаходилась на лікуванні: в період з 08.06.2011 року по 10.06.2011 року на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ; в період з 10.10.2011 року по 13.10.2011 року на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ; в період з 18.10.2011 року по 10.11.2011 року на стаціонарному лікуванні в Донецькому науково-дослідному інституті травматології і ортопедії (ДНДІТО), після чого згідно рекомендацій лікарів ДНДІТО в період з 11.11.2011 року по 28.05.2012 року лікувалася амбулаторно, 29.05.2012 р. в ДНДІТО їй було демонтовано апарат Єлізарова та рекомендовано подальше лікування (а.с.5, 14, 19, 31, 43).

Під час вказаного лікування за період з 08.06.2011 року до 16.08.2012 року (дата подачі позову до суду) згідно наданих товарних та касових чеків, квитанцій, накладних позивачем було витрачено на лікування кошти в загальній сумі 19486,49 грн. (а.с.10, 11, 15-17, 20-25, 29, 32-37, 39-42, 44-45, 48-52).

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з витрат на лікування за період з 08.06.2011 року до 16.08.2012 року, в розмірі 19486,49 грн.

Суд не приймає витрати, які були здійснені позивачем на придбання міксера на суму 167 грн. (товарний чек на а.с.11), на благочинну допомогу в сумі 200 грн. (квитанція на а.с.22), на благочинну допомогу в сумі 500 грн. (квитанція на а.с.26, 28), на добровільне медичне страхування в сумі 250 грн. (договір на а.с.27), в якості витрат на відшкодування шкоди, заподіяної злочином, оскільки ці витрати не є необхідними для відновлення здоровя позивача. Також суд не приймає вартість ліків в сумі 28.20 грн. на а.с.38, оскільки з цього документу не зрозуміло чи здійснювалась купівля цих ліків позивачем, взагалі незрозуміло що підтверджує цей документ, окрім вартості вказаних в ньому ліків. Крім цього, суд не приймає витрати позивача на ліки за чеком від 19.03.2011 року на суму 86,30 грн. (а.с.52), за чеком та накладною від 05.12.2010 року на суму 128,80 грн. (а.с.53), за чеком та накладною від 19.03.2011 року на суму 200,50 грн. (а.с.53), оскільки вартість цих витрат вже була відшкодована за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.07.2011 року, яким були стягнуті на користь позивача витрати на лікування в період з 09.06.2010 року по 07.06.2011 року.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що вказане в позові лікування позивача не повязано з дорожньо-транспортною пригодою, винною в якій є відповідач, а є наслідком необережної поведінки позивача в побуті, оскільки з наданих позивачем медичних документів та досліджених судом в судовому засіданні вбачається, що тривале лікування позивача повязане саме з травмою, отриманою нею під час дорожньо-транспортної пригоди 09.06.2010 року, яка сталася з вини відповідача. Відповідачем не заявлялося клопотання про призначення по справі судово-медичної експертизи щодо зясування обставин на підтвердження вказаних нею доводів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 214,60 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України Про судовий збірзвільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.1166 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 19486 (девятнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 49 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя