Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2013 року м.Львів
Галицький районний суд м. Львова
у складі:
головуючого судді Юрківа О.Р.
при секретарі Чорненькій К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-
В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, дав аналогічні пояснення, просить позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив, зазначивши, що ОСОБА_2 не винна в залитті квартири позивача. Вказує на те, що вода в квартиру позивача поступала не з її квартири, а через виникнення аварійного стану водопровідних систем. Стверджує, що причиною залиття було невиконання обов'язків органів державної влади. Просить у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.
Судом встановлено, що згідно акту ЛКП "Центральне" від 08.07.2010 року про обстеження квартири №8 на вул. Б.Хмельницького, 5 встановлено, що причиною залиття стелі і стін кухні квартири №8 було необережне відношення до санітарно технічних приладів мешканцями квартири №12, що розташована поверхом вище, згідно акту ЛКП «Центральне» від 09.04.2012 року про обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що на стелі кабінету характерні вологі плями та відлущена побілка. 08.07.2010 року, при обстеженні квартири №8 на вул. Б.Хмельницького,5, у м. Львові виявлено залиття стелі та стіни житлової кімнати /а.с.51, 52/.
Також дані обставини стверджуються показами свідка ОСОБА_3 щодо факту постійного залиття квартири, яким суд надає віру, оскільки вони знаходяться у обєктивному взаємозвязку з іншими матеріалами справи.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з наступними змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.
У відповідності до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Частиною першою ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Частиною четвертою цієї ж статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Згідно абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, виходячи із вимог розумності і справедливості, приймаючи до уваги наведені позивачем обставини та те, що позивач перенесла певні душевні страждання у звязку із пошкодженням її майна, суд приходить до переконання, що позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення частково, а саме в сумі 2000,00 грн.
Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі вищевикладеного, зважаючи на вимоги ч.1 ст.60 ЦПК України, суд приходить до переконання, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 450,00 грн. вартості проведення звіту про незалежну оцінку ринкової вартості будівельно монтажних (відновлювальних) робіт житлових приміщень квартири, що розташована за адресою: м.Львів, ОСОБА_4, буд.5 кв.8 проведеного ПП «ЮрЕксперт» від 14.11.2012 року, підлягає до задоволення оскільки підтверджена наявними у матеріалах справи доказами (а.с.5-25).
Зважаючи на дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, ЦК України, суд,-
позов задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя О.Р.Юрків.