Справа № 2-6868/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Відкритого акціонерного товариства «СВЕМОН-КИЇВ» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про виселення без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстрації та стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 18.111.2013 року звернувся з позовною заявою, в якій просить виселити з кімнати №44 у гуртожитку по вул. Новопольова, 96 у м. Києві ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також зняти ОСОБА_1, 07.11.1975 року з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Крім того, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» 15376,87 грн., а також судовий збір.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими представник позивача обґрунтовує позовні вимоги, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує вимогу відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивача порушені, якими саме діями або бездіяльністю відповідача, всупереч якої правової норми, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду з вимогою виселити відповідачку з займаного житлового приміщення, вказує на те, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір найму житлового приміщення №103 від 01.03.2011 року, термін дії якого сторонами продовжено до 31.12.2013 року. Однак, у звязку з тим, що відповідачка не виконує свої зобовязання по оплаті за найм приміщення, позивач згідно з умовами договору в односторонньому порядку має право розірвати договір та виселити наймача із займаного приміщення.

Разом з тим, висуваючи відповідні вимоги, позивач не викладає обставин в їх обґрунтування відповідно до норм матеріального права, які б безпосередньо встановлювала правову підставу виселення особи з найманого житлового приміщення, строк дії договору найму за яким ще не сплинув.

Також в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги відповідно до норм матеріального права щодо виселення ОСОБА_2, оскільки, вказані вимоги стосуються зобовязання до вчинення дій за рішенням судом 3-ї особи, яка за процесуальним статусом не є стороною у спорі та не може бути зобовязана рішенням суду до вчинення певних дій.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить виселити з житлового приміщення двох дітей відповідачки ОСОБА_5, а саме ОСОБА_3, яка є неповнолітньою, та ОСОБА_4, який на момент предявлення позовних вимог є повнолітнім.

Однак заявляючи відповідні вимоги позивачем не визначено процесуального статусу вказаних осіб, ні їх не зазначено сторонами у справі та не вказано осіб, які б мали представницькі повноваження щодо них, а й відповідно не обґрунтовано правові підстави заявлених до них вимог відповідно до норм процесуального права.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги про виселення та правові підстави звернення до відповідачки, третьої особи та осіб без процесуального статусу у спорі відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивача порушені, ким саме та якими діями або бездіяльністю осіб у справі, як вони взаємоповязані, тобто який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачкою, третьою особою та особами без процесуального статусу з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які його права чи інтереси були порушені, ким саме та якими діями чи бездіяльністю, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Відкритого акціонерного товариства «СВЕМОН-КИЇВ» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про виселення без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстрації та стягнення заборгованості залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: