Провадження № 2/337/176/2013р.
Справа № 0825/9624/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2013 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

при секретарі Латій В.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним, встановлення факту прийняття спадщини,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог про визнання заяви ОСОБА_4 від 29.08.2011 року про відмову від спадщини після померлої доньки ОСОБА_7 на користь онуки ОСОБА_5 недійсною, встановлення факту прийняття спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 після померлої доньки ОСОБА_7 відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області, протягом 10 днів.

Суддя:

Провадження № 2/337/176/2013р.

Справа № 0825/9624/2012

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2013 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

при секретарі Латій В.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним, встановлення факту прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

07.11.2012 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, встановлення факту прийняття спадщини, у якому просить суд, посилаючись на норми ст. 203, 215, 225, 626 ЦК України, визнати заяву подану нею, спадкоємиці за законом, після померлої 02.07.2011 року доньки ОСОБА_7, про відмову від спадщини на користь онуки - ОСОБА_5 недійсною; встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадку у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_2, після померлої 02.07.2011 року доньки ОСОБА_7. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що в 1977 році, їй, як працівнику третьої стоматологічної поліклініки м. Запоріжжя, була виділена трикімнатна кооперативна квартира, яка розташована за адресою пр. Радянський, 5-40, вона в повному обсязі, в 90-х роках сплатила пай за квартиру та згодом набула право власності на неї. В даній квартирі почала мешкала разом зі своєю донькою ОСОБА_7, згодом в доньки народилася дитина, відповідачка по справі, яка, зважаючи на вік, теж мешкала в спірній квартирі. З метою уникнення непорозумінь між дітьми, щодо поділу майна своєї після смерті, ОСОБА_4 за життя розподілила порівну те, що їй належало, а саме - шляхом укладання договору дарування на квартиру на імя доньки, на користь сина оформила заповіт на будинок, успадкований після смерті батьків. В 2000 році онука, яка досягла певного віку, вийшла заміж, та переїхала мешкати до чоловіка, за іншою адресою. Згодом захворіла на онкологічну хворобу донька ОСОБА_7. В 2003 році, після смерті свого батька, ОСОБА_7П отримує в якості спадкового майна однокімнатну квартиру за адресою: вул. Запорізького козацтва, 31-29. В 2010 році, після розлучення з чоловіком, з ними почала мешкати онука, відповідачка по справі, ОСОБА_5, разом зі своїм неповнолітнім сином. 02.07.2011 року, ОСОБА_7 померла. Після смерті доньки залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3, що була переоформлена ОСОБА_4, та з квартири за 29 в будинку 31 по вул. Запорізького козацтва в м. Запоріжжя, що залишилася після смерті батька ОСОБА_7 Спадкоємцями першої черги були позивачка та відповідачка по справі. Оскільки спадок складався з двох квартир, вони з відповідачкою, вирішили, що ОСОБА_4 буде мешкати в однокімнатній квартирі, де зареєстрована з 2003 року (після спадкування донькою), а відповідачка разом з дитиною будуть мешкати в трикімнатній квартирі. Жодних підозр в обмані чи взагалі неприязних стосунків з боку відповідачки по справі, не чекала і повністю їй довіряла, тому на її пропозицію щодо поїздки до нотаріуса довірливо погодилася адже дійсні наміри їй не були доведені.

Скориставшись фактично безпорадним станом, та 80-річним віком, зважаючи на лихо, що нещодавно сталося, відповідачка, зловживаючи довірою та похилим віком, привезла до нотаріуса, де ОСОБА_4 підписала, як згодом зясувалося, відмову від спадку, та залишилася на вулиці без даху над головою та перетворилася на особу без визначеного місця проживання, адже після того, як сплинув шестимісячний термін для відклику заяви про відмову від спадщини, поведінка відповідачки змінилася. Вона почала ображати, застосовувати фізичне насильство, вимушена була звертатися до правоохоронних органів за допомогою. Квартиру, де була зареєстрована позивачка по вул. Запорізького козацтва, 31-29, ОСОБА_5 продала, залишивши собі всі кошти від проданого житла, змусила позивачку знятися з реєстраційного обліку, а потім вигнала з трикімнатної квартири по пр. Радянському, 5-40. Навіть за допомогою правоохоронніх органів, позивачка не мала та не має до сьогоднішнього дня змоги зайти в квартиру, де постійно мешкала, та навіть забрати особисті речі, ліки, предмети одягу тощо.

Коли позивачка підписувала заяву, то ні відповідачка, на користь якої була зроблена відмова від спадку, ні нотаріус, який вчиняв нотаріальні дії не розяснили наслідки цього правочину, його істотного значення. Не усвідомлюючи значення своїх дій, знаходячись під впливом тяжких обставин, викликаних втратою рідної доньки, позивачка вчинила одноособовий правочин, за наслідками якого залишаюсь тепер на вулиці. Зважаючи на те, що після смерті доньки позивачка знаходилася у вкрай пригніченому стані, адже втратила рідну людину, кохану доньку, з якою не розлучалися в останні роки, не усвідомлювала значення своїх дій, які не відображали її дійсної волі на той час.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити, також вказала що були тяжкі обставини викликані смертю доньки, не усвідомлювала значення своїх дій, у нотаріуса було помилка так як їй ніхто не повідомив що буде підписуватися. Також пояснила, що відповідачка говорила, що позивач буде проживати у квартирі однак обманула її та виганяє з квартири. До нотаріуса її відвезли машиною знайомого відповідачки. В літку 2012 року ходила до нотаріуса та просила не видавати свідоцтво ОСОБА_5.

Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач та відповідачка проживали однією сімєю та після побутового конфлікту позивачка пішла жити до свого сина по вул. Братській у свій дім, ніхто її з квартири не виганяв. У нотаріуса позивачка усвідомлювала значення своїх дій, нотаріус їй усе розяснював. Вважає, що зверненням до суду позивачка використовує як засіб тиску, щоб відповідачка забрала її до себе жити. Також пояснив, що квартира від якої відмовилася позивач, до цього належала їй та в подальшому була подарована спадкодавцю, та в разі прийняття спадщини - позивач фактично повернула б у свою власність частину того, що раніше вона безоплатно відчужила, тобто подарувала спадкодавцеві. Позивач за законом в будь-який час, до закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини могла відкликати свою заяву про відмову від прийняття спадщини, а так, оскільки позивач цього не зробила, то щонайменше вона мала не усвідомлювати значення своїх дій, як в момент вчинення правочину - так і протягом останніх чотирьох місяців до закінчення терміну на відкликання своєї заяви про відмову від спадщини на користь відповідача, докази про що відсутні.

У судовому засіданні представник третьої особи проти позову заперечувала, надала письмові пояснення приватного нотаріуса ОСОБА_6, відповідно до яких 29.08.2011 року до неї звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відкриття спадщини у звязку із смертю 02.07.2011 року ОСОБА_7, дочки ОСОБА_4 та мати ОСОБА_8 ОСОБА_4 відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_8С.(ОСОБА_5С.), розуміючи свої дії, її волевиявлення було добровільним, вона усвідомлювала значення своїх дій і могла пояснити, чому вона вирішила так поступити. Раніше, до дня появи спадкоємців, до нотаріуса звернулася ОСОБА_4 Вона пояснила, що у неї померла дочка, після її смерті осталося майно, і що потрібно оформити право власності на майно померлої на її дочку - ОСОБА_5 Вона пояснила причину свого вчинка - ОСОБА_5 одна дитина у померлої, виховує самостійно сина, чоловіка у неї не має, знаходилася у фактичних відносинах з особою, яка за часи сумісного проживання одержала кредити і в ці кредитні відношення долучила онуку - ОСОБА_5 Зараз чоловік її покинув, борги залишилися на неї. Одержання спадщини ОСОБА_5 допоможе виплутатися з скрутного становища, у якому вона опинилася. Причину звернення щодо оформлення спадщини вона пояснила тим, що їй порадили ОСОБА_6 як нотаріуса. 18.07.2012 року ОСОБА_5 одержала свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_4. Ще залишалася не оформлена спадщина на квартиру АДРЕСА_5, яку спадкоємець вирішила одержати пізніше. В липні-серпні 2012 року ОСОБА_4 прийшла знову і почала скаржитися на поведінку онуки ОСОБА_5 Їй пояснили, що заяву вона відкликати не може, тому що пройшов строк, встановлений для прийняття спадщини, але може звернутися до суду, якщо порушені її права. ОСОБА_4 просила не видавати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 Їй пояснили, що підстав для відмови в видачі нотаріального документа не має, але якщо вона звернеться до суду, то тоді нотаріус повинен зупинити нотаріальні дії до винесення судового рішення. Для подання позову надала ОСОБА_4 копію її заяви про відмову від прийняття спадщини на користь дочки померлої - ОСОБА_5 Вона повідомила, що збирається на відпочинок, а потім буде звертатися до суду. 24.09.2012 року до ОСОБА_6 звернулася спадкоємець ОСОБА_5 про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус повідомила, що приходила ОСОБА_4, яка скаржилася на поведінку онуки. ОСОБА_5 пояснила, що у них вийшло непорозуміння щодо грошей, одержаних після продажу квартири АДРЕСА_4. Вона віддала гроші бабусі - ОСОБА_4, а коли необхідно було сплачувати платіж за одержаний кредит, то ОСОБА_4 відмовилася віддавати гроші. Коли розмовляли, прийшла ОСОБА_4, якій було відомо, що ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва, про це їй повідомила сама онука. ОСОБА_5 не приховувала цей факт. ОСОБА_4 вимагала від нотаріуса не видавати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, але до суду вона не зверталася, і підстави відмови не було. Спадщина була видана дочці померлої на підставі діючого законодавства.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона проживає у домі навпроти. Позивачка прийшла до неї та сказала, що відповідачка її вигнала. В червні 2011 року позивачка була не в собі, якась загублена, переживала смерть доньки. Позивачка проживала до та після смерті доньки у квартирі АДРЕСА_6. Позивачка розповідала, що відмовилась від спадщини так як дуже любила онуку. 29.08.2011 року не памятає чи бачила вона позивачку.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона товаришувала з спадкодавцем та позивачка доглядала її у звязку з хворобою. Після смерті доньки у позивачки постійно високий тиск, неодноразово викликали швидку допомогу, позивачка постійно плаче, та вони з відповідачкою сваряться. У листопаді позивачка на вулиці плакала так як відповідачка не пускала її до квартири. Викликали міліцію та потрапили до квартири та взяли зимові речі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що у будинку проживає з 1977 року та товаришувала з донькою позивачки до її смерті. Відповідачка після розлучення повернулася проживати до квартири та там вони з позивачкою проживали разом. Позивачка після смерті доньки була пригнічена, від сусідів дізналася, що відповідачка побила позивача. У жовтні позивачка подзвонила до неї та попросила вийти так як відповідачка її вигнала, викликали міліцію для того щоб зайти до квартири так як відповідачка її не пускала. Відповідачка вчинила скандал та викинула речі позивачка у пакеті. Після смерті доньки поведінка позивачки не змінилася однак вона була пригнічена горем. 28 та 29.08.2011 року позивачку не бачила так як була у Криму.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що відповідачка повела себе не достойно викинула позивачку на вулицю. Поховав доньку позивачка постійно плакала не спала, пила снодійне. З 27.08.2011 року свідок була на морі тиждень та не зустрічалася з позивачкою, але вважає, що позивачка не думала про спадок була у напівсвідомому стані, не розуміла чим їй загрожує відмова від спадщини. Позивачку вигнали восени 2012 року з квартири, до цього були нормальні відносини. Позивачка їй казала, що нічого не розуміла, її посадили до машини, повезли, дали якісь бумаги які вона підписала.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що відповідачку знає біля 2-3 років. У 2011 році у неї померла мати та свідок відповідачку підміняв на роботі. Також через два місяці після смерті матері відповідачка відлучалася з роботи з приводу спадку до нотаріуса де її чекала позивачка. Після цього відповідачка розповідала, що позивачка відмовилася на її користь від своєї частини квартири. Після смерті матері відповідачки свідок була у неї у гостях де в той час була й позивачка. Позивачка була адекватна, нормальна, ніяких дивацтв у неї не було.

Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи №9/2011, вислухавши пояснення сторін, свідків, всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що 02.07.2011 року померла ОСОБА_7, свідоцтво про смерть серія 1-ЖС №211455 від 04.07.2011 року Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 4061.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді квартирі АДРЕСА_7 та квартири АДРЕСА_8.

ОСОБА_7 являлась власницею квартири АДРЕСА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого восьмою Запорізькою держнотконторою 06.08.2003 року р№1-372.

Також ОСОБА_7 являлась власницею квартири АДРЕСА_7 на підставі договору дарування від 29.01.2004 року укладеному між ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Згідно ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцями за законом являються позивач ОСОБА_4 мати спадкодавця та відповідачка ОСОБА_5 донька спадкодавця, інших спадкоємців, згідно до копії спадкової справи №9/2011, не виявлено.

Відповідно до довідки житлових органів ОСОБА_4 з 1977 року по жовтень 2012 року проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.ст. 1270, 1272, 1273, 1274 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

29.08.2011 року о 10-00 годин, відповідачка ОСОБА_5 подала заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

29.08.2011 року о 10-15 годин, позивачка ОСОБА_4, подала заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_5

18.04.2012 року ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_9. Свідоцтво видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №686.

24.09.2012 року ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_7. Свідоцтво видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №1872.

08.05.2012 року ОСОБА_5 продала квартиру АДРЕСА_9, договір купівлі продажу посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстрований в реєстрі за №862.

Що стосується позовних вимог про встановлення факту прийняття ОСОБА_4 спадку у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_10, після померлої 02.07.2011 року доньки ОСОБА_7

Відповідно до ст.1268, 1269 ЦК України виникнення права на спадкування повязане з вчиненням спадкоємцем юридичних дій, встановлення судом факту прийняття спадщини щодо спадщини яка відкрилася після 01.01.2004 року законом не передбачено та встановлення факту прийняття спадщини можливо застосувати лише до спадщини яка відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Що стосується позовних вимог про визнання заяви про відмову від спадщини на користь онуки ОСОБА_5 недійсною.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК України.

Аналізуючи підстави, викладені в позовній заяві, пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позивач просить визнати відмову від прийняття спадщини з підстав, встановлених статтями 225, 233 ЦК України.

Відповідно до показів ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, допитаних в якості свідків, ОСОБА_4 переживала смерть доньки, виникли проблеми з тиском та загальним самопочуттям, також судом зясовано, що свідки в момент вчинення правочину з позивачем не спілкувалися.

Згідно до тексту заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи, поданої ОСОБА_4 29.08.2011 року, ОСОБА_4 усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини які мають для неї істотне значення без застосування тиску, за своєю справжньою волею та ч. 2 ст. 1274 ЦК України, відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_5 Заява містить особистий підпис та розбірливий напис прізвища та ініціалів заявника.

Відповідно до копії довідки від 06.02.2013 року, ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Згідно до норм ст.225 ЦК України, правила статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо), що також відмічено у постанові Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

При розгляді справи, клопотань або заяв про призначення судово-психіатричної експертизи на предмет встановлення факту перебування особи в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними не заявлялося.

Особою яка спілкувалася з позивачем в момент вчинення правочину є нотаріус, який у свої письмових поясненнях стверджує, що ОСОБА_4 відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_5, розуміючи свої дії, її волевиявлення було добровільним, вона усвідомлювала значення своїх дій і пояснювала, чому вона вирішила так поступити, до цього раніше вже зверталася до нотаріуса за розясненнями.

Також з пояснень свідків, ОСОБА_4 дуже сильно любила свою онуку ОСОБА_5, виховувала змалку її, та тому і відмовилася від спадщини на її користь.

Таким чином суд приходить до висновку, що на момент звернення до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_4 діяла свідомо та розуміла, що відмовляється від належної їй частки спадкового майна на користь своєї онуки ОСОБА_5

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Щодо зазначення позивачем про звернення до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини під впливом тяжкої для нього неї обставини, суд враховує, що дана заява подана ОСОБА_4 в звязку зі смертю доньки. Проте, всупереч вимогам статті 60 ЦПК України позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_5 скористалася смертю матері як тяжкою обставиною на свою користь, та що ОСОБА_5 має перед позивачем будь-які зобовязання матеріального характеру. Біль того на час відмови від спадщини 29.08.2011 року позивач ОСОБА_4 мала на праві власності будинок 25 по вул. Братській у м. Запоріжжя, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.01.1980 року, який вона подарувала своєму синові ОСОБА_15 30.01.2013 року, вже після подання позову до суду. Отже, відсутня друга обовязкова обставина вкрай невигідні умови, наявність якої поряд з тяжкими обставинами, є підставою для визнання відмови від спадщини недійсною за ст.233 ЦК України. В звязку з цим, в задоволенні вимог про визнання відмови від прийняття спадщини з зазначених підстав належить відмовити.

У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та не надано доказів того, що відмова від спадщини мала певні умови проживання у квартирі. Відмова позивача від спадщини була безумовною та без застереження, що відповідає припису норми ч.5 ст.1273 ЦК України.

Також не знайшли свого підтвердження твердження позивача про те, що нотаріус при вчиненні нотаріальної дії оформлення заяви про відмову від спадщини, не розяснювала наслідків такої дії.

Суд вважає, що причиною подання позову до суду явилося те, що у позивача з відповідачкою погіршилися взаємостосунки, що також підтверджується копією відмовного матеріалу Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, копією висновку спеціаліста №1406 від 10.10.2012 року про тілесні ушкодження у ОСОБА_4 у матеріалах цивільної справи, а спір виник з приводу користування та проживання у спірній квартирі, що не являється предметом розгляду даної справи.

Відповідно до ст.1268, 1269 ЦК України виникнення права на спадкування повязане з вчиненням спадкоємцем юридичних дій, встановлення судом факту прийняття спадщини щодо спадщини яка відкрилася після 01.01.2004 року законом не передбачено та встановлення факту прийняття спадщини можливо застосувати лише до спадщини яка відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 225, 233, 1216-1218, 1261, 1268-1270, 1273, 1274 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог про визнання заяви ОСОБА_4 від 29.08.2011 року про відмову від спадщини після померлої доньки ОСОБА_7 на користь онуки ОСОБА_5 недійсною, встановлення факту прийняття спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 після померлої доньки ОСОБА_7 відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області, протягом 10 днів.

Суддя: