Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 2-282/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2013 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Борняк Р.О.

секретаря Вовк О.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином з покликанням на те, що 14.03.2012р. постановою Перемишлянського районного суду Львівської області ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за ст.122 ч.1 КК України згідно акту амністії. По даній кримінальній справі позивач являється потерпілим, оскільки ОСОБА_3 16.12.2008р. умисно наніс йому удар кулаком та ногою у взутті в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав злам виличної кістки зліва зі зміщенням та струс головного мозку, що відносяться до умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоровя. У зв'язку з цим він тривалий час лікувався, з 17.12.2008р. по 26.12.2008р. перебував у комунальній міській клінічній лікарні швидкої допомоги, переніс операцію, поніс значні витрати на придбання медикаментів та посилене харчування, які склали 10500 грн. Крім того вказаним злочином йому заподіяна і значна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 5000 грн., оскільки переніс велике нервове потрясіння та фізичний біль, порушено його життєвий спокій та нормальний ритм життя, тривалий час був позбавлений можливості працювати, реалізовувати свої елементарні звички та бажання.

В ході судового розгляду позивач та його представник збільшили предявлені позовні вимоги які підтримали в судовому засіданні та просять стягнути з відповідача в користь позивача 10500 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 1250грн. витрат повязаних з оплатою правової допомоги.

Відповідач ОСОБА_3 подав письмове заперечення на позов в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, яке підтримав в судовому засіданні з покликанням на те, що жодних ударів ні кулаком ні ногою у взутті в обличчя ОСОБА_1 не наносив і не є винним у розладі його здоровя. Вважає, що його вина у злочині передбаченому ч.1 ст.122 КК України не встановлена, оскільки провадження по кримінальній справі закрито, а його звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію», тобто судове слідство не проводилось, докази судом не досліджувались та не оцінювались, обвинувальний вирок не виносився. Також зазначає, що матеріальна та моральна шкода заявлена позивачем не обґрунтована та не підтверджена жодними документальними доказами, а відтак вважає що в задоволенні позову заявленого позивачем слід відмовити.

Вислухавши пояснення та доводи сторін, проаналізувавши обставини справи та документальні докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення, мотивуючи це наступним.

Як ствердив позивач і вбачається з представлених документальних доказів по справі, зокрема постанови про порушення кримінальної справи від 20.02.2012р. та постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 14.03.2012р., 16 грудня 2008р. біля 18.00 год. ОСОБА_3 знаходячись автодороги Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, яка проходить по вул. Львівська м. Бібрка Перемишлянського району Львівської області, рукою штовхнув ОСОБА_1, після того, як останній з необережності зіштовхнувся з ним, від поштовху ОСОБА_1, який перебував в стані алкогольного спяніння, оступився і впав на проїжджу частину. Після цього ОСОБА_3 умисно наніс один удар кулаком та один удар ногою у взутті в обличчя ОСОБА_1, внаслідок чого останній отримав закритий перелом лівої виличної кістки із зміщенням, струс головного мозку, синяки на повіках обох очей, на підборідді зліва, садна в ділянці перенісся, на шкірі верхньої губи зліва, що відноситься до умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоровя.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 14.03.2012р. ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України на підставі п.»в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2011році» від 08.07.2011р., а провадження у кримінальній справі закрито.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінальної справи №1-48/2012, ОСОБА_3 застосування акту амністії щодо себе не заперечував, на постановленні виправдувального вироку не наполягав, в апеляційному порядку постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 14.03.2012р. не оскаржував, а застосування амністії і закриття кримінальної справи, відповідно до положень КПК України, не є реабілітуючою обставиною.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, а суд, згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Судом встановлено, що у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок протиправних дій відповідача в період з 17.12.2008р. по 26.12.2008р. ОСОБА_1 перебував у КМ КЛШМД у відділенні щелепно-лицевої хірургії з діагнозом: травматичний злам виличної кістки зліва зі зміщенням, струс головного мозку, що стверджується витягом №28398 від 26.12.2008р., втім під час провадження в справі та під час судового розгляду позивачем не подано суду належних доказів про розмір нанесеної матеріальної шкоди, не представлено квитанцій про придбання медикаментів та оплати за операцію, а відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю жаданих вимог.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що винні дії відповідача ОСОБА_3 є протиправними, оскільки призвели до ушкодження здоров'я ОСОБА_1, вказаними діями позивачу заподіяна моральна шкода, яка перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з протиправними діями відповідача, а тому вимоги по відшкодуванню такої шкоди є законними та обґрунтованими.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує тяжкість завданої позивачу душевної травми, характер і глибину душевних та фізичних страждань позивача, який перебував на лікуванні, не міг вести активний спосіб життя, не міг працювати, а також виходячи з вимог розумності і справедливості та з врахуванням матеріального становища сторін, суд вважає, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яка думку суду, буде адекватною нанесеній моральній шкоді.

Підлягають до стягнення з відповідача і кошти в розмірі 250грн. відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 03.04.2012р. та 1000грн. витрачені позивачем на надання правової допомоги, відповідно до угоди про надання такої від 20.02.2013р., відповідно до прибуткового касового ордера №7 від 21.02.2013р.

У відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, за якою якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 57, 61, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 27.02.1983р. народження, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_1, 21.06.1984р. народження, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди, 1250 (тисячу двісті пятдесят) грн. вартість послуг повязаних з наданням правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судові витрати в сумі 114,70грн.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_4