АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3819/13
Справа № 49/13 Головуючий 1 інст. - Марюхна Л.А.
Категорія :право власності Доповідач -Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2013 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в Черкасова В.В.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Гелашвілі Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 09 квітня 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6, Нововодолазької державної нотаріальної контори, Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, третьої особи: відділу Держкомзему в Нововодолазькому районі, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання недійсним державного акту на право власності на землю, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 з урахуванням уточнень позовних вимог у березні 2013 року також до Нововодолазької державної нотаріальної контори в Харківської області, до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, зазначивши у якості третьої особи відділ Держкомзему в Нововодолазькому районі, про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину НОМЕР_1 від 19 лютого 2001 року, виданого ОСОБА_7 Нововодолазькою державною нотаріальною конторою на сертифікат НОМЕР_2 на право їх батька, ОСОБА_8, на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП імені Чапаєва розміром 6, 99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), а також визнати недійсним державний акт НОМЕР_3, виданий ОСОБА_7 на його право приватної власності на землю площею 5,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що їх батько ОСОБА_8 за його життя 30 серпня 1996 року склав заповіт та на випадок смерті заповідав брату, ОСОБА_7 житловий будинок у с.Муравлинка Нововодолазького району, а йому літню кухню та гараж.

Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1., після його смерті він (позивач) відмовився від спадщини на користь брата на літню кухню і гараж, проте не відмовився від спадщини на земельний пай, який був виданий батьку 1 жовтня 1996 року.

Протягом тривалого часу, не знаючи про оформлення братом спадщини на земельний пай, він отримував половину орендної плати за землю, фактично прийняв спадщину передавши пай в оренду за договором від 22 грудня 1998 року та має право на одну другу частину земельної ділянки.

З таких підстав з посиланням на порушення державним нотаріусом положень чинного законодавства при видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7 за законом в порушення його права на прийняття спадщини за законом, ОСОБА_3 просив задовольнити його позов до дітей брата ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 9 квітня 2013 року у позові ОСОБА_3, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить рішення районного суду скасувати, як таке, що було ухвалене в порушення норм матеріального та процесуального права та новим рішенням позов, як підставний та обґрунтований задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, колегія вирішила відповідно до положень ст..308 ЦПК України апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити, рішення суду залишити без змін з наступного.

За нормою ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час ухвалення рішення суд відповідно до ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо) , які мають значення для вирішення справи та які правовідносини випливають із встановлених обставин й яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом ,згідно наданих доказів встановлено, що за життя ОСОБА_8 в сільській раді склав заповіт від 30 серпня 1996 року в якому будинок у с.Муравлінка заповідав сину ОСОБА_7, літню кухню і гараж - позивачу, а також на все те, що за законом він буде мати право (а.с.8).

Сертифікат на земельний пай зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ОСОБА_8 видано 1 жовтня 1996 року та входив до спадщини.

ОСОБА_8 згідно довідки сільради, в будинку у с.Муравлінка мешкав один, заповіт не змінював і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Після його смерті спадщину прийняв ОСОБА_7, позивач подав до нотаріальної контори 10 лютого 1998 року заяву про відмову від спадщини на користь брата без застережень та будь-яких умов, що не суперечить нормі ст..553 ЦК України (1963року).

Житловий будинок з надвірними будівлями ОСОБА_7 продав позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 22 грудня 1998 року, та на підставі його заяви від 19 лютого 2001 року отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, що складалось з сертифікату батька на його право на земельну ділянку, яка перебувала у колективній власності КСП ім..Чапаєва, про що ОСОБА_3 повинен був дізнатися, оскільки на той час придбав у брата будинок та зазначає, що він прийняв спадщину й на земельну ділянку, вступивши у його управління.

В подальшому ОСОБА_7 на підставі цього свідоцтва та рішення Старовірівської сільської ради № 23 від 20 грудня 2001 року видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площе. 5,08 га на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області , який зареєстровано в Книзі записів державних актів на землю за № 1067 від 20 грудня 2001 року.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не оспорювалось право власності ОСОБА_7 за час його життя на земельну ділянку протягом 10 років, виходячи із клопотання представника відповідачів про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин та недоведеності ОСОБА_3 достовірними доказами в порядку ст..59 ЦПК України факту укладання договору оренди земельної ділянки, як підставу прийняття спадщини за ст..550 ЦК України за відсутністю у нього правовстановлюючих документів на землю, суд дійшов правильного висновку про залишення його позовних вимог без задоволення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 як безпідставні та необґрунтовані не спростовують правильності висновку суду та залишаються колегією поза увагою.

З огляду на викладене, керуючись с.ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 9 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді