Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/896/13 Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 09" квітня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Волчановій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ДельтаБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ДельтаБанк" про визнання кредитного договору недійсним, стягнення моральної шкоди, зобов'язання сплатити різницю між виконаними обов'язками та стягнення компенсації за відрив від звичайних занять,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2012 року Публічне акціонерне товариство "ДельтаБанк", яке є правонаступником ТОВ "Комерційний Банк Дельта", звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначило, що 28 грудня 2007 року сторони уклали кредитний договір № 003-07992-281207. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_1 в гривні, випустив та надав держателю платіжну картку, ПІН-код до картки, надав кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн., здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visа Класичний, та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками.

Відповідач станом на 24 травня 2012 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість 5031,44 грн., яка складається з: тіла кредиту: 2111,57 грн.; заборгованості за відсотками: 1089,90 грн.; заборгованості за комісіями: 1829,97 грн.; пені 225,00 грн.

Просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 5031,44 грн. та судовий збір 214,60 грн.

В листопаді 2012 року відповідач звернулась до суду зі зустрічним позовом до ПАТ "ДельтаБанк".

В обґрунтування зазначила, що не укладала договір споживчого кредиту з ТОВ "Дельта Банк", який розташований за адресою: м. Київ і не брала у нього кредит; позивачем не наданий договір споживчого кредиту в письмовій формі; договір від 28 грудня 2007 року № 003-07992-281207 не є договором споживчого кредиту, при укладанні договору ТОВ "Дельта Банк" не виконало обов'язки ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо надання інформації про умови кредитування, банк не має ліцензії на здійснення зазначених видів господарської діяльності.

Вважає, що кредитний договір відсутній та недійсний, договір на відкриття та обслуговування платіжної картки також недійсний.

У зв'язку зі зверненням позивача до суду, ОСОБА_3 відчуває внутрішнє хвилювання, душевний дискомфорт, нервове напруження.

Уточнивши зустрічні вимоги, просила відмовити в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк", зобов'язати ПАТ "Дельта Банк" сплатити ОСОБА_3 різницю між виконаними обов'язками у сумі 3002 грн., моральну шкоду у сумі 10 мінімальних заробітних плат на момент прийняття рішення, компенсацію за відрив від звичайних занять, накласти на ПАТ "Дельта Банк" штраф у сумі 1499,50 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2012 року первісний позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість у сумі 5031,44 грн., судові витрати у сумі 214,60 грн., а усього стягнути 5246,04 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк", зобов'язати сплатити відповідачу різницю між виконаними зобов'язаннями у сумі 3002 грн., моральну шкоду у сумі десять мінімальних заробітних плат на момент прийняття судом рішення, компенсацію за відрив від звичайних занять, накласти на ПАТ "Дельта Банк" штраф у сумі 1499 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Статтею 303 ЦПК Українипередбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За положеннями ч.1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошеві кошти (кредит ) позичальнікові у розмірах та на умова, встановлених договором,а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2007 року ТОВ "Комерційний Банк Дельта", яке діяло на підставі банківської ліцензії НБУ №225, виданої 15.02.2006 р. за номером 304, та ОСОБА_3 (далі-Держатель) уклали договір № 003-07992-281207(далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк відкрив ОСОБА_3 картковий рахунок № НОМЕР_1 в гривні, оформив та надав в користування платіжну картку та ПІН-код до картки для обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visа Класичний (Додаток 1), Правилах здійснення операцій за картковими рахунками (а.с.5-8).

Правонаступником ТОВ "Комерційний Банк Дельта" є Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (п.1.2. Статуту ПАТ "Дельта Банк", свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи а.с.14-15).

Судом першої інстанції встановлено, що, відповідно до п.1.3 Кредитного договору, Банк надав ОСОБА_3 кредит шляхом відкриття відновлювальної Кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень з лімітом в сумі 2999 гривень.

Згідно з п.1.3 Кредитного договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами в Договорі та не потребує підписання додаткових угод.

Моментом надання Банком Держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утриманням платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів Держателя ( п.2.1. Кредитного договору).

Відповідно до умов кредитного договору, Держатель ОСОБА_3 зобов'язана щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом.

На порушення умов договору відповідач ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання не виконувала, передбачені умовами договору платежі вносила несвоєчасно і не в повному розмірі, внаслідок чого станом на 24.05.2012 року утворилась загальна заборгованість у розмірі 5031,44 грн., яка складається з: тіла кредиту - 2111,57 грн.; заборгованості за відсотками - 1089,90 грн.; заборгованості за комісіями - 1829,97 грн.; пені -225,00 грн.

За положеннями ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Розрахунок, наданий позивачем про суму заборгованості за кредитним договором, відповідачем не спростовано відповідно до вимог ст. ст. 58,59 ЦПК України ( а.с.13).

Відповідно до розрахунку, станом на 24.05.2012 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором складає 5031,44 грн.: 2111,57 грн. - тіло кредиту; 1089,90 грн. - заборгованість за відсотками: 1089,90 грн.; 1829,97 грн. - заборгованість за комісіями; 225,00 грн. - пеня.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, порушує умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед банком, яка підлягає стягненню з відповідача.

Проте, вирішуючи спір щодо стягнення пені, суд першої інстанції допустився помилки у застосуванні норм матеріального права.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку згідно зі ст. ст. 549-552 ЦК України.

За правилами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється за кожним днем (місяцем), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Таким чином, строк позовної давності в один рік застосовується відповідно до положень ст.258 ЦК України, якою стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Незалежно від подання стороною заяви про застосування позовної давності, вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо строку позовної давності є обов'язковими для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Дельта Банк" просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму пені у розмірі 225 грн. 00 коп., яка нарахована за період з грудня 2007 року по грудень 2010 року ( а.с.13), проте з позовом до суду Банк звернувся 16 липня 2012 року.

З огляду на вищенаведені норми цивільного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" про стягнення пені не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині, відповідно до вимог п.4.ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог банку про стягнення з ОСОБА_3 в сумі 225 грн.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 щодо нікчемності спірного кредитного договору через недодержання його письмової форми і застосування наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України. Судом першої інстанції правильно встановлено, що укладений між сторонами спірний договір №003-07992-281207 від 28.12.2007 року є договором про відкриття карткового рахунку та відновлювальної кредитної лінії, кошти якої можуть використовуватися для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем картки у суб'єктів господарювання та зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за цим договором та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України (п. 1.5 договору), форма і зміст якого відповідають вимогам ст.ст. 1054, 1055 ЦК України. Таким чином, спірний договір не є договором споживчого кредиту в розумінні п.23 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів".

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанцій з їх оцінкою.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2012 року у цій справі скасувати в частині задоволення вимог про стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

В задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства "ДельтаБанк" до ОСОБА_3 про стягнення пені в сумі 225 гривень відмовити.

В інший частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: