Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1272/13 Головуючий у 1 інстанції Піх Ю.Р.
Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2013 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бондаря М.С.

Суддів Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

При секретарі Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя, Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що до 30.12.2010року Комунарським районним судом м.Запоріжжя був задоволений його адміністративний позов до Управління пенсійного фонду в Комунарському районі м.Запоріжжя, рішенням суду визнано протиправними дії відповідача щодо призначення та перерахунку позивачу пенсії у відповідності до вимог, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ. Зобов'язано відповідача призначити та виплатити позивачу державну пенсію та додаткову пенсію.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2011 року по справі № 2-а-5966/2010 вищезазначена постанова суду була залишена без змін. Станом на день подання цієї позовної заяви вказана постанова суду виконана не була. 30.03.2012 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя з заявою на неправомірні дії працівників та просив повідомити про причини не проведення виплат, невиконання рішення суду від 30.12.2010 року. Після звернення позивача до вказаного державного органу на його адресу надійшов лист-відповідь Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя від 30.04.2012 року, в якому повідомлялось, що у відповідності до вказаної постанови суду УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя здійснило перерахунок пенсії за період з 18.05.2010 року по 30.12.2010 року в сумі 37 297,68 гривень. Проте через відсутність коштів у державному бюджеті фактичну виплату вказаної суми заборгованості провести неможливо. На даний час вказані рішення не виконуються.

Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав моральних втрат, які призвело до позбавлення позивача можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які позивач міг би здійснити не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову, відвідування інстанцій органів пенсійного фонду всіх рівнів. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідачів по справі кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 37 297,68 гривень.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2013 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Зі змісту позовної заяви убачається, що свої вимоги позивач аргументує правовими підстави, передбаченими ст.56 Конституції України, ст.1166,1167,1173 ЦК України.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Тобто підставою для відшкодування такої шкоди є винна поведінка органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб.

Згідно п.5 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання постанови суду Управлінням Пенсійного фонду України у Комунарському районі м.Запоріжжя ухвалено розпорядження про нарахування позивачу грошових доплат за період з 18.05.2010 року по 30.12.2010 року у розмірі 37297.68 грн. (а.с.9).

Звідси слідує, що рішення суду щодо перерахунку пенсії позивач виконав.

Матеріали справи також свідчать, що Управління щомісячно формувало відомості на суми належні до сплати ОСОБА_3 для здійснення їх виплат.

Однак, виплату нарахованих коштів в повному обсязі до цього часу не здійснено через відсутність цільового фінансування з Державного бюджету України (а.с.7-8).

Відповідно до ст.63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

На підставі Закону України від 14.06.2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік", який доповнено п.7, встановлено, що в 2011 році норми та положення статті 39,50,51,52,54 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовується у порядку та розмірах, встановлених виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Згідно ст.119 Бюджетного Кодексу України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису, заборонено та має наслідком зменшення асигнувань розпорядникам бюджетних коштів на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності у порядку, визначеному ст. 121 цього Кодексу та законами України.

Із зазначених положень закону випливає, що посадові особи Управління ПФУ у Комунарському районі м.Запоріжжя повинні виплачувати суми після перерахунку, який вчинено за рішеннями судів, у межах бюджетних асигнувань, та несуть відповідальність за перевищування таких виплат поза бюджетним кошторисом.

Бюджетним фінансуванням на 2011 рік передбачені видатки на фінансування витрат, пов'язані з реалізацією Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" але у розмірах визначених державним бюджетом.

Виплата належних позивачу пенсійних платежів у 2012 році відбувалася в межах нарахованих йому сум.

Поруч з викладеним, за ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд розглядає справи в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК).

Виходячи із суб'єктного характеру сторін, перевірка незаконності дій (рішень) відповідачів має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Наразі не існує, рішення адміністративного суду за яким дії (чи рішення) відповідачів, якими обґрунтовується позов, визнані неправомірними.

Вказані обставини справи суд врахував.

З огляду на викладене, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

1

Апеляційний суд Запорізької області

№ 22-ц/778/1272/13 Головуючий у 1 інстанції Піх Ю.Р.

Суддя-доповідач Подліянова Г.С.

У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2013 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бондаря М.С.

Суддів Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

При секретарі Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя, Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, -

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: