справа № 2-175/3628/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2013 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Олійник Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, 08 червня 2012 року на домоволодіння № 63 по вул. Леніна в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади в особі Виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без представнику сільської ради.

Представник третьої особи Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без їх участі.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради № 58 від 10.02.1971 року чоловіку позивачки ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район с. Сурсько-Литовське вул. Леніна, 63. В 1973 року подружжя за спільні кошти побудували будинок та почали проживати в ньому всією сімєю.

08 червня 2012 року помер ОСОБА_3, що підтверджується актовим записом № 23 від 08 червня 2012 року Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії І-КИ № 460788 виданому 08 червня 2012 року (а.с.8). Заповіту спадкодавець не складав.

З роз'яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в Листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва житлового будинку (згідно Технічного паспорту - 1973 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спірне домоволодіння, звязку з чим позивачка не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивачки, вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавцем ОСОБА_3 за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, 08 червня 2012 року ,право власності на домоволодіння № 63 по вул. Леніна в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АМ № 830149 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 25 грудня 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 08 червня 2012 року на домоволодіння № 63 по вул. Леніна в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 64,9 кв.м., що складається з: будинку літ. «А», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», входу у погріб літ. «Г», погрібу літ. «ПГ», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», бані літ. «Ж», колодязю літ. «к», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.