Провадження № 2/755/6162/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2013 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Зіньковській Ю. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про встановлення порядку користування житловим приміщенням та поділ особових рахунків.

До суду від ОСОБА_1 надійшла заява забезпечити позов забороною відповідачеві ОСОБА_3 вчиняти певні дії по відчуженню належної їй 13/18 частки квартири (продаж, дарування, безоплатна передача, тощо) до набуття законного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується 2) забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить суд встановити порядок користування приміщеннями квартири №111 по бул. Перова, 40-б в місті Києві.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, представником позивача не наведено ґрунтовних підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Суд не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, в разі забезпечення позову забороною відповідачеві вчиняти дії по відчуженню належної їй 13/18 частки квартири буде порушено її право власності, так як відповідно до ст. 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог та не може замінювати безпосередньо рішення суду.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2010 від 28 квітня 2010 року ухвала може бути оскаржена.

Суддя Н. О. Яровенко