У Х В А Л А

22 квітня 2013 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Хараджа О.О. при секретарі Клоковій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2013 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивачка заявила клопотання про витребування індивідуального ідентифікаційного номеру відповідача з державної податкової служби України у Запорізькій області, оскільки відповідач у судові засідання не зявляється, місце знаходження його встановити не виявилося можливим, що дає підстави вважати, що відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів, а відсутність ІПН останнього у виконавчому листі може утруднити його виконання у подальшому.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Витребування доказів згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України є одним зі способів забезпечення судом доказів.

Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо. Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня отримання ухвали. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК передбачено, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали, дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

За таких обставин з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність витребування індивідуального ідентифікаційного номеру відповідача з державної податкової служби України у Запорізькій області, що має істотне значення при виконанні рішення суду.

Керуючись ст. 137 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Зобовязати Державну податкову службу України у Запорізькій області надати суду індивідуальний ідентифікаційний номер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 запорізької області.

Копію ухвали направити до Державної податкової служби України у Запорізькій області для виконання.

Суддя: ОСОБА_4