№ 2/202/592/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 квітня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Кривич О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2011 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 27.12.2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 373МІ, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 70 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 19 % на рік з кінцевим терміном повернення 24.12.2012 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки, договору поруки з відповідачем ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Просили стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 373МІ від 27.12.2007 року у розмірі 130330,66 грн., та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 200 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що позивач не довів суду суму заборгованості за кредитом. Так, згідно повідомлення банку від 15.12.2011 року заборгованості по кредиту складає 39279,20 грн., а згідно даного позову - 60640,58 грн. Згідно додатку 1 до договору загальна сума процентів, які підлягають виплаті, складає 39393,94 грн., а позивач борг по процентам зазначає - 48189,09 грн., тобто виходить за межі договірних зобов'язань. Позивач не надав розрахунку пені у відповідності до ст. 549 ЦК України. Також у порушення вимог цієї статті позивач визначив штраф у розмірі 250 грн. замість визначенні у відсотках та не надав розрахунок штрафу у розмірі 6203 грн. Крім того, банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку. За таких обставин вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Представник відповідача ПАТ "А-Банк" у судове засідання не з'явився. Повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 373МІ від 27.12.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 70 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19% річних з кінцевим терміном повернення 24 грудня 2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 373МІ від 27.12.2007 року між позивачем та відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Також з метою виконання ОСОБА_1 зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 373 МІР/1 від 27.12.2007 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Пунктом 2.3.3. Кредитного договору передбачено, що у разі порушень позичальником взятих на себе зобов'язань (перелік яких наведений у даному пункті) банк має право змінити умови Договору, розірвати даний Договір у судовому порядку, здійснити одностороннє розірвання Договору з наданням позичальнику повідомлення.

Також п. 2.3.9. Договору передбачено, що при настанні подій, зазначених у п. 2.3.3. Договору, банк має стягнути кредит до настання термінів, передбачених п. 1.3. Договору, у т.ч. шляхом провадження стягнення на закладене майно, також реалізувати свої вимоги, що випливають з даного Договору, за рахунок іншого майна позичальника, його гарантів і поручителів, відповідно до діючого законодавства.

З 03.02.2009 року банк в односторонньому порядку змінив розмір процентної ставки за кредитним договором 19% до 30% про що боржник та поручитель повідомлені не були.

Згідно позовної заяви, яку у судовому засіданні підтримав представник позивача, заборгованість за кредитом по кредитному договору № 373МІ від 27.12.2007 року станом на 04.10.2011 року склала 60640 грн. 58 коп., а згідно повідомлення банку від 15.12.2011 року, направленого на адресу відповідача ОСОБА_1, заборгованість склала 39279 грн. 20 коп. Представник позивача у судовому засіданні не зміг пояснити дану невідповідність. Розрахунку заборгованості, з урахуванням всіх виплат по кредиту, позивачем надано до суду не було.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги не підтверджуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 553, ЦК України, ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко