Справа № 203/4754/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 жовтня 2013 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Науменко А.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2013 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу (а.с. 2-3).

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилались на те, що 20 січня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав ОСОБА_3 в борг 13 200 грн. 10.02.2012 року ОСОБА_3 додатково отримав від ОСОБА_2 11 550 грн., загальна заборгованість склала 24 750 грн. Оскільки прийняті на себе зобовязання відповідач не виконав, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за даним договором у розмірі 24 750 грн., а також судові витрати по справі (а.с. 2-3)

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про причини не явки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 12-14,17-21).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2012 року між сторонами був укладений договір позики, складений у вигляді розписки, відповідно до умов даної розписки позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 13 200 грн. 63 коп., що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с. 4).

Також встановлено, що 10 лютого 2012 року між сторонами був укладений договір позики, складений у вигляді розписки, відповідно до умов даної розписки позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 11 550 грн., загальна сума заборгованості відповідача склала 24 750 грн., що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с. 4).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики, або таку ж кількість речей) того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

Частиною другою ст.. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частина перша ст.. 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач, взятий на себе обовязок перед позивачем не виконав, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення суми боргу згідно договору позики від 20.01.2012 року та договору позики від 10.02.2012 року 24 750 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також приймаючи до уваги положення ст. 79 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача та стягнути з ОСОБА_3 у рахунок повернення судового збору 248 грн., та у рахунок повернення витрат на правову допомогу - 1000 грн., а разом 1 248 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,212,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення суми боргу згідно договору позики від 20.01.2012 року та договору позики від 10.02.2012 року 24 750 грн. та у рахунок повернення судових витрат 1 248 грн., а разом 25 998 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур