Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Мороза В.П.,

при секретареві Матухно І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200,00 грн., з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 96 862,90 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору від 23.08.2005 року ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 5 000,00 доларів США, зі сплатою за користування ними відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до ОСОБА_1, що випливають зі згаданих договорів, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. З урахування викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 96 862,90 грн. та судові витрати, з відповідачів ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 солідарно 200,00 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ «Акцент Банк» у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що постановою слідчого СВ ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_1 визнано потерпілою в кримінальній справі порушену за фактом вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, просила у їх задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № 538279 від 23.08.2005 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевий термін повернення співпадає з строком дії картки. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 10.12.2010 року склала 12 209,17 дол. США., яка складається: заборгованість за кредитом 4 992,37 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 7 216,80 дол. США.

Проте, позивачем не надано докази саме видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу.

Зобовязання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Також, з пояснень представника відповідачки в судовому засіданні вбачається, що в провадженні слідчого СВ ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві знаходиться кримінальна справа № 10-16840 порушена за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. В ході досудового слідства було встановлено, що група невстановлених осіб під приводом оформлення кредитних карток у відділенні РЦ «ПриватБанк» шахрайським шляхом заволоділи грошима гр. ОСОБА_1 які були зняті з карткового рахунку без відома та згоди власника та відповідачку ОСОБА_1 визнано потерпілою особою по вказаній кримінальній справі.

Дані обставини не були враховані позивачем при подачі позову, тому суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз