Справа № 2-1907/13
У Х В А Л А

07 березня 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої юридичній особі,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ДП «УКРСПИРТ» кошти в сумі 42725,63 грн., а також судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, працюючи на посаді водія адміністративного-господарського відділу ДП «УКРСПИРТ», самовільно в неробочий час 06.10.2012 року використовував службовий автомобіль НОМЕР_1, у власних цілях. Того ж дня відповідач, керуючи службовим автомобілем, допустив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», д/н АА384ОМ, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 07.12.2012 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було закрито в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, представник позивача вказує на те, що діями відповідача завдано шкоду майну, що належить ДП «УКРСПИРТ», у розмірі витрат на ремонт автомобіля НОМЕР_1, що склали 42725,63 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення на докази, що підтверджують ці обставини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких позивач звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, завданої юридичній особі відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, в поданій позовній заяві позивач, звертаючись з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, вказує на те, що відповідач як працівник ДП «УКРСПИРТ» у відповідності до п.7 ст.134 КЗпП України несе матеріальну відповідальність за заподіяну з його вини шкоду, тобто посилається на трудові правовідносини, які виникли між сторонами.

Таким чином, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається саме на те, що шкода відповідачем була завдана під час трудових відносин, що є особливим видом деліктних зобовязань, правовідносини щодо яких відрізняються обсягом та характером відшкодування, субєктним складом, а також рядом інших обставин та порівняно з загальними підставами відшкодування завданої шкоди наділені низкою специфічних ознак, регулювання яких поряд з ЦК України здійснюються також спеціальними нормативними актами, які є обовязковими для викладу у разі предявлення позову до суду.

Разом з тим, одночасно представник позивача як на правову підставу позову посилається на норми загального делікту, передбаченого ст.1166 ЦК України, та норми спеціального делікту, передбаченого ст.1187 ЦК України, які як конкурують між собою, так і виходять за межі трудових відносин та суперечить викладеним же позивачем обставинам.

Так, поряд із загальним або генеральним деліктом, яким визначаються загальні умови відповідальності за завдання позадоговірної шкоди, ЦК визначає окремі (спеціальні) делікти, в яких відображаються особливості окремих складів правопорушень, та які становлять винятки із загальних положень про деліктні зобов'язання і застосовуються у випадках, прямо передбачених законом. Сфера їх дії прямо визначена законом та не підлягає ні розширеному тлумаченню, ні аналогії.

Таким чином, представник позивача не визначив обставин як підставу покладення на відповідача матеріальної відповідальності та не зазначив посилання на докази, які б підтверджували завдання шкоди підприємству саме з вини відповідача, причинний зв'язок між діями відповідача та завданою шкодою, а також порядок визначення обсягу її завдання, тобто, з чого він виходив, визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди саме в заявленій ним сумі, з норм трудового чи цивільного законодавства.

За таких обставин вбачається, що позивач не виклав обставин в обґрунтування своєї вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, не визначивши підстав та порядку, встановлених законом, покладення на нього відповідальності.

Отже, в поданій позовній заяві не окреслений предмет позову, який би характеризував те, на що спрямований позов, не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право такої вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, які саме права позивача порушені, якими діями відповідача, тобто який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем саме з приводу даного спору, чим вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини (матеріально-правову підставу позову) в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з характеру правовідносин, який склався між сторонами, зазначивши, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, які правові підстави визначають той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої юридичній особі, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: