Справа № 296/3697/12-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2013 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Рожкової О.С.

секретарів Ленько Н.М., Маковей О.М., Каторжинської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ будинку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є спадкоємцем 1/4 частини житлового будинку № 5 по вул. І. Гонти в м. Житомирі, після смерті її чоловіка ОСОБА_4 Спадкоємцями також є діти померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Оскільки вони не можуть в добровільному порядку дійти згоди щодо порядку користування будинком, просила поділити майно в натурі між співвласниками домоволодіння, виділивши їй в натурі 1/4 частину будинку № 5 по вул. І.Гонти в м. Житомирі.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, з викладених в ньому підстав.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, посилаючись на висновок експерта №365/7/8 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 2-102/11 про неможливість розподілу будинку в натурі з виділенням позивачу 1/4 ідеальної частки для улаштування окремої ізольованої квартири з окремим входом.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками будинку № 5 по вул. І. Гонти в м. Житомирі.

Позивачу ОСОБА_1 належить 1/4 частини спірного будинку, відповідно до свідоцтва про право на спадщину та витягу про реєстрацію права власності на майно № 19672236 від 25.07.2008 року (а.с.6,7).

Також встановлено, що 41/200 частини будинку № 5 по вул. Івана Гонти в м. Житомирі, належить відповідачу ОСОБА_3, відповідно до договору дарування частини будинку від 06.05.2005 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7492717 від 10.06.2005 року (а.с.70,71).

Відповідачу ОСОБА_2 належить 109/200 частин жилого будинку № 5 по вул. Івана Гонти в м. Житомирі, відповідно до угоди про розподіл спадкового майна від 10.10.2003 року, договору дарування від 09.10.1996 р. та договору купівлі-продажу частини будинку від 13.04.2007 р. /а.с.72-74/.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обовязковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Вказані розяснення містяться і п.7 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 4.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок»

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа № 2-52/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ будинку № 5 по вул. І.Гонти в м. Житомирі в натурі, з виділом ОСОБА_1 1/4 вказаної частини будинку.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку експерта № 362/7/8 від 30.01.2012 року провести розподіл будинку № 5 по вул. Івана Гонти в м. Житомирі в натурі з виділенням позивачу ОСОБА_1 1/4 ідеальної частки для улаштування окремої ізольованої квартири з окремим входом, не вбачається можливим.

Під час розгляду справи позивач не заявляла клопотань про проведення експертизи, а тому суд приймає, як належний доказ висновок експерта від 30.01.2012 року, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 183 Цивільного Кодексу, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Оскільки, виділ в натурі частки із спільного майна є неможливим, вимог про одержання компенсації вартості належної ОСОБА_1 частки остання не предявляла, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира.

Суддя О. С. Рожкова