Справа № 2/202/81/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Мороза В.П.

при секретареві Матухно І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності на частину квартири, поділ майна, що є спільною сумісною власністю, стягнення суми та зустрічну позовну заяву за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у жовтні 2011 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності на частину квартири, поділ майна, що є спільною сумісною власністю, стягнення суми.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі з урахуванням уточнень, посилалися на те, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (ОСОБА_4О.) було придбано квартиру АДРЕСА_1 та побутове майно.

Відповідачка ОСОБА_3 (ОСОБА_4О.) звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно та визнання права власності на майно.

Сторони при розгляді справи по суті свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та докази, які надані сторонами, вважає, що позовні вимоги та зустрічний позов не підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 20 лютого 2009 року відповідачкою ОСОБА_3 (ОСОБА_4О.) до реєстрації шлюбу була придбана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2. Договір купівлі-продажу був оформлений на відповідачку.

24 квітня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (ОСОБА_4О.) було укладено шлюб у відділі РАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 206, який було розірвано 12 серпня 2011 року Індустріальним відділом ДРАЦС ДМУЮ, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 150.

Після укладання шлюбу 20.08.2011 року, відповідачка ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4, згідно свідоцтва про шлюб (серія 1-КИ № 203691), актовий запис № 452, виданого Дніпровським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Під час спільного проживання у придбаній квартирі було виконані ремонтні роботи та придбано майно, яке знаходилося в спільному користуванні.

Уточнивши позовні вимоги позивачі зазначають, що інвентаризаційна вартість квартири АДРЕСА_3 після ремонту збільшилась на 30 000 грн., а ринкова вартість на 100 000 грн.

Позивачка за зустрічним позовом зазначила, що 21 липня 2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_1, була досягнута угода, щодо поділу сумісно нажитого майна під час шлюбу. Дана обставина підтверджується договором про розподіл майна, розпискою на двох аркушах, написаною власноруч ОСОБА_1

Таким чином, ОСОБА_3О.(ОСОБА_4О.) було отримано сумісно нажите майно на грошову суму в розмірі 13 107,00 грн., а відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 отримано майно на грошову суму 25 659,00 грн., тобто з різницею вартості майна в сумі 6 276,00 грн., однак належних доказів вартості зазначеного майна (фіскальні чеки, прибуткові касові ордери інші документи суворої звітності) відповідачкою ОСОБА_3 (ОСОБА_4О.) суду не надано. Також відповідачкою не надані правовстановлюючі документи на гараж № 45 ряд 7 в автогаражному кооперативі «Лівобережний» по вул. Г. Захарченко, 17 в м. Дніпропетровську, право власності на даний гараж не оформлялося, відповідна реєстрація в органах МБТІ або Держреєстрації не здійснювалась, що у свою чергу, унеможливлює повно, обєктивно та всебічно дослідити історію придбання побутового майна, гаража та постановити рішення в частині задоволення зустрічного позову.

Вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на ? частину квартири, також не підлягають задоволенню, оскільки правовий режим спірної квартири не є спільною сумісною власністю подружжя, у розумінні ст. 60 СК України, ст. 16 Закону України «Про власність» та розяснень Постанови ПВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», так як квартира АДРЕСА_3 придбана у власність відповідачкою ОСОБА_3 (ОСОБА_4О.) 20.02.2009 року до укладання шлюбу з ОСОБА_1 (реєстрація шлюбу 24.04.2009 року).

Вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/15 частину квартири АДРЕСА_4 також не ґрунтуються на правових підставах набуття права власності на нерухоме майно, передбачених цивільним законодавством, суперечать розясненням Постанови ПВСУ № 20 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами) та Постанові ПВСУ № 7 від 07.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, регулюючого право власності громадян на житловий будинок» (зі змінами), оскільки при даних спірних правовідносинах позивач ОСОБА_2 має право ставити вимоги про стягнення грошової компенсації суми, витраченої на ремонт квартири.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак вимоги сторін по справі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 63, 69, 70 СК України, Закону України «Про власність», Постанови ПВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Постанови ПВСУ № 20 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами), Постанови ПВСУ № 7 від 07.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, регулюючого право власності громадян на житловий будинок» (зі змінами), ст. ст. 15, 16, 316, 328, 382 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності на частину квартири, поділ майна, що є спільною сумісною власністю, стягнення суми відмовити в повному обсязі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та визнання права власності на майно відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.

Суддя: В.П.Мороз