Справа № 2/202/277/2013
№ 2/202/277/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у липні 2012 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики посилаючись на те, що 10 серпня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким він передав відповідачу грошові кошти у сумі 415200 грн. у еквіваленті 51900 доларів США, що підтверджується розпискою від 10 серпня 2009 року. Відповідач зобовязався повернути борг до 30 серпня 2009 року. Однак до теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 414836 грн. 80 коп., суму штрафних санкцій у розмірі 248902 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 120354 грн. 01 коп., суму відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 78591 грн. 66 коп., всього 862684 грн. 37 коп., суму сплаченого судового збору у розмірі 3219 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що він знайомий з відповідачем з 2008 року. У 2008 році відповідач взяв у нього в борг 60000 доларів США для придбання автомобіля та погашення боргів. У серпні 2009 року відповідач повернув частину боргу, а на іншу частину боргу написав розписку та зазначив графік погашення суми боргу. Гроші відповідачу передавалися у м. Дніпропетровську в офісі його товариша. На неодноразові звернення до відповідача з приводу повернення боргу, він відмовляється повернути борг.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики суду не зявився.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що позивачем безпідставно висунуто вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 248902 грн., оскільки до вимог про стягнення неустойки (штрафу) встановлено позовну давність в один рік. В розписці і графіку погашення встановлений строк виконання зобовязання 30 серпня 2009 року, тобто строк позовної давності до вимоги про стягнення неустойки у вигляді штрафу в розмірі 10% закінчився 31 серпня 2010 року. Домовленості між позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 про збільшення строку позовної давності не було. Позивачем неправильно здійснено розрахунок суми інфляційних нарахувань у розмірі 120354 грн. 01 коп. В обчисленому позивачем періоді з вересня 2009 року по червень 2012 року була зафіксована дефляція. Загальна сума індексу інфляції складає 88775 грн. 03 коп. Крім того,позивач безпідставно вимагає стягнення з відповідача відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 78591 грн. 66 коп. Умовами договору позики не передбачено сплату інших процентів від суми позики, ніж штрафних санкцій в розмірі 10% від суми боргу. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 10 серпня 2009 року уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого передав відповідачеві у борг 415200 грн., що еквівалентно 51900 доларів США, що підтверджується написаною власноруч відповідачем розпискою від 10.08.2001 року (а. с. 6). Відповідно до договору позики відповідач зобовязався повернути кошти до 30серпня 2009 року згідно графіку повернення коштів, який додається до розписки (а. с. 7) з урахуванням взаємно обговорених штрафних процентів, які складають 10% на місяць. Своїх зобовязань відповідач не виконав. Причини невиконання таких зобовязань правового значення для справи не мають.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 ЦК України був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу за договором позики складає 414836 грн. 70 коп. (51900 доларів США х 7,993 (курс НБУ)), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення інфляційних витрат, суд вважає необхідним задовольнити дану вимогу частково, оскільки позивачем було здійснено неправильний розрахунок індексу інфляції. Порядок проведення розрахунку індексів інфляції регламентується листом Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», відповідно до якого розрахунок сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Обчислення індексу інфляції здійснюється тільки в періоди інфляції. Так, в квітні, травні, червні, липні 2010 року, червня, серпні 2011 року, травні, червні, липні та листопаді 2012 року була дефляція. Тому інфляційні витрати за весь період складають 88775 грн. 03 коп., які підлягають стягнення з відповідача (за 2009 рік сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції 414836,70 грн. х 1,037 = 430185,65 грн., із яких 15348,95 грн. інфляційні витрати; за 2010 рік сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції 414836,70 грн. х 1,107 = 459224,22грн., із яких 44387,52 грн. інфляційні витрати; за 2011 рік сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції 414836,70 грн. х 1,063 = 440971,41 грн., із яких 26134,71 грн. інфляційні витрати; за 2012 рік сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції 414836,70 грн. х 1,007 = 417740,5 грн., із яких 2903,85 грн. інфляційні витрати). Крім того, підлягають стягненню з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 78591 грн. 66 коп.

За умовами договору позики, викладеними у розписці, відповідач повинен сплатити борг з урахуванням штрафних процентів, які складають 10% на місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовні давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Строк виконання зобовязання за договором позики 30 серпня 2009 року. Позивач з вимогою про стягнення з відповідача штрафу за кожен день прострочки звернувся до суду тільки у липні 2012 року, тобто позивачем було пропущено строк звернення до суду із цією вимогою, тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 248902 грн..

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 3219 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258, 549, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст. ст. 27, 31, 60, 88, 209, 210, 213, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 503611 грн. 73 коп., 3% річних у розмірі 78591 грн. 66 коп., судові витрати у розмірі 3219 грн., а всього 585422 грн. 39 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко