Справа № 2-п-73/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2013 року Соломянський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши заяву про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 24.04.2012 року вищезазначений позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №002-2900/756-0424 від 06.11.2007 року станом на 29.12.2011 року в сумі 198521,78 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 1700319,19 грн., судовий збір в розмірі 3219,00 грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №002-2900/756-0424 від 06.11.2007 року станом на 29.12.2011 року в сумі 198521,78 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 1700319,19 грн., судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

08.02.2013 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 24.04.2012 року, посилаючись на поважність причин неявки, оскільки він не отримував ні ухвали про відкриття провадження у справі, ні судової повістки за своєю адресою місця проживання. До того ж вважає, що заочне рішення ухвалене на підставі тих доказів та обставин, що були представлені лише позивачем, який замовчав важливі факти, що мали суттєве значення для правильного вирішення спору.

Так, зазначив, що ОСОБА_1 тривалий час добросовісно та належно виконувала зобовязання щодо сплати кредиту, проте в звязку з наявністю життєвих труднощів була порушена регулярність та повнота щомісячних внесків. Однак остання неодноразово пропонувала позивачу для врегулювання ситуації реструктуризувати заборгованість, втім банк відмовив їй у мирному врегулюванні заборгованості.

Крім того, вважає, що стягнута за рішенням суду на користь банку заборгованість є завищеною по відношенню до кредитних коштів, а також такою, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 здійснювалося часткове погашення суми кредиту після червня 2010 року, а відповідно сума заборгованості за кредитом на момент ухвалення рішення була меншою.

На підставі зазначеного відповідач ОСОБА_3 просить скасувати та переглянути заочне рішення суду від 24.04. 2012 року.

Сторони в судове засідання не зявилися, про розгляд заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення у відсутності сторін, оскільки їх неявка згідно ч.1 ст.231 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Пункт 30 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не зявилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Крім того, Верховним Судом України листом №6-11 ще 27.09.2010 року було дано розяснення, що питання ухвалення заочного рішення урегульоване ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за змістом якої незалежно від того, це перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Окрім того, скасування заочного рішення можливе лише за умов одночасної наявності згаданих у ст. 232 ЦПК України обставин. У даному випадку такі обставини відсутні, що підтверджується наступним.

У своїй заяві відповідач ОСОБА_3 посилається на поважність причин неявки, оскільки він не отримував ні ухвали про відкриття провадження, ні судової повістки за своїм місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 був завчасно повідомлений про час та місце судового розгляду справи на 24.04.2012 року за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, яке міститься в матеріалах справи. А отже, відповідач відповідно був обізнаний про предявлені до нього вимоги та не позбавлений можливості надати заперечення по справі та/або заяву про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, викладене свідчить про нехтування відповідачем своїми зобовязаннями добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що заперечення та докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. У даному випадку такі обставини відсутні, з огляду на наступне.

Так, в якості таких заперечень проти позову відповідач ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_1 тривалий час добросовісно та належно виконувала зобовязання щодо сплати кредиту, проте з наявністю життєвих труднощів була порушена регулярність та повнота щомісячних внесків, в звязку з чим вона просила банк реструктуризації боргу, однак останнім було відмовлено. Крім того, вважає, що стягнута за рішенням суду на користь банку заборгованість є завищеною по відношенню до кредитних коштів, а також такою, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 здійснювалося часткове погашення суми кредиту після червня 2010 року, а відповідно сума заборгованості за кредитом на момент ухвалення рішення була меншою.

Разом з тим, посилання відповідача на належне виконання відповідачкою ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором в минулому та не погодження позивача з пропозицією відповідачки про реструктуризацію боргу по кредиту на теперішній час, жодним чином не мають правового значення для вирішення даного спору.

Щодо посилань на завищення суми нарахованої позивачем заборгованості за кредитним зобовязанням, то слід зазначити, що сторони при укладення договору є вільними у здійснені правочину та виборі контрагента, а тому при укладанні договору як і позичальниця, так і поручителі були обізнані про умови кредитного зобовязання та про обсяг відповідальності при порушенні відповідних умов.

Щодо посилання на існування на час ухвалення рішення меншої суми заборгованості за кредитним зобовязанням перед позивачем, то вони нічим не підтверджені, а тому сприймаються судом лише як міркування відповідача та не можуть бути прийняти до уваги як належні та допустимі докази у справі.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_3 в заяві про перегляд заочного рішення, окрім загального посилання на життєві труднощі позичальниці, погіршення фінансового стану та бажання здійснити реструктуризацію боргу, не виклав жодних заперечень проти вимог позивача та не зазначив жодних фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення, та які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, та слугували б на користь відповідачів і давали б суду підстави для постановлення іншого рішення.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення Соломянського районного суду м. Києва від 24.04.2012 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.228-232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: