Справа № 2-282/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2013 року Соломянський районний суд м. Києва у складі суду:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовами ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 про визнання недійсними патентів на промисловий зразок,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовами до відповідачів, в яких просить визнати недійсними повністю патенти України №23811 та №23884 на промисловий зразок «Посуд для готування їжі» та зобовязати Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність», а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що промислові зразки «Посуд для готування їжі», які захищено патентами України №23811 від 10.10.2012 року та №23884 від 25.10.2012 року, що зареєстровані на імя ОСОБА_2, не відповідають умовам патентоспроможності, оскільки не є новими у звязку з тим, що сукупність суттєвих ознак стала загальнодоступною у світі до дати подання відповідачем заявок.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2013 року у справі за клопотанням представника позивача було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, відповідно до висновку № 34/13 від 12.04.2013 року якої, складеного судовим експертом Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності МЮ України ОСОБА_3, у матеріалах справи містяться відомості, які свідчать, що сукупність суттєвих ознак промислового зразка «Посуд для готування їжі» за патентом України №23811 та промислового зразка «Посуд для готування їжі» за патентом України №23884 стали загальнодоступними у світі до дати подання заявок на їх реєстрацію і не були новими на дату подання заявки відповідно 16.07.2012 року та 05.09.2012 року.

У судове засідання представником відповідача ОСОБА_2 було подане клопотання про призначення повторної судової експертизи, яке вмотивоване непогодженням представника із названим висновком судової експертизи та обґрунтоване посиланням на те, що цей висновок є необґрунтованим, таким, що викликає сумніви в його правильності, неповним та виконаним внаслідок істотного порушення норм процесуального права та нормативно-правового обґрунтування, оскільки експерт на свій розсуд для проведення експертизи обрав вихідні дані в матеріалах справи.

Тому просив не приймати до його уваги у зв'язку з його необґрунтованістю, неповнотою та його виконанням внаслідок істотного порушення норм процесуального права, у звязку з чим призначити по справі повторну судову експертизу, поставивши на її вирішення ті ж самі запитання та доручивши проведення експертизи тій же самій експертній установі.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Представник відповідача Державної служби інтелектуальної власності України розгляд клопотання про призначення по справі повторної судової експертизи обєктів інтелектуальної власності залишив на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та розглянувши клопотання про призначення повторної судової експертизи, дійшов висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає за відсутністю правових підстав для призначення даної експертизи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна судова експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Також згідно з розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» №8 від 30.05.1997 року повторна експертиза призначається судом, коли є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Так, ухвалою суду від 07.02.2013 року по даній справі була призначена судова експертиза обєктів інтелектуальної власності для зясування обставин, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань.

Питання, які були поставлені перед експертом, приймалися з урахуванням думки сторін та матеріалів справи. В розпорядження експерта були надані матеріали цивільної справи, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність.

Експертне дослідження проведене відповідно до Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованим судовим експертом, який має відповідну кваліфікацію. Висновок № 34/13 від 12.04.2013 року судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань, які узгоджується із іншими залученими до матеріалів справи доказами як окремо, так і у їх сукупності, та які були підтверджені експертом в судовому засіданні.

Жодних доказів, які б свідчили про необґрунтованість висновку первинної судової експертизи, або суперечливість його іншим матеріалам справи, або таких, які б викликали сумніви в його правильності, клопотання представника відповідача не містять.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що складений висновок є повним і обґрунтованим та не викликає сумніву, а клопотання не містить зазначення, які положення висновку експерта є необґрунтованими, які обставини, викладені в ньому, суперечать і яким саме матеріалам справи або викликають сумніви щодо їх правильності, що свідчить про недоцільність проведення повторної експертизи.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за загальними правилами оцінки доказів, встановлених ст.212 ЦПК України.

Аналізуючи викладене вище, суд вважає, що доводи, зазначені представником відповідача, носять оціночний характер та не спростовують складений висновок судової експертизи, а тому підстав для призначення повторної експертизи не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 150 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: