Провадження № 2/202/3465/2013
14 серпня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві - Андрущенко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності,-
У березні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилалася на те, що 08 березня 2012 року померла її мати ОСОБА_2. Згідно заповіту від 03 липня 1992 року, мати позивачки заповідала їй квартиру АДРЕСА_1.
У встановлений законом шестимісячний термін позивачка прийняла спадщину.
20 березня 2013 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки реєстраційне посвідчення, видане 13 травня 1994 року КП ДМТМ не є правовстановлюючим документом.
З урахуванням викладеного, просила суд визнати право власності на квартиру № 71 в житловому будинку № 71 в м. Дніпропетровську за померлою ОСОБА_4.
У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Представник Дніпропетровської міської ради в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 08 березня 2012 року померла мати позивачки ОСОБА_2, про що Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ зроблено актовий запис № 323.
Згідно заповіту від 03 липня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 3-5072, ОСОБА_2 заповідала квартиру АДРЕСА_1 позивачці ОСОБА_1
Матірю позивачки ОСОБА_2 було повністю сплачено вартість спірної квартири, що підтверджується зобовязанням № 50/45 від 31 березня 1970 року.
13 травня 1994 року КП ДМБТІ було видане реєстраційне посвідчення на імя ОСОБА_2 у звязку з виплатою вартості квартири на підставі довідки кооперативу № 127 Акація від 25 квітня 1994 року.
Листом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 № 37/02-14 від 20 березня 2013 року, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з тим, що реєстраційне посвідчення не є правовстановлюючим документом.
Проте, позивачка у своєму позові ставить вимоги про визнання права власності за померлою особою, що є недопустимими у розумінні норм цивільного законодавства, оскільки померла особа не наділена правоздатністю та дієздатністю.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1120, 1233, 1270, 1296 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218,224 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз