Справа № 152/1000/13-ц
У Х В А Л А

21 травня 2013 року Шаргородський районний суд Вінницької області

Суддя Славінська Н.Л.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ Концерн Хлібпром про стягнення недоплаченої заробітної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

20.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ Концерн Хлібпром про стягнення недоплаченої заробітної плати та моральної шкоди. Зазначив, що з 2006 року працював у відповідача на посаді головного інженера, до службових обовязків ставився з відповідальністю. У 2009 році інженерно-технічних працівників, працівників бухгалтерії та технічної лабораторії примусили написати заяви на скорочений робочий день, причому працювали вони вісім годин, а заробітну плату нараховували як за відпрацьовані чотири години. Згідно з Галузевою Угодою на 2007-2009 роки, укладеною між Всеукраїнською асоціацією пекарів, власниками ( роботодавцями) підприємств, установ та організацій галузі і Всеукраїнською профспілкою харчової, переробної промисловості та суміжних галузей та Всеукраїнською профспілкою Соціальний прогрес, ця Угода є локальним нормативно-правовим актом, положення і норми якої є нормами прямої дії і зазначені в ній мінімальні гарантії поширюються на всіх юридичних осіб-власників, на всіх працівників, які входять до складу сторони, що підписала угоду. Починаючи з лютого 2010 року роботодавець почав тлумачити Угоду на власний розсуд. Так, за 2010 рік роботодавець, в порушення п.5.10 Угоди, недорахував йому 12172,84 грн., за 2011 рік 12172, 63 грн., за 2012 рік 11388,28 грн. З 1.01.2011 року у Галузевій Угоді (від 25.01.2011 року) між Міністерством аграрної політики та продовольства України, галузевими обєднаннями підприємств харчової і переробної промисловості та Профспілкою працівників агропромислового комплексу України на 2011-2013 роки чітко записано мінімальні гарантовані розміри і коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств харчової і переробної промисловості. Мінімальний посадовий оклад технічного керівника (головного інженера) з 1.01.2011 року 3821 грн. За три роки роботодавець недорахував йому 36478, 75 грн. Також, адміністрацією Концерн Хлібпром порушено п.п. 1.4, 1.5, 1.6 Угоди. Він працював на посаді головного інженера з посадовим окладом 2500 грн. (з 2010 року). Протягом 2010-2012 років мінімальна заробітна плата змінювалася десять разів, але на підприємстві жодного разу не переглядалися посадові оклади. В порушення угоди, відповідач недоплатив йому в 2011 році 12172,63 грн., в 2012 році 11388,28 грн. Також, відповідачем порушено п. 6.32 Угоди, в якому зазначається, що робота на умовах не повного робочого часу не обмежує будь-яких соціально-трудових прав і пільг, встановлених в колективному договорі. З лютого 2011 року працівників перевели на повний робочий день, однак заробітної плати не підвищили. Таким чином, за три роки йому, як головному інженеру, адміністрацією не донараховано 36478, 75 грн. 23.04.2012 року він захворів на робочому місці та лікувався майже чотири місяці, а 13.08.2012 року його направили на МСЕК, він отримав третю групу інвалідності. Вийшовши з лікарні, він 21.09.2012 року письмово звернувся до директора підприємства з метою зясування причин, через які не переглядаються посадові оклади при підвищенні мінімальної заробітної плати, а 15.10.2012 року його було ознайомлено із наказом про виведення з 25.12.2012 року з штатного розпису ВП Ярошенський КХП ПАТ Концерн Хлібпром посади головного інженера, з окладом 2500 грн. Вже при розірванні трудового договору, адміністрацією порушено ст. 6.40 Угоди та виплачено йому лише один посадовий оклад 2500 грн., не доплативши 5247, 16 грн. Лікувався він за власні кошти та, вийшовши на роботу, написав заяву на допомогу, додавши чеки рецептів на підтвердження витрачених коштів, на що отримав відмову.

Просить відшкодувати недоплачені по заробітній платі кошти в сумі 36478,75 грн.; стягнути з відповідача кошти на санаторно-курортне лікування в сумі 40000 грн. згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда (вартість путівки 8000 грн. Х 5 років); стягнути моральну шкоду в сумі 80000 грн.; стягнути кошти за невиплачену вихідну допомогу в сумі 5247, 16 грн. та судовий збір.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: імя (найменування) позивача, відповідача, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину; наявність підстав для звільнення від доказування.

У вказаній позовній заяві зазначені вимоги ст.119 ЦПК України не дотримані.

Так, позивач посилається на ряд обставин, якими обґрунтовує свої позовні вимоги, проте, не зазначає доказів на підтвердження вказаних обставин.

Зокрема, ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на те, що він з 2006 року працював у відповідача на посаді головного інженера, і був звільнений, проте, не зазначає доказів на підтвердження вказаної обставини.

Також, позивач в позовній заяві зазначає, що його заробітна плата становила 2500 грн., проте, не зазначає доказів на підтвердження вказаної обставини.

Крім того, ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на те, що відповідач у 2009 році примусив працівників, в тому числі і його, написати заяви на скорочений робочий день, тоді як позивач працював повний робочий день, і йому не оплачувалася внаслідок цього заробітна плата в повному обсязі, проте, не зазначає доказів на підтвердження вказаної обставини.

До того ж, позивач зазначає, що відповідач є стороною Галузевих угод, проте, не зазначає доказів на підтвердження вказаної обставини.

Також, ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на те, що відповідач недорахував йому 36478,75 грн. заробітної плати, вихідної допомоги, не оплатив перебування на лікуванні в період тимчасової непрацездатності, що в підприємстві з 2010 року не переглядалися посадові оклади, проте, не зазначає доказів на підтвердження вказаних обставин.

Позивач, крім того посилається на те, що винні дії відповідача призвели до встановлення йому інвалідності, а також, що він поніс витрати на санаторно-курортне лікування, які відповідач відмовляється відшкодувати, проте, не зазначає доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, позивач в позовній заяві не зазначає конкретні норми матеріального та процесуального права, що стосуються вирішення спору, регулюють дані правовідносини і на підставі яких ставиться питання про задоволення його позовних вимог щодо стягнення з відповідача на його користь коштів на санаторно-курортне лікування, щодо стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди.

Згідно із ст.121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 121,210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ Концерн Хлібпром про стягнення недоплаченої заробітної плати та моральної шкоди залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення недоліків позовної заяви у строк, який не може перевищувати трьох днів з дня отримання даної ухвали, шляхом подачі, на виконання даної ухвали, позовної заяви із виправленими недоліками та доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві, в канцелярію Шаргородського районного суду і розяснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Суддя: