РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

22 січня 2013 року

м. Рівне

Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Цимбалюк А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Рівненський міський центр зайнятості про припинення трудових відносин та розірвання трудового договору.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа Рівненський міський центр зайнятості про припинення трудових відносин та розірвання трудового договору, зазначаючи, що між ОСОБА_1, як приватним підприємцем та ОСОБА_2, 25 червня 2010 року було укладено трудовий договір № 8, який було зареєстровано в Рівненському міському центрі зайнятості 25.06.2010 року. За умовами трудового договору ОСОБА_2 виконувала обов'язки продавця. 01.09.2011 року ОСОБА_2 звернулась, до позивача із заявою про розірвання трудового договору, на підставі ст.36 п.1 КЗпПУ, тобто за угодою сторін. При усній розмові, ОСОБА_2 повідомила, про свої наміри змінити місце проживання та переїхати до іншої країни. 06.09.2011 року СПД ОСОБА_1 було винесено наказ про розірвання трудового договору з ОСОБА_2, на підставі ст.36 п.1 КЗпПУ та в той самий день було проведено всі розрахунки з ОСОБА_2, згідно законодавства України.

10.09.2011 року, позивач звернулась до Рівненського міського центру зайнятості, з метою зняти трудовий договір з реєстрації, однак, працівник центру зайнятості відмовив у знятті трудового договору № 8 з реєстрації, з причини відсутності іншого примірника договору, а саме примірника, що знаходиться у ОСОБА_2 та з причин відсутності останньої. ОСОБА_2 до центру зайнятості не зявляється, лише через 5-6 місяців, остання зателефонувала та пояснила, що вона знаходиться за кордоном і коли повернеться на Україну їй невідомо. На запитання, щодо зняття трудового договору з реєстрації, наявності її примірника трудового договору, повідомила, що не памятає де знаходиться її примірник трудового договору та щоб позивач самостійно шукала вихід з даної ситуації.

В листопаді 2012 року, позивач звернулась до Рівненського міського центру зайнятості з проханням зняти трудовий договір № 8 з реєстрації, на підставі Наказу № 260 Міністерства праці та соцполітики від 08.06.200І року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 27.06.2001року за №554/5745 та постанови КМУ №1168 від 29.10.2009року, однак останній було відмовлено, з посиланням на обов'язкову присутність обох сторін трудового договору або ж наявності рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору.

В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала, вважає, що ОСОБА_2 порушено умови трудового договору та умови його зняття з реєстрації, що завдає їй збитків, а саме, остання не може розірвати трудовий договір, не може прийняти на роботу дотаційного працівника, та в майбутньому до неї можуть виникнути питання про сплату обовязкових платежів за ОСОБА_2, за таких обставин просить суд встановити факт припинення трудових відносин між пп ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06.09.2011 року, визнати припиненим трудовий договір № 8 між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було зареєстровано в Рівненському міському центрі зайнятості 25.06.2010 року з 06.09.2011 року та стягнути з ОСОБА_2 ІДН: НОМЕР_1 на користь приватного підприємця ОСОБА_1 витрати за сплачений судовий збір в сумі 150 (сто пятдесят) грн.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи Рівненського міського центру зайнятості в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак на адресу суду надійшло письмове клопотання останнього про розгляд справи у відсутність представника, крім того надали до суду письмові пояснення в яких вказують на те, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, та наголошують на необхідності чіткого формулювання причини звільнення у відповідності до Кодексу Законів про працю України, крім того, наголошують на обов'язковості зазначення у рішенні суду не тільки причини та підстави звільнення відповідно до норм Кодексу Законів про працю України, а й дати розірвання трудового договору.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що 25.06.2010 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) був укладений безстроковий трудовий договір, що укладається на невизначений строк. Вказаний трудовий договір у відповідності до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою зареєстрований у Рівненському міському центрі зайнятості 25.06.2010 року за № 8. Станом на 03.01.2013 р. даний трудовий договір не знятий з реєстрації в Рівненському міському центрі зайнятості. За умовами трудового договору ОСОБА_2 виконувала обов'язки продавця. 01.09.2011 року ОСОБА_2 звернулась, до позивача із заявою про розірвання трудового договору, на підставі ст.36 п.1 КЗпПУ, тобто за угодою сторін. При усній розмові, ОСОБА_2 повідомила, про свої наміри змінити місце проживання та переїхати до іншої країни. 06.09.2011 року СПД ОСОБА_1 було винесено наказ про розірвання трудового договору з ОСОБА_3, на підставі ст.36 п.1 КЗпПУ та в той самий день було проведено всі розрахунки з ОСОБА_2, згідно законодавства України. Однак ОСОБА_2 ухиляється від зняття з реєстрації трудового договору № 8, чим порушує умови трудового договору, що завдає позивачу збитки, оскільки, остання не може розірвати трудовий договір, не може прийняти на роботу дотаційного працівника.

Відповідно до ст.24 КзпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

Із змісту ст.21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двох стороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов'язки. Інші суб'єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п.4 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39) з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статі 40,41),

У випадку виникнення трудового спору між власником і найманим працівником, їх розгляд безпосередньо здійснюється у суді відповідно до п.2 ст.22 КЗпП України.

Відповідно до роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики України від 30.06.2005 року за №. 06-К 29121/14 та від 09.11.2004 року за № 06-2/233 зняття з реєстрації трудового договору в державній службі зайнятості здійснюється виключно відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики 08.06.2001 за №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 за №554/5745 і тільки в присутності двох сторін , які уклали між собою даний договір.

За відсутності однієї зі сторін трудових відносин, зняття з реєстрації трудового договору, можливе лише за умови, якщо до центру зайнятості буде подано рішення суду, яке набрало законної сили, щодо припинення дії такого договору або визнання його таким, що втратив силу. Також, зняття з реєстрації трудового договору, за відсутності однієї зі сторін трудових відносин, можливе у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених КЗпП України (в тому числі у випадку прогулу відповідно п.4 ст.40 КЗпП України) та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1168 Деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю.

Відповідно до п.4 Постанови у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, така особа зобов'язана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначені строки провести передбачений законодавством розрахунок.

В судовому засідання ніким з сторін не заперечується та судом вважається доведеним, що трудові відносини між сторонами фактично припинені з 06.09.2011р.

Разом з тим, припинивши трудові відносини з ОСОБА_2, в порушення вимог п.6 "Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до Рівненського міського центру зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору відповідач не з'явився, чим порушив трудові права позивача. Наявність зареєстрованого у Рівненському міському центрі зайнятості трудового договору перешкоджає позивачу на здійснення своєї діяльності.

Таким чином, порядок і умови реєстрації трудового договору між фізичною особою і працівником та зняття його з реєстрації в разі припинення регламентуються наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001р. Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за 554/5745 27.06.2001р.(із змінами та доповненнями).

Разом з тим, в зазначеному нормативно-правовому документі не існує положень, які б регулювали правовідносини зняття з реєстрації трудового договору в разі ухилення працівника від розірвання трудового договору та явки до державної служби зайнятості. Відсутні такі приписи й серед умов укладеного між позивачкою та відповідачем трудового договору.

В такому випадку суд вважає за необхідне керуватися аналогією закону та п.7 трудового договору, де зазначено, що при вирішенні питань, не передбачених цим договором, сторони повинні керуватися загальними нормами законодавства про працю України.

Таким чином, оскільки СПД ОСОБА_1 зверталася в міський центр зайнятості з вимогою про зняття трудового договору з реєстрації, відповідач чітко виражає свою згоду, що підтверджується письмовою заявою 01.09.2011 року, проте ухиляється від вжиття заходів до зняття трудового договору з реєстрації в державній службі зайнятості, вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Беручи до уваги встановлені факти, та враховуючи ту обставину, що відповідач на даний час позбавлена можливості з'явитися до Рівненського міського центру зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації, суд прийшов до висновку , що визнання трудового договору розірваним має для позивача юридичне значення, оскільки пов'язано із питанням здійснення підприємницької діяльності та необхідне позивачу для зняття з реєстрації вищезгаданого трудового договору в центрі зайнятості без присутності працівника, тому є необхідні підстави для задоволення позову.

Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача, судові витрати по справі в розмірі 150 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21,36,38 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Рівненський міський центр зайнятості про припинення трудових відносин та розірвання трудового договору задоволити частково.

Визнати припиненим з 06.09.2011 року трудовий договір № 8, укладений 25.06.2010 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було зареєстровано в Рівненському міському центрі, на підставі ст. 36 п.1 КЗпПУ.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 150 ( сто пятдесят ) гривен сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.