Справа № 0417/639/2012
№ 2/202/99/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 серпня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Гелетій М.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на 2/5 частини квартири,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності посилаючись на те, що їй на праві власності належала квартира АДРЕСА_1Правда у м. Дніпропетровську. 30 травня 2008 року вона уклала з ОСОБА_3 договір довічного утримання За умовами договорів довічного утримання відповідачка взяла на себе обовязки повністю довічно утримувати позивачку, забезпечувати харчуванням, доглядом та необхідною допомогою на суму 200 грн. в місяць, залишивши у її безкоштовному користуванні квартиру. Відповідачка своїх зобовязань за договором не виконує належним чином, витрати по квартирі не сплачує. Просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачкою 30.05.2008 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 2-793, скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську, що належить ОСОБА_3, накладену державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 30.05.2008 року та зареєстрованої в реєстрі за № 110/08, визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську, загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м.., скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську за ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 сплачений судовий збір.

Відповідачка ОСОБА_3 у квітні 2012 року подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на 2/5 частини квартири посилаючись на те, що після укладання договору довічного утримання 30.05.2008 року вона взяті на себе обовязки за договором виконувала належно: готувала їжу, прибирала, купувала ліки, робила ремонт та інше. З листопада 2006 року по листопад 2011 року надавала позадоговірні види матеріального забезпечення, морально і духовно підгримувала ОСОБА_1 У листопаді 2011 року остання з невідомих причин не пустила ОСОБА_3 до квартири, тому вона у грудні 2011 року та у січні 2012 року переказом надсилала кошти ОСОБА_1 Влітку 2011 року ОСОБА_1 предявила вимогу про збільшення вартості матеріального забезпечення до чотирьохсот гривень на місяць крім наведеного у договорі переліку видів допомоги. А у листопаді 2011 року категорично відмовилася від виконання ОСОБА_3 обовязків по її утриманню і догляду, повідомивши, що у неї є інші опікуни. У відповідності до умов укладеного договору довічного утримання ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 у власність належну їй квартиру АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську. Оскільки подальше виконання договору довічного утримання стало неможливим через небажання ОСОБА_1, то ОСОБА_2О, вважає, що має право на компенсацію часу і витрат, затрачених нею на утримання і догляд. Вартість зазначено компенсації може складати сукупну вартість виконаної ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріального забезпечення, передбаченого договором за період його виконання з 30.05.2008 року до січня 2012 року у розмірі 8800 грн., що складає від суми оцінки вартості квартири , визначеної у п. 6 договору у розмірі 20077 грн. 42% або 2/5 частини квартири. Просила позов ОСОБА_1 до неї про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності залишити без задоволення, розірвати договір довічного утримання за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську, визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частини спірної квартири, змінити запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську за ОСОБА_3 та внести запис відповідно про право власності на зазначену квартиру на 2/5 частини.

Позивачка у судовому засідання підтримала свої вимоги та просила задовольнитии. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити Суду пояснила, що помер її чоловік та син і вона залишилася сама. З відповідачкою була знайома з 1994 року, так як остання проживала з нею в одному підїзді. Саме відповідачка запропонувала укласти договір довічного утримання. Позивачка погодилася. Однак після укладання договору відповідачка купувала продукти харчування та ліки за гроші позивачки. Коли відповідачка робила поточний ремонт на кухні в квартирі, де проживає позивачка, шпалери були придбані позивачкою. Ремонт унітазу проводив сантехнік за гроші позивачки. Квартиру відповідачка щотижня не прибирала. Один раз на місяць приїжджала племінниця позивачки та прибирала у квартирі. Іноді відповідачка пилососила у квартирі, а позивачка сама мила підлогу. Відповідачка ніколи не готувала їжу в квартирі позивачки. Вона готувала у себе вдома і один раз на добу приносила у півлітровій баночці їжу. Про те, що ОСОБА_3 вела облік проведеної роботи та витрат їй не було відомо, бо відповідачка ніколи про це не говорила. Починаючи з 2010 року погіршилося ставлення відповідачки і тому у 2011 році позивачка змушена була відмовитися від подальшого виконання нею умов договору та повідомила про це відповідачку. Після чого остання направила їй поштою двічі грошові перекази, однак позивачка їх не отримала, бо їй важко іти на пошту.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Суду пояснила, що саме через неналежне виконання умов договору довічного утримання відповідачкою позивачка змушена була звернутися до суду. Позивачка за весь час дії договору довічного утримання проводила оплату житла та комунальних послуг за власні кошти зі своєї пенсії. Відповідачка нерегулярно та не в повному обсязі забезпечувала позивачку продуктами харчування, нерегулярно здійснювала прибирання квартири. Відповідачкою не надано довідок-рахунків, чеків, квитанцій про понесені витрати на придбання продуктів харчування, ліків, інших письмових доказів підтвердження належного виконання усіх обовязків за договором довічного утримання.

Відповідачка у судове засідання зявилася, первісний позов не визнала. Вимоги зустрічного позову підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що позивачка у 2005 році залишилася сама, поховавши чоловіка та сина. Періодично відповідачка допомагала їй із власної ініціативи - купувала продукти харчування. У 2006 році позивачка розповіла, що подарувала свою квартиру сину подруги та попросила допомогти їй при судовому розгляді. Відповідачка погодилася. З березня 2007 року почали звертатися до адвокатів, прокуратури та до суду. Квартиру рішенням суду повернули позивачці і вона запропонувала укласти із нею договір довічного утримання. Сказала, що вона багато вимагати не буде. Відповідачка погодилася. Після укладання договору стала допомагати ще більше. У 2009 році організувала їй ювілей 70-ти річчя. Подарувала їй на ювілей спортивний костюм та букет квітів. У 2010 році відповідачка зробила ремонт на кухні. Для ремонту придбала за свої гроші все, кім шпалер. Документи на квартиру вона не віддавала, тому відповідачка не могла оплачувати квартирну плату та комунальні послуги. У 2011 році позивачка стала відмовлятися від послуг відповідачки. А потім ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду.

Представник відповідачки в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги просив задовольнити. Суду пояснив, що у листопаді 2011 року позивачка в односторонньому порядку безпідставно відмовилася від послуг по догляду за нею, мотивуючи своє рішення тим, що вона знайшла інших опікунів. Позивачка не мала права вимагати збільшення витрат безпідставно, на свій розсуд, без урахування можливостей ОСОБА_3 Позивачка у судовому засіданні підтвердила, що крім харчового забезпечення за її погодженням за рахунок ОСОБА_3 придбавалися коштовні носимі речі (халат, тапки, костюм спортивний), прилади для облаштування квартири (каналізаційне коліно, світильник, дзвінок, змішувач, шланг з душем та інше), верхній одяг (зимову куртку, зимові черевики, нічну сорочку). Здійснено ремонт у квартирі, а саме на кухні та вбиральні. Для ремонту ОСОБА_3 придбавала певні ремонтно-будівельні матеріали. Все це свідчить про те, що відповідачка сумлінно виконувала свої обовязки, незважаючи на непростий характер ОСОБА_1 На протязі трьох років з 2008 року до 2011 року від позивачки не було нарікань на її утримання відповідачкою. Але з боку ОСОБА_1 не було ніякого контролю та не велося ніяких записів щодо витрачених на неї коштів. Влітку 2011 року ОСОБА_1 змінила замок на вхідних дверях свого помешкання , чим обмежила здатність відповідачки доступу фактично до своєї квартири. В результаті таких обмежень ОСОБА_3 згодом дістала нарікань на те, що вона не опікувалася ОСОБА_1 під час її інсульту. Оплату комунальних послуг не визначено у договорі як обовязок відповідачки. Оскільки договір довічного утримання є оплатним договором, вартість послуги визначена у розмірі 200 грн. на місяць, а вартість комунальних послуг становить близько 530 грн. на місяць, то це виходить за межі договірної ціни на утримання. За умовами договору ОСОБА_3 зобовязана утримувати ОСОБА_1 та не брати платню за її користування квартирою. На неодноразову вимогу ОСОБА_3 зареєструвати її у помешкання, ОСОБА_1 згоди не давала. Продовження виконання умов договору з боку ОСОБА_3 унеможливлене саме безпідставним небажанням ОСОБА_1 отримувати допомогу з боку відповідачки без доведених підстав та особистої вини ОСОБА_3

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. У матеріалах справи є листи, згідно яких третя особа просить розглядати справу без участі їх представника (а. с. 115, 120, 140, 146).

Суд вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Із пояснень сторін, матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13.06.2003 року (а. с. 8) належала на праві власності квартира АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську, що підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.11.2003 року (а. с. 9) та технічним паспортом на квартиру (а. с. 10-12). В даній квартирі ОСОБА_1 зареєстрована та проживає одна, відповідно до довідки КЖЕП № 49 (а. с. 40). 30 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання (а. с. 7). За умовами цього договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську, а ОСОБА_3 приймає на себе обовязок повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечувати її продуктами харчування, доглядом, виконувати прибирання помешкання один раз на тиждень, проводити за необхідністю ремонтні роботи в квартирі, забезпечувати у разі необхідності медикаментами, залишивши в її довічному безкоштовному користуванні вказану квартиру. Вартість матеріального забезпечення (догляду, необхідної допомоги) була встановлена сторонами в сумі 200 грн. на місяць з індексацією, встановленою законом.

ОСОБА_1 за весь час після укладання договору довічного утримання за власні кошти сплачувала комунальні платежі по квартирі, що підтверджується квитанціями (а. с. 46-76). У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що вона не намагалася переоформили особовий рахунок на свої імя та сплачувати комунальні послуги. ОСОБА_2О, не зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську, тобто вона не отримала права власності на квартиру і не мала підстав для оплати комунальних послуг та квартплати. У квартирі вона зареєстрована не була.

ОСОБА_3 записувала свої дії, спрямовані на виконання умов договору довічного утримання, у зошит, копію якого надала до суду (а. с. 85-93). Однак у судовому засіданні ОСОБА_3 не змогла пояснити суду чому вона почала вести зошит у 2006 році, у той час як договір довічного утримання було укладено тільки у 2009 році. Позивачкою ці записи не підтверджені.

У грудні 2011 року та у січні 2012 року ОСОБА_3 направила ОСОБА_1 поштовим переказом 210 грн. та 220 грн. (а. с. 97, 110). Крім того, ОСОБА_3 надала суду копії чеків про придбання медикаментів (а. с. 98-100), однак у них не зазначено, які ліки придбавалися та відсутні докази того, що ці ліки були придбані саме для ОСОБА_1

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка виконувала умови договору довічного утримання. Вона відвідувала позивачку, приносили їй продукти харчування, робила у квартирі косметичний ремонт, прибирала квартиру. Однак чи було це виконання умов договору довічного утримання належним, встановити неможливо.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що неодноразово бачила позивачку в квартирі ОСОБА_3, зі слів ОСОБА_3 знала, що вона доглядала за ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона сусідка ОСОБА_1 Знала, що ОСОБА_3 доглядала за ОСОБА_1 Бачила, як вона виходила з квартири ОСОБА_1, як у дворі ОСОБА_3 трусила килими ОСОБА_1, ходила в магазин та аптеку.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона сусідка ОСОБА_1 З відповідачкою познайомилася у 2006 році. Вважала, що вона родичка ОСОБА_1 і тільки потім дізналася, що вона просто доглядала за ОСОБА_1 Бачила, як ОСОБА_2О, виходила з квартири ОСОБА_1 Знає, що ОСОБА_3 прибирала в квартирі позивачки. У квартирі, де проживає ОСОБА_1 була. Бачила, що там було побілено та пофарбовано. Одного разу бачила, як ОСОБА_3 робила генеральне прибирання у квартирі ОСОБА_1 За чиї гроші придбавалися продукти харчування та ліки їй не відомо.

Свідок ОСОБА_9 сусід ОСОБА_1 суду показав, що він бачив, як ОСОБА_3 приходила до ОСОБА_1, приносила їй їжу, білизну, прала для неї. Був у квартирі ОСОБА_1 коли там був ремонт і бачив, як ОСОБА_3 фарбувала стелю.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона є сусідкою позивачки та відповідачки. Знає, що ОСОБА_3 доглядала за позивачкою і була вже третьою особою, яка надавала їй допомогу. ОСОБА_3 ніколи не скаржилася на ОСОБА_1 Племінницю ОСОБА_1 ніколи не бачила. Сусіди знали, що позивачка відмовилася від послуг ОСОБА_3 та змінила замок. Знала, що відповідачка готувала їжу для позивачки, прибирала у неї у квартирі, робила ремонт. Бачила, як ОСОБА_3 приходила до позивачки.

Свідок ОСОБА_11 дочка відповідачки суду показала, що мати почала допомагати ОСОБА_1, коли та поховала чоловіка та сина з власної ініціативи. Потім ОСОБА_1 приходила до них та просила, щоб ОСОБА_3 допомагала їй весь час. ОСОБА_3 приходила до позивачка кожного дня вранці та ввечері, приносила їй їжу, один раз на тиждень прала білизну, робила їй манікюр, педикюр, масаж. ОСОБА_1 була всім задоволена. Після завершення судових процесів із Масенко, ОСОБА_1 почала відноситися до відповідачки гірше, стала відмовлятися від її послуг, вимагала поставити їй пластикові вікна, однак у матері не було коштів для цього. Поки ОСОБА_3 доглядала за позивакою, до неї швидку допомогу ніколи не викликали. Бачила декілька разів племінницю ОСОБА_1 Коли відповідачки не було вдома, до позивачка приходила свідок особисто, приносила їй їжу. ОСОБА_3 робила ремонт на кухні в квартирі позиваки.

Свідок ОСОБА_12 невістка відповідачки суду показала, що познайомилася з ОСОБА_1 після того, яка ОСОБА_3 розповіла про неї. Казала, що ОСОБА_1 попросила у неї допомоги та захисту від попередніх опікунів. У 2007 році ОСОБА_1 зробила заповіт на імя ОСОБА_3 Відповідачка приходила до позивачка кожен день вранці та ввечері. Для ОСОБА_1 придбали зимову куртку, чоботи. Коли відповідачка робила ремонт в квартирі позивачки, свідок особисто давала гроші на деякі будівельні матеріали. За квартиру позивачка сплачувала самостійно, бо казала, що хоче бути хазяйкою у квартирі.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що знайома з сімєю ОСОБА_3 з 2009 року. Коли була у них вдома, а відповідачки не було, казали що вона допомагає бабусі з першого поверху, тому знаходиться у неї. Один раз була свідком, коли прали речі ОСОБА_1 Син ОСОБА_3 ремонтував в квартирі ОСОБА_1 кран, електрику.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що знайома з ОСОБА_1 з 1975 року. Вона живе на 3-му поверсі, а ОСОБА_1 на першому. З безлюдною Л.Ф. має дружні стосунки, ходять оди до одного у гості. ОСОБА_3 в квартирі позивачки ніколи не бачила. Знає, що підлогу у квартирі ОСОБА_1 мила сама. Останній час білизну позивачки прала ОСОБА_3 Знала, що ОСОБА_3 робила ремонт в квартирі позивачки, однак шпалери, які ОСОБА_3 наклеїла, належали ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що проживає у будинку, де живуть позивака та відповідачка з 1969 року. Її квартира розташована поруч із квартирою ОСОБА_1 В квартирі ОСОБА_1 ОСОБА_3 ніколи не бачила. Бачила племінницю позивачки, яка проживає у Запоріжжі. Вона прибирала, привозила цибулю, картоплю. До 2008 року за ОСОБА_1 доглядали Масенки. Про умови договору довічного утримання їй нічого не відомо. Чула через стіну, як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сварилися в квартирі позивачки.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що знає ОСОБА_1 з дитинства. Їй відомо, що ОСОБА_1 проживає сама. Іноді вона давала свідку гроші, щоб та заплатила за квартиру. Відвідує ОСОБА_1 Л,Ф. тричі на тиждень удень. Їй відомо, що є якась жінка, яка доглядає за позивачкою, однак ОСОБА_3 ніколи не бачила. У серпні 2012 року у ОСОБА_1 був інсульт, свідок до неї приїздила, купувала їй ліки.

Свідок ОСОБА_17 племінниця ОСОБА_1Ф суду показала, що вона приїжджала до тітки 1-2 рази на місяць., купувала їй продукти. Декілька разів бачила ОСОБА_3 Про договір довічного утримання знала з 2009 року. У позивачки ніколи не було приготовленої їжі, речі вона прала собі сама. Хто купував їй ліки не знає. Коли квартиру ОСОБА_1 затопили, ОСОБА_3 поклеїла у неї шпалери. Квартплату ОСОБА_1 Л,Ф. оплачувала за свої кошти.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що знайома з ОСОБА_3 Знала, що остання доглядала за жінкою. Бачила, як вона виносила речі з квартири на першому поверсі для прання. Бачила, як дочка ОСОБА_3 купувала для ОСОБА_1 квіти на день народження. Дочка свідка працює масажистом. ОСОБА_3 телефонувала їй і питала, як правильно зробити масаж ОСОБА_1 Позивачку бачила, коли вона сиділа на лавочці у дворі. Родичів ОСОБА_1 не бачила.

Відповідно до ст. 744 ЦК України договір довічного утримання (догляду) є угодою, згідно з якою одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру (їх частину), інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

У судовому засідання знайшло підтвердження того, що ОСОБА_3 виконувала умови укладеного 30.05.2008 року договору довічного утримання. Встановити межі виконання умов даного договору неможливо,оскільки відповідачкою надані письмові докази на виконання умов договору, які не підтверджені позивачкою та не можуть бути визнані судом належними, а позивакою взагалі не надано доказів неналежного виконання або невиконання з боку відповідачки умов договору довічного утримання. Однак судом встановлено, що з листопада 2011 року позивачка фактично відмовилася від послуг відповідачки, змінила замки на вхідній двері у квартиру, чим позбавила відповідачку можливості виконувати умови договору довічного утримання. Оскільки і відчужував і набувач за договором довічного утримання відмовляються від його подальшого виконання, ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_3 у виконанні нею даного договору , суд вважає можливим договір довічного утримання від 30 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2-793 розірвати та повернути сторони в первісне положення, а саме: визнати з ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м., скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_3.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську, визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/5 частини спірної квартири, зміни запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2Правда в м. Дніпропетровську за ОСОБА_3 та внесення запису відповідно про право власності на зазначену квартиру на 2/5 частини суд вважає необхідним відмовити у їх задоволенні, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 756 ЦК України суд може залишити за набувачем право власності на частину майна у разі розірвання договору довічного утримання у звязку із неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обовязки за договором. У судовому засіданні не знайшло підтвердження саме належне, у повному обсязі, виконання відповідачкою умов договору довічного утримання. Свідки сторін, на показаннях яких ґрунтуються докази позивачки і відповідачки, суперечливі. Відповідачка не надала суду доказів того, що за час виконання нею умов договору довічного утримання з 2008 по 2011 року вона витратила саме кошти, які еквіваленті праву власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до 88 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони.

Керуючись ст. ст. 744, 755, 756 Цивільного Кодексу України та керуючись ст. ст.15, 30, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати з ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м.

Скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_3.

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання від 30 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2-793.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко