Справа № 2-п-58/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2013 року Соломянський районний суд м. Києва у складі суду:

головуючого - судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.

розглянувши у відкритому судовому заяву про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 23.12.2008 року позов ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було задоволено.

05.03.2012 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 23.12.2008 року, посилаючись на те, що при розгляді справи не були розглянуті його заперечення проти позову та не враховано обставину, що позивачем безпідставно виплачено страхове відшкодування ОСОБА_2, оскільки на час страхового випадку автомобіль, якому було завдано матеріальної шкоди з його вини, перебував під керуванням особи, цивільно-правова відповідальність якої не була застрахована, а й відповідно право вимоги ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до нього щодо відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу є також безпідставним.

На підставі викладеного просить переглянути рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23.12.2008 року.

Сторони в судове засідання не зявились, про розгляд заяви повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення у відсутності сторін, оскільки їх неявка згідно ч.1 ст.231 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Разом з тим, за змістом ч.4 ст. 169 ЦПК України поважність причин повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належними чином, не має правового значення для вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлення заочного рішення).

Так, враховуючи, що відповідач будучи обізнаним про предявлені позивачем 18.06.2008 року до нього вимоги, про що свідчать матеріали справи та, зокрема подана останнім зустрічна позовна заява та апеляційна скарга на ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 28.07.2008 року про повернення зустрічного позову позивачу, то він не був позбавлений можливості протягом тривалого проміжку часу надати заперечення по справі, в яких міг викласти суттєві обставини, які, як він вважає, мали б значення для вирішення справи та були б повязані з її вирішенням, але цього не зробив.

За таких обставин, викладене свідчить про нехтування відповідачем своїми обовязками добросовісно здійснювати свої процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що заперечення та докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В якості таких заперечень проти позову відповідач посилається на те, що, на його думку, суд прийшов до неправильного висновку про наявність страхового випадку для виплати позивачем страхового відшкодування, т. я. на час ДТП під керування застрахованого позивачем автомобіля була інша особа, яка не була застрахована.

Отже, єдиним запереченням відповідача проти позову є посилання на, нібито, безпідставність виплати позивачем страхового відшкодування, а відповідно необґрунтованість предявлених до нього вимог, проте жодних правих підстав, обґрунтувань не виклав та доказів на підтвердження викладеному останній до суду не надав.

Так, як вбачається з умов Договору добровільного страхування №29-0101-0424 від 07.09.2006 року, укладеного між позивачем та власником автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2, його сторонами були чітко обумовлені підстави для визнання страхового випадку та підстави відмови у виплаті страхового відшкодування, однак відповідачем так і не було зазначено всупереч яких умов договору або норм чинного законодавства позивачем було виплачено страхове відшкодування.

Так, ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Тому викладені обставини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нічим не обґрунтовані та не підтверджені, а тому сприймаються судом лише як припущення.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення лише 05.03.2012 року, вже будучи обізнаним про результати розгляду справи та після звернення до суду 26.10.2010 року з проханням відстрочити виконання рішення суду, що лише свідчить про намагання протягом тривалого проміжку часу уникнути цивільно-правої відповідальності перед позивачем.

Отже, викладені в заяві про перегляд заочного рішення суду аргументи ніяким чином не впливають на законність та обґрунтованість рішення Соломянського районного суду міста Києва від 23.12.2008 року, а інших обставин, за яких суд може встановити наявність або відсутність підстав, що мають істотне значення для правильного вирішення справи та слугували б на користь відповідача і давали б суду основу для постановлення іншого рішення, судом не встановлено.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що доводи відповідача не мають істотного значення для повного та всебічного розгляду справи, а тому вважає за необхідне заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 229-232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про перегляд заочного рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23.12.2009 року по цивільній справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: