Провадження № 2/202/836/2013
18 жовтня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді Мороза В.П.
при секретареві - Матухно І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з жилого будинку тимчасового мешканця без надання іншого жилого приміщення,-
У грудні 2012 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, просила суд виселити з жилого будинку № 230 по вул. Бутова в м. Дніпропетровську ОСОБА_2, як тимчасового мешканця без надання іншого жилого приміщення.
У судовому засіданні позивачка позов підтримала, на його задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі договору довічного утримання від 13.07.1985 року, посвідченого держаним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, за реєстровим № 10, належить домоволодіння №230 по вул. Бутова в м. Дніпропетровська. Вказане домоволодіння зареєстроване в органах БТІ - 17 липня 1985 року, про що зроблено відмітку на договорі.
В жовтні 2011 року відповідач, який є рідним братом позивачки, з її дозволу вселився у спірне домоволодіння тимчасово на 5-6 місяців.
Проте, відповідач висилятися зі спірного домоволодіння не збирається, чим чинить позивачці перешкоди у користуванні її майном.
Також, з пояснень позивачки вбачається, що у відповідача на праві власності мається будинок № 22 по вул. Шахтінській в м. Дніпропетровську.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 99 ЖК України тимчасові мешканці самостійного права на займане приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на її користь.
На підставі викладеного, керуючись ст. 319, 321, 391 України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з жилого будинку тимчасового мешканця без надання іншого жилого приміщення задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні домоволодінням № 230 по вул. Бутова в м. Дніпропетровську шляхом виселення з зазначеного домоволодінні ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 107,30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз