Справа № 2-6412/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 25.10.2013 року звернулася з позовом, в якому просить суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб, залишити за нею дівоче прізвище «Громова», та за їх спільною дитиною з відповідачем прізвище матері «Громов», а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною двадцяти трьох років (за умови навчання у вищому навчальному закладі).

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві позивачкою не викладені обставини, тобто ті юридичні факти, на основі яких вона обґрунтовує свої вимоги про залишення за дитиною її дівочого прізвища та стягнення аліментів щомісячно до досягнення дитиною двадцяти трьох років, оскільки з матеріалів заяви вбачається, що позивачка обґрунтовує свої вимоги лише переліком статей Сімейного кодексу України, однак не викладає обставин як наявності у неї права вимоги про залишення за дитиною її дівочого прізвища та зобовязання відповідача сплачувати аліменти на малолітню дитину, в тому числі до досягнення нею двадцяти трьох років.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка, звертаючись до суду з вимогами розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб, одночасно просить залишити за нею дівоче прізвище «Громова» та за їх спільною дитиною з відповідачем також її дівоче прізвище «Громов», однак не викладає обставин в обґрунтування підстав та предмету цих вимог позову, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивачки та дитини, та які б надавали привід позивачці на вирішення даного питання в судовому порядку.

Крім того, в позові не викладені в якості підстав обставини, якими позивачка обґрунтовує вимоги про стягнення з відповідача аліментів з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною двадцяти трьох років, враховуючи, що відповідна вимогами ставиться під умовою та залежить від обставин, які можуть лише виникнути у майбутньому.

Таким чином, позовна заява не містить обставин, якими позивачка обґрунтовує своє право вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивачки та/або дитини порушені, якими діями відповідача, який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем саме з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх саме порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які її та/або дитини права, свободи чи інтереси були порушені відповідачем, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачкою ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: