Номер провадження: 22-ц/785/551/13
Головуючий у першій інстанції Донцов
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Кварталової А.М.,

суддів Гірняк Л.А., Плавич Н.Д.,

при секретарі Тищенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок , за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року , -

встановила:

22.11.2011р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на нього, посилаючись на те, що після укладення договору купівлі-продажу між ним та відповідачем, договір нотаріально посвідчений не був, але відповідач по теперішній час з різних мотивів ухиляється від нотаріального оформлення угоди, а тому він просив визнати договір купівлі продажу дійсним та визнати право власності за ним.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2011р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав дійсним укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу від 18 серпня 2011р. житлового будинку за №15 - а, який розташований по вул. Фрунзе, в с. Випасне, Білгород Дністровського району, Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку під літ. «А», площею - 91,64 кв.м., підвалу літ. «а», веранди літ. «а1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», споруд №1-3.

Суд визнав за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок за № 15- а, який розташований по вул. Фрунзе, в с. Випасне, Білгород Дністровського району, Одеської області, що в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», площею - 91,64 кв.м., підвалу літ. «а», веранди літ. «а1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», споруд №1-3.

За заявою ОСОБА_1 ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2012р. виправлено описку в рішенні суду від 12.12.2011р.

Суд визнав вірною загальну площу житлового будинку, що розташований за адресою : Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Фрунзе, №15 -а - 87,3 кв.м., житлову площу 34,4 кв.м., сарай літ "Б", сарай літ "В", сарай літ "Г", споруди № 1-3.

Суд вважав вірним, що житловий будинок, розташований за адресою : Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Фрунзе, №15- а в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., сарай літ "Б", сарай літ "В", сарай літ "Г", споруди № 1-3.

Резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу від 18 серпня 2011р. житлового будинку за №15 - а, який розташований по вул. Фрунзе, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що складається з: житлового будинку під літ. «А», загальної площею 87,3 кв.м., житловою площею 4,4 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», споруди № 1-3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок за №15- а, який розташований по вулиці Фрунзе, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальної площею 87,3 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», споруди № 1-3.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що вона не була залучена до участі у справі, оскільки спірний будинок є сумісною власністю подружжя.

Позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, апелянт ОСОБА_3 до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність сторін відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на нього, суд першої інстанції прийняв до уваги факт домовленості сторін: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу, який був укладений 18 серпня 2011р. щодо житлового будинку за № 15- а, який розташований по вул. Фрунзе, в с. Випасне, Білгород Дністровського району, Одеської області та виконання позивачем та відповідачем своїх зобов'язань за спірним договором, тому суд вважав, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального права з наступних підстав.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору є договір купівлі продажу укладений в письмової формі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (без зазначення дати його укладання) житлового будинку за № 15- а, який розташований по вул. Фрунзе, в с. Випасне, Білгород Дністровського району, Одеської області(а.с.10).

В суді першої інстанції встановлено, що договір між сторонами було укладено в письмовій формі 18 серпня 2011р.

Встановлено, що зазначений житловий будинок, за № 15- а, який розташований по вул. Фрунзе, в с. Випасне, Білгород Дністровського району, Одеської області, належав ОСОБА_2 на підставі рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.03.2006р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу недійсним. Вказаним рішення визнано недійсним договір купівлі - продажу від 13.07.1999р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, укладений на товарній біржі, а спірний будинок повернуто ОСОБА_2 (а.с.7).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2012р. було скасовано рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.03.2006р. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу недійсним відмовлено(а.с.155-156). На теперішній час вказане рішення апеляційного суду оскаржується в касаційному порядку.

Згідно договору купівлі продажу , в якому не зазначена дата його посвідчення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений в письмовій формі договір купівлі - продажу житлового будинку за № 15- а, який розташований по вул. Фрунзе, в с. Випасне, Білгород Дністровського району, Одеської області,(а.с.10).

В нотаріальному порядку договір купівлі продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 посвідчений не був.

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. З ст. 640 ЦК України(яка діяла на час виникнення правовідносин) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог ч.2 ст.220 ЦК України(яка діяла на час виникнення правовідносин), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Вимоги про визнання на підставі ч.2 ст.220 ЦК України дійсним договору купівлі-продажу будинку, укладеного без нотаріального посвідчення, можуть бути задоволені судом лише в тому разі, коли сторони досягли згоди з усіх істотних його умов, одна із сторін повністю або частково виконала цю угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Однак це правило не застосовується, якщо є передбачене законодавчими актами обмеження(заборона) на здійснення такого правочину або сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних його умов.

Пленум Верховного Суду України в п.13 Постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив судам, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей -210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилялася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Таким чином, положення ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються щодо договору купівлі-продажу житлового будинку, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення такого правочину відповідно до ст.ст. 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією.

Тому спірний договір купівлі-продажу не є укладеним та не створює прав і обов'язків для сторін: позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2

Визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку суперечить вимогам законодавства, чинного на час укладення цього договору.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.213,214 ЦПК України на зазначені положення закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України уваги не звернув, і необґрунтовано визнав договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнав право власності на житловий будинок за ОСОБА_1 по розписці.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок, суд керувався положеннями статей 317,319, 321,334,638,655,657 ЦК України, які визначають загальні правила правомірності набуття особою права власності на майно за договором і безпосередньо не передбачають підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Таким чином, правових підстав для визнання права власності позивача ОСОБА_1 на спірний житловий будинок не було. Не

Виходячи з цих положень закону, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними та не створюють прав і обов'язків для сторін.

Суд першої інстанції на ці вимоги закону уваги не звернув та, установивши, що позивачем порушено позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, а чинним Цивільним Кодексом який діяв на час виникнення спірних правовідносин не передбачено можливості визнання дійсними договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню й державній реєстрації, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі, суд неповно з'ясував обставини справи, припустився порушення норм вищевказаних норм матеріального та процесуального права, що й призвело до неправильного вирішення справи, а тому виходячи з вимог ч.3 ст.303 ЦПК України, ч.І п.3,4 ст.309 ЦПК України є підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю.

При подачі позову в суді першої інстанції ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 188,20 грн. Як вбачається з матеріалів справи, вартість спірного будинку складає 34411 грн.(а.с.22). Судовий збір необхідно було сплатити в суді першої інстанції у розмірі 344,11 грн. (1% від ціни позову),відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , а тому необхідно стягнути недоплачену суму судового збору за подачу позову в сумі 155,91 грн.( 344,11- 188,20 =155,91 грн.).

Крім того, апелянтом при подачі апеляційної скарги необхідно було сплатити 172,05 грн.(344,11 грн. - 50%), судовий збір сплачено в сумі 107,30 грн., недоплата складає 64,75 грн.( 172,05 107,30= 64,75), а тому відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в сумі -64,75 грн.

Таким чином необхідно стягнути судовий збір з ОСОБА_1 на користь держави в сумі 220,66 грн.(155,91+64,75 =220,66 грн.).

Керуючись ст.ст. 209, ч.3 ст. 303, 307 ч.1п.2, 309 ч.1 п.п.3,4,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2011р.- скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 220(двісті двадцять ) грн.66 грн.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7