Справа № 435/5026/12
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 квітня 2013 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бондар Я.М.,

при секретарі - Соколовської Т.О.,

за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ОСОБА_7 ради та виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ОСОБА_7 ради про стягнення аліментів на утримання двох дітей, визначення місця проживання та відібрання дитини, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся із первісним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від всіх видів її заробітку. Згодом доповнив свій позов вимогами про відібрання дитини та визначення місця проживання молодшої дитини із ним. Відповідачка ОСОБА_3 01.08.2012 року подала зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дочки ОСОБА_10 із нею.

В судовому засіданні позивач по первісному позову ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, пояснив, що після уходу ОСОБА_3 (ОСОБА_1) з сімї - з квітня 2011 року вона не проживала за місцем реєстрації АДРЕСА_1, там залишився проживати він, двоє їхніх спільних дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та мати відповідачки ОСОБА_5 14.06.2011 року за заявою відповідачки Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було видано судовий наказ про примусове стягнення з нього аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Отримавши даний судовий наказ він звернувся із заявою про його скасування, та ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.02.2012 року даний судовий наказ було скасовано. Довідавшись про відкриття провадження в даній справі за його позовом про стягнення аліментів в червні 2012 року відповідачка забрала дитину з дитячого садка №120 о 10.30 години за заявою, яку обґрунтувала сімейними обставинами та більше дитину до цього дошкільного закладу не повернула, а за дублікатами документів перевела без його відома дитину до іншого дитячого садка №71 на мкр. Індустріальний в м. Кривому Розі та перешкоджає йому та бабусі зустрічатися із дитиною. Старша дочка ОСОБА_11 досягла 14 років 06.09.2012 року та обрала собі місце проживання із ним - батьком. Заперечив проти задоволення зустрічного позову про визначення місця проживання молодшої доньки ОСОБА_9 з відповідачкою, вважаючи, що нею при заявленні даного позову рухало лише бажання запобігти стягненню з неї аліментів, на дитину погано впливає те, що вона опинилася вдалі від нього, бабусі, старшої сестри, опинилася в оточенні чужих людей вітчима нового чоловіка матері, його родичів, яким вона чужа тощо.

Представник позивача за первісним позовом підтримав його позовні вимоги, заперечив проти зустрічних.

Відповідачка проти позову про аліменти заперечила, зазначивши, що коли після розлучення з чоловіком ОСОБА_1 пішла з сімї до нового чоловіка ОСОБА_12, діти залишилися не з ОСОБА_1, а з її матірю ОСОБА_5 у квартирі на АДРЕСА_2, оскільки старшій дочці звідти зручніше ходити до школи, а молодша відвідувала дитячий садок №254, також розташований поблизу. Коли позивач по первісному позову без узгодження із нею, не поставивши її навіть до відома перевів дитину до іншого садка №120, вона вимушена була шукати дитину, позивач почав погрожувати їй, приходити до неї в цех та ображати її при інших співробітниках, одного разу вона побачила у дитини зопрілості після перебування дитини у батька, на її зауваження до належного гігієнічного догляду за дитиною він не відреагував, тому вона перевела дитину до дитячого садка №71 на мкр. Індустріальний, поблизу свого місця проживання та залишила проживати із собою та просить визначити суд місце проживання дитини із нею. Пояснила, що не буде перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні із дитиною у подальшому, але наполягає, що молодшій дочці краще буде жити із нею.

Представник відповідачки проти первісного позову про стягнення аліментів на двох дочок заперечив, не навівши жодного обґрунтування, підтримав зустрічну позовну заяву, зазначив, що мати дитини, його довірителька ОСОБА_3 працююча жінка, на диспансерних обліках у психіатра та нарколога не перебуває, одружена другим шлюбом з чоловіком, що також добре характеризується, його мати та сестра також беруть участь у турботах за ОСОБА_9 як за власною онукою та племінницею відповідно тощо.

Третя особа по справі ОСОБА_5 мати відповідачки ОСОБА_3 та бабуся дітей, пояснила, що є основним квартиронаймачем і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, але до останніх трьох років проживала разом із своїм чоловіком в с. Лозуватка Криворізького району, а дочка ОСОБА_13 із зятем ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали разом в цій квартирі. Коли в сімї дочки почався розлад, вона повернулася проживати за місцем реєстрації до м. Кривого Рогу та стала допомагати виховувати дітей дочки. Зараз живе із зятем та старшою онукою ОСОБА_8. Коли її дочка пішла від чоловіка ОСОБА_1 до іншого, а потім і офіційно розлучилася із ним, діти залишилися проживати із нею та першим зятем ОСОБА_1 у квартирі на Подбєльського. Вона та зять по черзі відводили та забирали ОСОБА_9 з дитсадка, дочка - відповідачка по первісному позову ОСОБА_3 періодично відвідувала їх, телефонувала старшій дочці, передавала продукти, але не регулярно. Після переведення ОСОБА_9 до логопедичного садка, дочка забрала дитину до себе і не повернула. Вона як бабуся не має змоги зараз бачитися із молодшою онукою, страждає через це, з дочкою виникли неприязні стосунки, старша ОСОБА_8 на боці батька. Просила повернути ОСОБА_9 до них. Повідомила про випадок, коли і вона і ОСОБА_9 захворіли, відповідачці зателефонували вночі про допомогу, щоб вона прийшла до них, але та не прийшла, а порадила викликати швидку. Підтвердила, що були випадки, коли її перший зять ОСОБА_1 був у стані алкогольного спяніння та скандалив, але повідомила що були випадки алкогольного спяніння і її дочки, відповідачки по справі ОСОБА_3 Взагалі вони обидва як батьки добре ставилися до своїх дітей, але після розлучення не можуть знайти спільної мови.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ОСОБА_7 ОСОБА_6 прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 із батьком.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_7 ОСОБА_14 подала письмовий висновок, згідно до якого доцільніше визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 із матірю.

Вислухавши сторони, їх представників, третю особу та представників органів опіки, заслухавши думку спеціаліста психолога, поспілкувашись з обома неповнолітніми дітьми, заслухавши свідків та дослідивши письмові докази по даній справі суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 (до другого шлюбу -ОСОБА_1) ОСОБА_15 було укладено шлюб 10.01.1998 року. Від даного шлюбу народилося двоє дітей ОСОБА_8 06 вересня 1998 року та ОСОБА_9 01.04.2008 року (копії свідоцтв про народження долучені до справи ).

Шлюб між сторонами розірваний за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.08.2011 року за позовом ОСОБА_16. (копія рішення суду на а.с. ).

ОСОБА_16 вдруге вийшла заміж за ОСОБА_12 та отримала прізвище ОСОБА_12 (копія свідоцтва про шлюб на а.с. ).

Батько дітей ОСОБА_1 на даний час проживає без реєстрації в квартирі АДРЕСА_3. Мати ОСОБА_3 проживає без реєстрації на АДРЕСА_4.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Крім того, згідно з розясненнями, викладеними в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Обидва батьки і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 працюють, і працевлаштовані на одному підприємстві Публічному акціонерному товаристві ОСОБА_17 ОСОБА_7 Ріг, добре характеризуються за місцем роботи та проживання, проте як зясовано у судовому засіданні з пояснень самих сторін та підтверджено свідками, запрошеними з обох сторін неодноразово мали місце прояви неповаги колишнього подружжя батьків один до одного, декілька навіть фізичних конфліктів та словесних образ між ними під час зясування стосунків в тому числі із нецензурними висловами та образливими випадами у присутності дітей та свідків, з приводу питання місця проживання молодшої дитини, сторони не змогли цивілізованим шляхом без завдання стресів дитині переводячи її двічі без погодження один з одним з одного до іншого дитячих дошкільних навчальних закладів, у її присутності та у дитячому навчальному закладі влаштовуючи перетягування дитини один від одного, вирішити питання про місце проживання дитини з урахуванням передусім її інтересів, а не задоволенням власних дорослих амбіцій, керуючись почуттями помсти за нанесені один одному образи, не спромігшись зберегти свою сімю та розлучившись.

Під час судового засідання із видаленням батьків із зали, у присутності вихователя, представників сторін та представників органів опіки суд мав змогу поспілкуватись із ОСОБА_9. Під час бесіди, після звикання дитини до нової обстановки зали судового засідання та незнайомих осіб, дівчинка дещо освоївшись та почуваючи себе розкуто, на питання головуючого з ким би їй хотілося жити із мамою чи з татом, відповіла, що з мамою. На повторне аналогічне питання через деякий час вона відповдала більш розширено, що хотіла б жити з мамою, щоб мама не плакала. Але питання, чи хотіла б вона жити з татом, якби була впевнена, що мама не буде засмучуватись, а буде приходити до неї навідувати, дівчинка нічого не відповіла, і було зрозуміло, що це питання ще досить складне для неї в її пятирічному віці, але вона чітко виявила бажання бути із мамою. Після бесіди до зали судового засідання зайшли батьки і дівчинка сховалася під стіл побачивши батька, потім повернулася до стільця, відповідала на його запитання стримано, не виявила явної ані прихильності до нього, ані страху, бажання піти із ним також не виявила.

Суд вимушений критично поставитися до висновку практичного психолога ОСОБА_18, яка після проведення психологічного дослідження прийшла до висновку, що дівчинка сприймає маму саме з погляду позиції сили, а більш прихильна до батька. До того ж той малюнок матері, який дівчинка виконала у кабінеті психолога, та який прокоментований психологом як зображення напівоголеної мами із підбитим оком, дівчинка у судовому засіданні, коли їй показали принесений представником батька цей малюнок пояснила, що на ньому вона дійсно намалювала матір, але на морі, у купальнику, а око пошкодила впавши. Дівчинка поводилася розкуто, вільно спілкувалася, і не була схожа на залякану дитину. А стримана реакція на батька та на питання про батька та його власні звернення до неї суд схильний розуміти як наслідок того, що обидва батьки не змогли вирішувати свої питання та зясовувати свої стосунки за відсутності дітей, не допускаючи скандалів та образ один одного на очах у них.

Враховуючи встановлені обставини, зважаючи на вік дитини та її прихильність до матері, приймаючи до уваги відсутність доведених у судовому засіданні яких-небудь виняткових обставин, які б давали підстави до розлучення матері із дитиною, суд вважає за необхідне за для інтересів дитини визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 із матірю ОСОБА_3 за місцем її проживання.

Разом із тим, суд вважає за необхідне розяснити матері дитини ОСОБА_3 її обовязок забезпечити безперешкодну можливість дитині спілкуватися із батьком ОСОБА_1, старшою сестрою ОСОБА_8, яка обрала місце свого проживання із батьком, бабусею ОСОБА_5 та іншими родичами.

Розяснити батькові ОСОБА_1 що даним рішенням хоча й визначено місце проживання його малолітньої доньки із матірю, це не позбавляє його права на спілкування, участь у вихованні, утриманні та забезпеченні духовного розвитку дитини, а також здійснення контролю за умовами проживання дочки у сімї її матері, в тому числі шляхом звернення до органів опіки та піклування чи суду, в разі вчинення ОСОБА_3 дій чи бездіяльності, які перешкоджали йому в участі у житті молодшої доньки ОСОБА_9 та вільному спілкуванні із нею у визначений між ними за згодою чи за рішенням органу опіки час або повторно за наявності підстав звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини із ним.

Позовні вимоги про стягнення аліментів, враховуючи визначення місця проживання молодшої дитини ОСОБА_9 із матірю, та вибір старшою дочкою ОСОБА_11, яка досягла чотирнадцятирічного віку свого місця проживання із батьком, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, доходу відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 до досягнення нею повноліття.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.157,161, 180, 181, 184, 191 СК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 60, 212- 218, ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, і стягнення здійснювати починаючи з 14 травня 2012 року.

На підставі ст. 217 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в межах місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в доход держави в розмірі 229,40 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовільнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 із матірю ОСОБА_3 за місцем її проживання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бондар Я.М.