Справа № 2/202/79/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Мороза В.П.,

при секретареві Матухно І.А.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

В обґрунтування заявленого позову ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що 16.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору факторингу № 2 від 13.02.2012 року) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 60 000,00 дол. США у порядку і на умовах, зазначених у Кредитному договорі. Вимоги до ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання договору поруки № 00/2 від 16.06.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. З урахування викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 436 379,81 грн. та судові витрати.

Представник позивача 26.12.2013 року у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково у розмірі суми 212 238,45 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

16 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору факторингу № 2 від 13.02.2012 року) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 60 000,00 дол. США в порядку і на умовах, визначених договором, з терміном повернення не пізніше 16 червня 2014 року.

У звязку з неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 13.12.2010 року склала 436 379,81 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим кредитом 384 278,68 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 39 520,49 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 9 426,96 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 3 153,71 грн.

З метою забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором, 16.06.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0/2, відповідно до умов якого Поручитель зобовязався перед ОСОБА_3 відповідати за виконання Позичальником усіх його зобовязань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Однак, позивачем не надано докази саме видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу, не надано кредитну справу для огляду у судовому засіданні.

Відповідачкою ОСОБА_1 надані контр-розрахунки по сплаті заборгованості, надано копії квитанцій про сплату заборгованості за кредитним договором № 0.

Таким чином, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 212 238,45 грн., та судових витрат по справі підлягають задоволенню.

Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2, то в цій частині суд змушений відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Проте, з договору поруки вбачається, що в ньому встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 11 Догоовру) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 ЦК України та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За таких обставин, у ОСОБА_3 виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту виникнення заборгованості ОСОБА_1 перед банком 17.11.2008 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителя ОСОБА_3 предявив лише 23.02.2011 року, тобто після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (ст. 553 ЦК України). Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі.

Відповідно до умови п.1.3 Договору поруки Поручитель відповідає перед ОСОБА_3 у тому ж обсязі, що і Позичальник, за всіма зобовязаннями останнього по Кредитному договору, в тому числі за повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих зиків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в Кредитному договорі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1.4 Договору поруки відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (49000, м. Дніпропетровськ, вул. С. Ковалевської, 2/23, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, , н/р № 9000 в АТ «УкрСиббанк» МФО 351005) заборгованість у розмірі 212 238,45 грн. (двісті дванадцять тисяч двісті тридцять вісім гривен 45 коп.), судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120, 00 грн., а всього 214 058,45 грн. (двісті чотирнадцять тисяч пятдесят вісім гривен 45 коп.).

В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз