Придніпровський районний суд м.Черкас
Справа № 711/5885/13-ц
Провадження № 2/711/2071/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Чайка А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позову вказують, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житло № 22784 від 26.04.1999 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тобто по 1/ 5 частині вказаної квартири.

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_1.

24.12.2004 року помер ОСОБА_5

Відповідно до свідоцтва про правло на спадщину за законом від 31.05.2006 року ОСОБА_2 успадкувала ? частину майна померлого, тобто 1/10 частину вказаної квартири.

ОСОБА_8 також стала спадкоємицею ? частини майна померлого. Тобто 1/10 частини квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.05.2006 року.

Таким чином квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності в наступному порядку: ОСОБА_2 - 3/10 частини, ОСОБА_3 3/10 частини, ОСОБА_4 1/5 частина, ОСОБА_1 1/5 частина квартири.

Вказують. що вони з відповідачами не можуть знайти спільної мови щодо спільного користування квартирою та оплати комунальних послуг. Для розподілу рахунків по оплаті комунальних платежів необхідно встановити порядок користування квартирою № 94 по вул. Шевченка, 390 в м. Черкаси.

Також вказують, що квартира АДРЕСА_1 складається із трьох жилих кімнат, загальною площею 59,7 кв.м., жилою площею 35,4 кв.м.

Вважають, що потрібно встановити порядок користування квартирою наступним чином: кімнату № 2, площею 12,0 кв.м. та кімнату № 5, площею 7,0 кв.м. виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кімнату № 6, площею 16,4 кв.м. виділити відповідачам; кухню № 7, площею 7,2 кв.м., ванну кімнату № 4, площею 2,7 кв.м., туалет № 3, площею 1,2 кв.м., коридор № 1, площею 9,9 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Також вказують, що у ОСОБА_1 є двоє неповнолітніх дітей, які проживають разом із матірю, а тому позивачам необхідно виділити дві кімнати, а відповідачам одну із лоджією.

А тому, просить встановити порядок користування квартирою № 94 по вул. Шевченка, 390 в м. Черкаси, виділивши в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату № 2, площею12,0 кв.м., та кімнату № 5, площею 7,0 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату № 6, площею 16,4 кв.м.; кухню № 7, площею 7,2 кв.м., ванну кімнату № 4, площею 2,7 кв.м., туалет № 3, площею 1,2 кв.м., коридор № 1, площею 9,9 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2, за довіреністю ОСОБА_10, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3, за довіреністю ОСОБА_11, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_11, ОСОБА_12, позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 26.04.1999 року та свідоцтва про право на спадщину від 31.05.2006 року позивачка ОСОБА_2 являється власником 3/10 частин квартири АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 являється власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 26.04.1999 року.

Відповідачка ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 26.04.1999 року та свідоцтва про право на спадщину від 31.05.2006 року являється власником 3/10 частин квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 26.04.1999 року являється власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на квартиру - квартира АДРЕСА_1 складається із трьох ізольованих кімнат № 7, площею 7,2 кв.м., № 6, площею 16,4 кв.м., № 2, площею 12,0 кв.м., кухні, площею 7,2 кв.м., ванної кімнати, площею 2,7 кв.м., туалету, площею 1,2 кв.м., коридору, площею 9,9 кв.м., вбудованої шафи, площею 1,0 кв.м., балкону, площею 3,0 кв.м.. лоджії, площею, 2, 8 кв.м. Загальна площа квартири становить 59,7 кв.м., житлова площа квартири становить 35,4 кв.м.

Частка позивачки ОСОБА_1 в квартирі (1/5 частина) становить - 7,08 кв.м. житлової площі, частка позивачки ОСОБА_2 в квартирі (3/10 частин) становить - 10,62 кв.м. житлової площі.

Частка відповідачки ОСОБА_3 в квартирі (3/10 частин) становить - 10,62 кв.м. житлової площі, а частка відповідача ОСОБА_4 в квартирі (1/5 частина) становить 7,08 кв.м. житлової площі.

Таким чином позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві власності належить по ? частині квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ч. 1 ЦК України).

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В судовому засіданні встановлено, що житлова площа спірної квартири складає 35,4 кв.м. Фактично квартира належить сторонам в рівних частках 50% на 50%, а тому, як позивачам так і відповідачам повинно бути виділено в користування житлової площі по 17,7 кв.м.

При винесенні рішення, суд враховує, що у випадку виділення позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування житлових кімнат № 2, площею 12,0 кв.м., № 5, площею 7,0 кв.м., а відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлової кімнати № 6, площею 16,4 кв.м., порушиться право власності відповідачів, оскільки їм в користування буде виділено менше площі, ніж та яка належить їм на праві власності. Крім того, представники відповідачів заперечували проти запропонованого порядку, посилаючись на те, що вказаний порядок користування квартирою обмежить право власності відповідачів на належну їм частину вказаної квартири та порушить право щодо визначення розміру приміщення, що виділяються, враховуючи положення ст.ст. 47, 48, 104 ЖК України.

Як зазначено у ч. 1 ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст. 10 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Крім того, як визначено статтею 60 ЦПК України, - кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А тому, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відому в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

Разом з тим, суд зазначає, що доводи представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_12 щодо застосування вимог ч. 2 ст. 50 ЖК України не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки вони не можуть бути застосовані до даних правовідносин так як дані норми регулюють порядок надання жилих приміщень у будинках державного і громадського фонду, а в цій справі спір виник між власниками житла щодо порядку користування ним.

Враховуючи викладене, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 3, 6, 10, 14, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 317, 321, 358, 383, 391 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які не були присутніми під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Головуючий: В.М. Скляренко