Справа № 2-о-308/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - М.М. Рубець,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме ОСОБА_3 правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1993 року, виданого органом приватизації заводом РАДАР на квартиру АДРЕСА_1 та встановити юридичний факт належності ОСОБА_3 заповіту, складеного ним 12.01.1996 року, посвідченого Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі №7124.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги викладені в заяві та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В той же час згідно ч.6 ст.235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

ОСОБА_3 помер 16.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у місті Києві серії 1-БК №167927 (а.с.7).

Виходячи з інформації, яку надав заявник ОСОБА_3, заявник просить встановити факти, якими підтверджується право померлого на складання заповіту та право власності на житло, отримане в процесі приватизації державного житлового фонду, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Тобто фактично, заявником у своїй заяві порушено спір про право. При цьому недостатньо обґрунтоване встановлення юридичного факту може порушити право заінтересованої особи.

За наявності вищезазначеного заповіту заявник не звертався до нотаріальних органів щодо прийняття спадщини, лише у 2013 році, звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою. В наслідок чого, Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав викладених в постанові (а.с.14-15).

Між тим, заявником не додано та судом не встановлено беззаперечних доказів на підтвердження належності спірного майна ОСОБА_3, згідно правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз'яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Однак, метою заявника є внесення змін до правовстановлюючих документів на квартиру, а саме право власності на житло, отримане в процесі в процесі приватизації державного житлового фонду.

Згідно ч.1 ст.234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядають заяви на підтвердження чи відсутності неоспорюваного права. Тільки ті справи, ознакою яких є відсутність спору про право.

За таких обставин подана заява підлягає залишенню без розгляду з роз'ясненням заявнику права звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку виникає спір про право.

Як вбачається зі змісту заяви встановлення заявленого факту виходить із права ОСОБА_1 на прийняття у спадщину майна померлого ОСОБА_3, обставини щодо чого підлягають з'ясуванню в порядку позовного провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви без розгляду, оскільки під час її розгляду виник спір про право, який належить вирішувати в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.208-210, 234, 235, 293, 294 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів залишити без розгляду.

Розяснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 5 днів з моменту її проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні протягом пяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя Г.О. Козленко