Номер провадження № 22-ц/785/8209/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі - Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ Запорізький автомобілебудівельний завод на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 вересня 2013року по справі за позовом приватного акціонерного товариства Запорізький автомобілебудівельний завод до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

встановила:

18 липня 2013року представник позивача приватного акціонерного товариства Запорізький автомобілебудівельний завод звернувся до суду з вказаним позовом, просив суд поновити строк для звернення з позовом, стягнути з ОСОБА_2 у відшкодування шкоди в порядку регресу 19234грн.95коп., судові витрати в сумі 1411грн.50коп. і 229грн.40коп.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 18 вересня 2007року під час виконання відповідачем ОСОБА_2 трудових обовязків водія, з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки "Amulet" №0044064 під керуванням відповідача та належний ВАТ "Луцький автомобільний завод" автомобіль марки Hyundai Tucson отримали механічні пошкодження.

За договором страхування від 01 серпня 2007р. заподіяна ВАТ "Луцький автомобільний завод" внаслідок даного ДТП шкода була відшкодована страхувальником ПАТ "СК "Країна". На підставі рішення господарського суду Одеської області від 05 березня 2012р. з ПАТ "Запорізький автомобілебудівний завод" на користь ПАТ "СК "Країна" в порядку регресу було стягнуто 19234грн.95коп. страхового відшкодування і судові витрати в сумі 1411грн.50коп., які ПАТ ЗАЗ сплатило страховій компанії добровільно.

Вказане рішення суду було залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2012року, але ПАТ ЗАЗ звернулося до суду з касаційної інстанції та чекало позитивного вирішення питання на користь ПАТ ЗАЗ, тому пропустило строк для звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, який позивач просив поновити і вважати, що строк сплинув ні 18 травня 2012року, а 13 серпня 2012року, тобто з моменту постановлення ухвали касаційної інстанції від 13 серпня 2012року про відхилення клопотання ПАТ ЗАЗ про відновлення строку для подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2012року.

Позивач стверджував, що встановлений ст.233 КЗпП України річний строк звернення до суду з даним позовом спливає саме 13 серпня 2013 року, а в силу п.1 ст. 1191 ЦК України він має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого ПАТ "СК "Країна" відшкодування.

Позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити його, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ ЗАЗ 20645грн.45коп. і судові витрати в сумі 229грн.40коп.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, направив до суду письмові заперечення, посилаючись на те, що за ст.ст.130,132 КЗпП України відповідальність за шкоду заподіяну третім особам під час виконання працівником трудових обов'язків несе підприємство, перед яким винний працівник відповідає в порядку регресу за нормами трудового законодавства у розмірі не більш свого середнього місячного заробітку. Передбачені ст.134 КЗпП України підстави для покладення на нього матеріальної відповідальності у повному обсязі у даному випадку відсутні. Причини пропуску позивачем строку позовної давності відповідач вважає неповажними та просив відмовити у задоволені позову.

Рішенням суду від 09 вересня 2013року у задоволені позову приватного акціонерного товариства Запорізький автомобілебудівельний завод до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено (а.с.67).

В апеляційній скарзі ПАТ Запорізький автомобілебудівельний завод просить скасувати рішення суду, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, при цьому апелянт посилається на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи і безпідставно не прийняв до уваги причини пропуску стоку для звернення до суду з вказаним позовом (а.с.68-70).

Справа розглянута у відсутності сторін, які були належним чином сповіщені про слухання справи у судовому засіданні апеляційної інстанції .

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2007року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні вищевказаного ДТП.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 фактично визнав обставини справи, що були викладені позивачем у його позовній заяві, в судовому засіданні та підтверджуються матеріалами справи.

Згідно вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволені позову з підстав того, що судом не встановлені будь-які підстави для визнання поважними причини пропущення позивачем строку позовної давності.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який відповідає матеріалам справи і вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992р. №14 Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками передбачено, що за вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.) відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства.

За ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992р. Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками звернуто увагу на те, що судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ Запорізький автомобілебудівельний завод добровільно ще 18 травня 2012року сплатив на користь ПАТ "СК "Країна" в порядку регресу 20646грн.45коп., тому річний строк позовної давності для звернення до суду з регресним позовом до ОСОБА_2 закінчився 18 травня 2013 року. Перебіг строку позовної давності почався 18 травня 2012 року після вчинення саме позивачем певних дій - сплати ним на користь ПАТ "СК "Країна" 20646грн.45коп. Позивач звернувся до суду з даним позовом тільки 18 липня 2013 року.

Доводи представника позивача про те, що строк для звернення з вказаним позовом був пропущений з поважних причин, оскільки ПАТ ЗАЗ чекало вирішення питання по касаційній скарзі на користь ПАТ ЗАЗ, судова колегія не приймає до уваги, оскільки ПАЗ ЗАЗ подало касаційну скаргу також з пропуском строку та ухвалою Вищого Господарського Суду України від 13 серпня 2012року обґрунтовано було відхилено клопотання ПАТ ЗАЗ про відновлення строку для подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2012року (а.с.36-37).

Представник позивача не надав відповідних пояснень чому після отримання ухвали касаційної інстанції від 13 серпня 2012року, позовна заява до ОСОБА_2 була подана лише 18 липня 2013року.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Позивач не довів суду першої та апеляційної інстанції обґрунтованість та поважність пропуску строку для звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди в порядку регресу. Судова колегія вважає, що у позивача було достатньо часу для звернення до суду з вказаним позовом.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ Запорізький автомобілебудівельний завод - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 вересня 2013року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Є.С. Сєвєрова

ОСОБА_3