АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/190/2013 Номер провадження 22-ц/786/1031/2013 Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В.Д. Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Пікуля В.П.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві апеляційну скаргу Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 лютого 2013 року

по справі за заявою Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року Миргородський міжрайонний прокурор звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 з заявою про видачу судового наказу, в якій просив видати судовий наказ про стягнення з Філії "Миргородський райавтодор" Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" на користь ОСОБА_1 523, 73 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за листопад місяць 2012 року.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 лютого 2013 року заяву Миргородського міськрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" повернуто заявникові разом з усіма додатками до неї.

Не погодившись з вказаною ухвалою Миргородський міжрайонний прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, як таку, що постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та направити матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 січня 2013 року заяву Миргородського міжрайонного прокурора про видачу судового наказу залишено без руху, оскільки боржником у заяві прокурора зазначено філію підприємства, проте, не доведено, що ця філія є юридичною особою та може бути самостійним учасником цивільного процесу; незрозумілим є розрахунок суми заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1, окрім того, прокурор до заяви не подав доказів неможливості ОСОБА_1 самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

04.02.2013 року Миргородський міжрайонний прокурор в інтересах ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 30.01.2013 року подав нову заяву про видачу судового наказу, де зазначив в якості боржника юридичну особу - Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", окрім того, в заяві уточнено, що заробітна плата за жовтень 2012 року ОСОБА_1 виплачена, однак, заборгованість по заробітній платі за листопад 2012 року становить 523, 73 грн.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 лютого 2013 року повернуто заяву прокурору з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 100 ЦПК України, зокрема, наявні обставини, зазначені у пунктах 2-4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Повертаючи заяву прокурору, суд першої інстанції, виходив із того, що прокурор до заяви не подав доказів неможливості ОСОБА_1 самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Проте такого висновку суд першої інстанції дійшов із порушенням вимог процесуального закону. Колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно з пунктами 2-4 ч.3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли зпяву подано недієздатною особою; заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів (ч. 2 ст. 45 ЦПК України).

На виконання вказаних вимог закону прокурором до заяви про видачу судового наказу додано звернення ОСОБА_1 до прокурора на представництво його інтересів у суді через неспроможність отримати належну правову допомогу (а.с. 4). У заяві ОСОБА_1 наявні докази неможливості здійснювати представництво своїх інтересів самостійно, що є підтвердженням права прокурора на представництво його інтересів.

Суд першої інстанцій на вказані норм процесуального права уваги не звернув.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для повернення заяви про видачу судового наказу на підставі п.3 ч.1 ст. 100, ст. 121 ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 лютого 2013 року - скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття наказного провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 312, 315 ЦПК України, ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 лютого 2013 року скасувати.

Матеріали заяви Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" повернути до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області для вирішення питання про відкриття наказного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: С.М. Бондаревська

ОСОБА_2