№ 2/202/900/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Мороз В.П.

при секретарі - Андрущенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства РайффайзенБанкАваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання недійсним договору іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства РайффайзенБанкАваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання недійсним договору іпотеки.

В обґрунтування свої вимог, у позовні заяві позивач посилався на те, що з 17.11.1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2

За час шлюбу ними було придбано нерухоме майно однокімнатна квартира № 78 загальною площею 29,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правди, 129. Вказана квартира набута на підставі договору довічного утримання, посвідченого 19.02.2004 року державним нотаріусом Шостої держнотконтори ОСОБА_3 за реєстровим № 1-715 та зареєстрованого в КП ДМБТІ 26.03.2004 року.

07.05.2008 року між відповідачкою та Банком був укладений договір іпотеки № 014/3102/148200/82/47, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2486. Згідно умов вказаного договору в іпотеку було передано вищевказану квартиру.

Позивач вважає, що договір іпотеки укладений з порушенням законодавства України без його нотаріальної згоди, тому він має бути визнаний судом недійсним.

З урахуванням викладеного, просив суд визнати недійсним договір іпотеки № 014/3102/148200/82/47, що укладений 07.05.2008р. між ОСОБА_2 та ВАТ РайффайзенБанкАваль, посвідчений 07.05.2008 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2486.

У судове засідання позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася налженим чином, причину неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ПАТ РайффайзенБанкАваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що при укладанні договору іпотеки були дотриманні всі істотні умови, а також мається нотаріально посвідчена заява позивача, в якій він не заперечує проти передачі нерухомого майна в іпотеку. Суду надав заперечення проти позову.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії IV-КИ № 337885, виданого Самарським РСВД м. Дніпропетровська, актовий запис № 628 (а.с.7).

На підставі договору довічного утримання від 19.02.2004 року , посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 1-715, відповідачці ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. (а.с.8-9). Вказаний договір зареєстровано в органах БТІ, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.03.2004 року 9а.с.10).

07 травня 2008 року між АТ РайффайзенБанкАваль та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/3102/148200/82 про надання кредиту за програмою кредитування Кредит під заставу нерухомості, згідно п.п. 1.1.-1.3. Банк надав позивачу кредит у розмірі 31 510,00 дол. США строком на 120 місяців 07.05.2018 року, з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% (а.с.25-28).

В забезпечення виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів, між Банком та відповідачкою ОСОБА_2 07.05.2008 року укладено Договір іпотеки № 014/3102/148200/82/47 про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_2 (а.с.11-14).

На думку позивача, правовою підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним є положення ст. ст. 203,369 ЦК України та ст. 6 Закону України Про іпотек. Однак, як встановлено в судовому засіданні, при укладанні договору іпотеки були дотриманні всі суттєві умови договору, сам правочин та порядок його укладання відповідає нормам чинного законодавства, зокрема Закону України Про нотаріат та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути предявлена тільки особам, визначеними у ЦК України та інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів, - а саме, однією зі сторін, або заінтересованою особою, тобто особами, права яких були порушені в момент укладення договору.

У своєму позові позивач посилається на те, що про укладання спірного договору він дізнався лише на початку 2010 року та не надавав нотаріальної згоди на його підписання, суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

При підписанні кредитного договору позивач достовірно знав, що забезпеченням виконання кредитних зобовязань виступає договір іпотеки, оскільки п. 1.1.3. Кредитного договору передбачено, що виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою нерухомості квартира № 78, загальною площею 29,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правди, 129. На момент укладання цього договору предмет іпотеки належить майновому поручителю ОСОБА_2 на праві власності.

Крім того, в матеріалах справи мається заява ОСОБА_1, посвідчена 07.05.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 2485 (а.с.29).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, Законом України Про іпотеку, Законом України Про нотаріат, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства РайффайзенБанкАваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання недійсним договору іпотеки відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.

Суддя В.П.Мороз