Провадження № 2/645/329/13
Справа №2033/7755/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2013 року

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді: Алфьорової Т.М., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виробничо-комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю „ СОЛЛИ про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати по заробітній платі, посилаючись на те, що працював у відповідача з 16.01.2012 року по 14.09.2012року робочим будівельної групи і був звільнений згідно ст. 36 п.1 КЗпП України. При звільнені відповідач з ним не розрахувався по заробітній платі в порушені ст.116 КЗпП України, а саме: не виплатив йому частину заробітної плати за серпень вересень 2012 р., а також компенсацію за невикористану відпустку, тому він вимушений звертатися до суду з цим позовом. Відповідно до ст.117 КЗпП просить стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки виплат по заробітній платі по день фактичного розрахунку.

Позивач в судовому засіданні уточнив свої вимоги, вказує на те, що він погоджується з наданою підприємством довідкою щодо вказаних нарахувань по заробітній платі і тому просить стягнути за вересень 2012 року суму заборгованості в розмірі 2918,11 грн. і грн., а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 15.09.2012р. по 04.03.2013 р., що буде складати 16964,64 грн. за мінусом прибуткового податку 14419,94 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема в сумі 2918,11 грн. це заборгованість по заробітній платі за вересень 2012 року та за невикористану відпуску, посилаючись на те, що за провиною позивача вказана сума при звільненні не отримана, а крім цього, суд не повинен приймати до розгляду цей позов, так як питання щодо стягнення заробітної плати треба розглядати в наказному проваджені.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював у ВК ТОВ „ СОЛЛИ в період з 16.01.2012 року по 14.09.2012року робочим будівельної групи.

Позивач був звільнений згідно наказу від 27.07.2006р. згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до Закону України « Про відпустки» та Закону України « Про оплату праці» відповідач мав перед позивачем обовязки щодо сплати компенсації на невикористану відпустку і цей факт представник відповідача не оскаржує.

Згідно ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Відповідач порушив вимоги законодавства і при звільненні не виплатив позивачу всю суму заборгованості по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку, яка відповідно до наданої довідки з підприємства складає на вересень 2012 року 2918,11 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

З аналізу норми ст. 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку, слідує, що підставою такої відповідальності є, по-перше, факт порушення власником строків розрахунку під час звільнення (ст. 116 КЗпП ), по друге, вина власника.

Правила цієї статті про відповідальність за затримку розрахунку при звільненні поширюються на випадки невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівникам вимог про розрахунок, якщо в день звільнення не працював.

В суді знайшло підтвердження факт порушення трудового законодавства при звільненні позивача, що також підтверджується перевіркою Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківської області і тому суд вважає необхідним стягнути на його користь суму заробітної плати по день фактичного розрахунку з 15.09.2012 року по 04.03..2013 р. у сумі 16964,64 грн. Суд погоджується з наданим розрахунком, тому що він не суперечить вимогам ст.117 КЗпП України. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні проведено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 8.02.1995 року з врахуванням довідки відповідача про розмір заробітної плати позивача.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Відповідач не надав докази для підтвердження своїх доводів стосовно того, що з провини позивача ним не отриманий остаточний розрахунок по заробітній платі в день звільнення. Як було встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 при звільненні був на підприємстві і особисто отримав тільки трудову книжку, але підприємство не сплатило нараховану заробітну плату та компенсацію за невикористану відпуску.

Відповідачем не були надані докази стосовно того, що не з вини підприємства не був своєчасно проведений розрахунок по заробітній платі з позивачем, обґрунтованих заперечень проти доводів позивача стосовно того, що з вини підприємства йому не був зроблений остаточний розрахунок не було надано.

Доводи представника відповідача стосовно того, що у даному випадку позивач повинен був звернутися з заявою в наказному провадженні не може бути прийнятий до уваги, так як ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами не тільки про стягнення заборгованості по заробітній платі, але і про стягнення середнього заробітку, який не стягується в наказаному провадженні.

Відповідно Закону України „ Про судовий збір, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати від сплати держмита звільнений.

Згідно з п.3 ст.88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача до прибутку держави.

У звязку з вказаними обставинами, суд вважає, що необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 214,60 грн.

Керуючись ст.ст. 116,117 ,237-1, 232 -235 КЗпП України та

ст.ст.10,11,60,,88 ,209,212,214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Виробничо комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю „ СОЛЛИ про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки - задовольнити.

Стягнути з Виробничо комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю „СОЛЛИ на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 2918,11 грн. ( дві тисячі девятсот вісімнадцять грн. одинадцять коп...) та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 16964,64 грн. ( шістнадцять тисяч девятсот шістдесят чотири грн. шістдесят чотири коп..) ( без урахування податків)

Стягнути з Виробничо комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю „СОЛЛИ на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 грн. . (розрахунковий рахунок № 0010 КБКД 22030001 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», отримувач УДКСУ у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача 37999669, банк отримувача ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО банку отримувача 851011).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя