Справа № 2-6033/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення сплаченої грошової суми, неустойки та відшкодування моральної шкоди за недопоставку меблів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 10.10.2013 року звернулася з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки ФО-П ОСОБА_2 на її користь сплачені нею за Договором поставки меблів №02/09/2012 від 07.09.2012 року кошти в сумі 5300,00 грн., пеню в сумі 164700,00 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 1356,66 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачкою не викладено обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує заявлений розмір вимог до відповідачки відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, відсутні посилання на докази, які б підтверджували обставини, викладені у позові або наявність підстав для звільнення від доказування, та підстави обраного способу захисту права, який позивач просить застосувати суд.

Так, позивачка, заявляючи до відповідачки вимогу про стягнення сплачених нею за Договором поставки меблів №02/09/2012 від 07.09.2012 року грошових коштів за недопоставлений товар в сумі 5300,00 грн., не викладає юридично значимих фактів та обставин, з яких вона виходила, визначаючи вартість недопоставленого товару, а також відсутні посилання на докази, які б підтвердили відповідний розрахунок.

Також в поданій позовній заяві не викладені обставини на обґрунтування вимогам щодо нарахування 3% річних на грошові кошти, які сплачені нею як передплата за договором, на частину яких, разом з тим, відповідачем було виконано зобовязання щодо поставки меблів, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка обґрунтовує свої вимоги лише посиланням на норми ст.625 ЦК України, яка встановлює відповідальність для особи за прострочення виконання зобовязання та саме грошового. А й відповідно не викладено відповідний розрахунок даних вимог згідно з нормами матеріального права,

За таких обставин, заявляючи позовні вимоги, позивачка не виклала обставини як правові підстави відповідно до норм матеріального права з урахування правовідносин, які виникли між сторонами з приводу даного спору.

До того ж, позивачкою не викладено обставин в обґрунтування щодо заявленої нею вимоги про стягнення пені від вартості недопоставлених меблів та здійсненого нею розрахунку, враховуючи, що норма п.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює відповідальність виконавця в разі невиконання (прострочення виконання) роботи у вигляді сплати споживачу пені в розмірі 3% від вартості роботи (послуги) за кожен прострочення, а не, як визначає позивачка, вартості недопоставленого товару

До того ж, заявляючи вимогу про грошове відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінила у розмірі 5000,00 грн., позивачка не викладає юридично значимих фактів та обставин, за яких їй заподіяно відповідну шкоду, не вказує, в чому полягає моральна шкода, якими діями відповідачки, і в порушення яких правових норм відповідачкою заподіяно позивачці шкоду, якими доказами це підтверджується, та який причинний зв'язок між цими подіями.

Крім того, позивачка в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України та розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», не зазначила посилання на докази, які б підтверджували обставини в обґрунтування її міркувань, з яких вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди саме в заявленій ним сумі.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивачки відповідачкою, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини, якими вона обґрунтовує позовні вимоги, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які саме права, свободи чи інтереси були порушені, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог, а також із зазначенням обґрунтування розрахунків щодо визначення розміру як матеріальних вимог, так і моральної шкоди, завданої позивачці.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, позивачкою надано копію квитанції про сплату судового збору за подання відповідного позову, що неможна вважати належним доказом його сплати при відповідному зверненні до суду, тому позивачка має надати до суду його оригінал.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення сплаченої грошової суми, неустойки та відшкодування моральної шкоди за недопоставку меблів залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачами ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: