Справа № 2-п-3/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2013 року Соломянський районний суд м. Києва у складі суду:

головуючого - судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.

розглянувши у відкритому судовому заяву про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 19.11.2012 року позов було задоволено.

24.12.2012 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на поважність причини неявки в судове засідання 19.11.2012 року, т. я. він перебував з 14.11.2012 року на лікарняному, про що повідомивши суд та надавши копію лікарняного листа, який відповідає вимогам чинного законодавства, просив відкласти розгляд справи. Однак ці обставини судом при винесенні рішення не були прийняті до уваги.

Таким чином, вважає, що був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення проти позову, які обґрунтовує тим, що спірний кредитний договір та договір іпотеки є недійсним, а отже стягнення заборгованості є безпідставним.

Свої доводи щодо недійсності договорів мотивує тим, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2012 року було відкрито провадження у справі за його позовом до ПАТ «Банк Форум»про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, а тому у разі задоволення позову про визнання недійсними договорів призведе до повного виключення вимог банку до нього за спірним кредитним договором.

На підставі викладеного просить переглянути рішення Соломянського районного суду м. Києва від 19.11.2012 року та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не зявились, про розгляд заяви повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення у відсутності сторін, оскільки їх неявка згідно ч.1 ст.231 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Пункт 30 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не зявилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

У своїй заяві відповідач вказує на поважність причин його неявки, оскільки 21.06.2012 року він перебував у відрядженні в м. Ужгород, куди його було направлено відповідно до наказу підприємства, а 19.11.2012 року він не зявився в судове засідання у звязку з хворобою, що підтверджується копією лікарняного листа.

Разом з тим, за змістом ч.4 ст. 169 ЦПК України поважність причин повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належними чином, не має правового значення для вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлення заочного рішення).

Так, враховуючи, що відповідач будучи обізнаним про предявлені позивачем 22.05.2012 року до нього вимоги, про що свідчать матеріали справи та, зокрема подана останнім апеляційна скарга на ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 01.06.2012 року про відкриття провадження у справі, то він не був позбавлений можливості протягом тривалого проміжку часу надати заперечення по справі, в яких міг викласти суттєві обставини, які, як він вважає, мали б значення для вирішення справи та були б повязані з її вирішенням, але цього не зробив.

За таких обставин, викладене свідчить про нехтування відповідачем своїми обовязками добросовісно здійснювати свої процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що заперечення та докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В якості таких заперечень проти позову відповідач посилається на те, що, на його думку, спірний кредитний договір та іпотечний договір можуть бути визнані недійсними за результатом розгляду Голосіївським районним судом м. Києва його позову до ПАТ «Банк Форум»про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, за яким ухвалою суду від 20.12.2012 року було відкрито провадження у справі.

Отже, єдиним запереченням відповідача проти позову є посилання на нібито недійсність укладених з позивачем кредитного та іпотечного договорів, проте жодних правих підстав, обґрунтувань та доказів на підтвердження викладеному останній до суду не надав.

Разом з тим слід зазначити, що ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Тому викладені обставини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нічим не обґрунтовані та не підтверджені, а тому сприймаються судом лише як припущення.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання на неможливість розгляду даної справи до вирішення спору у Голосіївському районному суду м. Києва про визнання договорів недійсними, оскільки в разі позитивного вирішення спору відповідач не позбавлений можливості в подальшому переглянути рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, викладені в заяві про перегляд заочного рішення суду аргументи ніяким чином не впливають на законність та обґрунтованість рішення Соломянського районного суду міста Києва від 19.11.2012 року, а інших обставин, за яких суд може встановити наявність або відсутність підстав, що мають істотне значення для правильного вирішення справи та слугували б на користь відповідача і давали б суду основу для постановлення іншого рішення, судом не встановлено.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що доводи відповідача не мають істотного значення для повного та всебічного розгляду справи, а тому вважає за необхідне заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення з наведених вище підстав.

Керуючись постановою № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року ст.ст. 76, 169, 229-232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про перегляд заочного рішення Соломянського районного суду м. Києва від 19.11.2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: