Справа № 2-6133/13
У Х В А Л А

18 жовтня 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.12.2005 року в розмірі 36408,79 грн. та судові витрати.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен відповідати встановленим ст.119 ЦПК України вимогам.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно із інформаційним листом Державної судової адміністрації України від 10.11.2011 року №12-6621/11, документом про сплату судового збору є оригінал платіжного доручення, підписаний уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення, та з написом (поміткою) кредитної установи про зарахування сплати судового збору в дохід Державного бюджету України. У разі коли сплата судового збору здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера та скріплена печаткою установи банку.

Натомість до позову додано платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 364,09 грн., в якому не заповнені усі передбачені графи, а саме відсутнє зазначення дати одержання платіжного доручення банком, відсутній відбиток печатки на передбаченому на неї місці. Крім того, напис кредитної установи, яка одночасно є позивачем, щодо зарахування відповідних коштів в дохід бюджеті здійснено не на самому бланку платіжному дорученню, що мало б бути на його зворотній стороні, а просто на частині паперу формату А-4, який продовжується після платіжного доручення, що не можна вважати одним бланком відповідного документу.

Таким чином, надане платіжне доручення не може вважатися належними та допустимими доказами сплати позивачем судового збору за предявлення позовних вимог до ОСОБА_2

Крім того, відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду м. Києва від 17.09.2012 року № 01-06/1260/2012 «Про оформлення платіжних документів на перерахування судового збору» в звязку з тим, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору, було зазначено, що за наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету господарський суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Зазначення вказаних обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу у відповідності до ч.5 ст.119 ЦПК України необхідно надати належний доказ сплати судового збору за предявлені вимоги, який підтверджує відповідність оформлення наданого платіжного доручення та зарахування коштів в дохід бюджету за подання до Соломянського районного суду позовної заяви з вимогами до ОСОБА_2 у визначеному розмірі.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: