Справа № 2-6942/13
У Х В А Л А

02 грудня 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ТОВ «Житло-Буд», про визнання права власності та витребування з незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 27.11.2013 року звернувся з позовною заявою, в якій просив зобовязати відповідачку ОСОБА_3 повернути йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1, та зобовязати відповідача ОСОБА_2 виконати умови Договору доручення №1409/06 від 14.09.2006 року.

Крім того, позивач просив визнати за ним право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та зобовязати відповідачку ОСОБА_3 відшкодувати всі отримані нею доходи, які вона одержала або могла одержати з 21.03.2007 року до моменту повернення майна.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування. Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого предявлений позов, їх місце проживання; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Також у п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», розяснено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, та на підставі яких, на його думку, їх необхідно вирішувати, і які визначають той засіб захисту права, який він просить суд застосувати, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, звертаючись з позовними вимогами, позивач вказує на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 14.09.2006 року було укладено Договір доручення, за умовами якого останні повинен був придбати від імені та за рахунок позивача житлову нерухомість в м. Києві по вул. Докучаєвській, 23 в строк до 31.12.2007 року. Проте, враховуючи, що позивача на території України на час придбання квартири АДРЕСА_2 не було, тому він дав згоду на тимчасову реєстрацію відповідної квартири за відповідачкою ОСОБА_3, яка на даний час повертати квартиру йому відмовляється.

Разом з тим, враховуючи вказані обставини, в позові не викладені обставини як правові підставі, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги щодо зобов'язання відповідача ОСОБА_2 виконати умови Договору доручення №1409/06 від 14.09.2006 року, при цьому не визначаючи, до вчинення яких саме дій і яким чином відповідач був та має бути зобовязаний, виходячи з правової природи та змісту договору доручення, оскільки за умовами договору доручення відповідач ОСОБА_2 мав придбати та зареєструвати квартиру саме від імені позивача, а за правилами ч.1 ст.1007 ЦК України довіритель на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення, зобовязаний видати повіреному довіреність, яка є документом, що оформлюється для належного виконання повіреним вказівок довірителя.

Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не викладені обставини як правові підстави відповідно до норм матеріального права визнання за ним права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

До того ж, відповідна вимога по своїй суті є взаємовиключною з вимогами як зобов'язання відповідача ОСОБА_2 виконати умови Договору доручення, так і зобовязання відповідачки ОСОБА_3 повернути йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1, оскільки в позовній заяві не викладені обставини щодо підстав такого звернення, т.я. витребувати майно з незаконного володіння може лише його титульний власник, а лише після виконання умов Договору доручення в належний спосіб або за рішенням суду виникають підстави для набуття права власності.

Разом з тим, позивач не викладає обставин щодо зазначення титульного власника спірної нерухомості на даний час та підстав набуття ним права власності.

Також щодо зобовязання відповідачки відшкодувати усі отримані нею доходи, які вона одержала або могла одержати з 21.03.2007 року до моменту повернення майна, то позивач не викладає підстави набуття ним права такої вимоги, підстав покладення на відповідачку визначеного ним обовязку та не зазначає докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування, а також взаємозвязок укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_2 Договору доручення від 14.09.2006 року та набутим ОСОБА_3 правом вимоги по Договору №7 від 08.12.2005 року та додатковій угоді №1 від 20.03.2007 року про передачу майнових прав на обєкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Докучаєвська, 23.

Крім того, позивач не викладає обставин щодо порядку та розрахунку розміру отриманих відповідачкою доходів, які вона одержала або могла одержати з 21.03.2007 року до моменту повернення майна, з якого мав би виходити для визначення конкретного розміру, необхідного як для обґрунтування, так і вирішення такої вимоги.

Таким чином, позивач, звертаючись з вимогами до відповідачів, не викладає обставин з приводу предмету спору, не зазначає які саме його права, свободи і інтереси буру порушені кожним із відповідачів, якими саме їх діями і всупереч яким нормативним актам та з якими правовими наслідками та як вони між собою взаємоповязані та стосуються даного спору, оскільки в тексті позовної заяви ці обставини не викладені та відсутнє зазначення жодних доказів на підтвердження порушених прав позивача діями кожного з відповідачів.

Крім того, позивачем не викладено обставин щодо визначення ТОВ «Житло-Буд» статусу третьої особи у справі, а саме не зазначено, на які його права та обовязки може вплинути ухвалене рішення у справі з приводу даного спору між сторонами, враховуючи, що ч.1 ст.35 ЦПК України встановлює, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін у справі.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує кожну із своїх вимог до відповідачів та/або кожного з них окремо відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивача порушені, якими діями кожного із відповідачів, тобто який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами саме з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду.

Крім того, позивачем всупереч п.2 ч.1 ст.119 ЦПК не зазначено місце проживання відповідача ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, суд не може належним чином провести судове засідання, а відповідачі, котрі як і позивачка мають право на судових захист, мають бути обізнані, які вимоги до них заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно зазначити місце проживання відповідача ОСОБА_2, викласти обставини в обґрунтування позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися з приводу даного спору, зазначити, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави позову, а також зазначити докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ТОВ «Житло-Буд», про визнання права власності та витребування з незаконного володіння залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової редакції позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: