Справа № 2-5078/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради про відновлення строку позовної давності для вступу у спадщину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 19.08.2013 року звернулася з позовною заявою, в якій просить захистити її цивільне право про відновлення строку позовної давності для вступу у спадщину після смерті батька ОСОБА_2, яка мала місце 16.08.2010 року.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги про відновлення строку позовної давності для вступу у спадщину, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, в змісті позовної заяви є не викладеними обставини щодо порушення прав позивачки, які підлягають відновленні, не зазначено, в чому саме полягає дане порушення і всупереч яким нормативним актам, внаслідок чиїх та яких саме дій, та з якими правовими наслідками, оскільки зі змісту позовної заяви це не випливає, а також відсутнє зазначення жодних доказів на підтвердження викладеному.

Таким чином, вбачається, що позивачкою не викладені обставини щодо обґрунтування предмету та підстав позову, характеру правовідносин сторін, які склались з приводу спору, тобто, які саме права позивачки порушені як спадкоємця, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивачки, оскільки позовна заява не містить жодних посилань на правові норми, які б передбачали порядок відновлення її прав.

Крім того, враховуючи, що позивачка просить відновити строк для вступу у спадщину, остання не викладає обставин звернення в обраному порядку, а саме до територіальної громади за місцем знаходження спадкового майна, а також не зазначає обставини щодо причин пропуску відповідного строку, які б виправдовували її поведінку як спадкоємця для прийняття спадщини, та не надає доказів на підтвердження таким обставинам.

До того ж, позивачкою не викладено жодних обставин щодо спадкового майна померлого та інших осіб (спадкоємців), які можуть бути заінтересовані у вирішенні відповідного спору, права і охоронювані інтереси яких може зачепити ухвалене у справі рішення чи потягнути за собою обовязок вчинення ними будь-яких дій або ж змінити їх правовий статус.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивачки порушені, який характер мають правовідносини, що виникли між позивачкою та відповідачем з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачкою не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивачки є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які її права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, за подання позовної заяви судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв нормами Закону України «Про судовий збір».

Так, згідно з ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.4 «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 0,1 розмір мінімальної заробітної плати.

З огляду на заявлені позивачем вимоги до суду, судовий збір має бути сплачений відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» з врахуванням встановленого ЗУ «Про бюджет України на 2013 рік» розміру мінімальної заробітної плати, що з 01.01.2013 року складає 1147 грн.

Таким чином, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру з судовий збір сплачується в розмірі 114,70 грн., а не 107,30 грн., як оплачено позивачкою.

За таких обставин, враховуючи зазначене позивачці необхідно з врахуванням сплаченого судового збору доплатити його у вказаному вище порядку на наступні реквізити: розрахунковий рахунок № 0010, Банк отримувача: ГУ ДКУ у м. Києві, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код банку отримувача (МФО): 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030001, Код ЄДРПОУ суду 02896762, отримувач коштів: УДК у Соломянському районі м. Києві.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради про відновлення строку позовної давності для вступу у спадщину залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачкою ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: