№ 2/202/2109/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 липня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 20.10.2003 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1225-В, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20% на рік з кінцевим терміном повернення 20.01.2005 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки від 20.10.2010 року та договору поруки з відповідачем ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 03.08.2012 року у розмірі 35293,38 доларів США, яка складається з наступного: 5000 доларів США заборгованості за кредитом, 14166,67 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 16126,71 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 34041,82 доларів США, що за курсом НБУ від 03.08.2012 року складає 272099 грн. 99 коп., стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму у розмірі 10000 грн. та стягнути з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 сплачений судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії, згідно якого та додаткової угоди до договору останній повинен був погасити кредит не пізніше 20 січня 2005 року. Фактично ОСОБА_1 перестав сплачувати кошти за кредит з серпня 2005 року. Саме із серпня 2005 року почався строк позовної давності, однак позивач звернувся із позовом до суду тільки у серпні 2012 року тобто через 7 років після того, як дізнався, що його право порушено. Між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 20 жовтня 2003 року та 20.10.2004 року. Банк, згідно вимог п. 4 ст. 559 ЦК України повинен був направити ОСОБА_2 вимогу про погашення заборгованості за невиконаним зобовязанням ОСОБА_1 на протязі шести місяців з дня невиконання основного зобовязання, тобто з 20.01.2005 року. ОСОБА_2 таких вимог не отримував, бак із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості до суду не звертався. Тому представник відповідача вважає, що порука ОСОБА_2 припинилася ще 22.07.2005 року. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ А-Банк у судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2003 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про відновлювану кредитну лінію № 1225-В (а. с. 8), відповідно до якого банк надає ОСОБА_1 відновлювану кредитну лінію в сумі 5000 доларів США на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування відновлюваною кредитною лінією з розрахунку 19% річних. 20 жовтня 2004 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про відновлювану кредитну лінію № 1225-В від 20.10.2003 року (а. с. 9), згідно якої строк повернення кредиту по договору відновлюваної кредитної лінії продовжується на три місяці до 20 січня 2005 року та процентна ставка за користування відновлюваною кредитною лінією за договором встановлюється у розмірі 20% річних.

20.10.2003 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки (а. с. 11) , відповідно до якого останній зобовязувався перед банком за виконання зобовязань боржника. 20.10.2004 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки (а. с. 10).

20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ Акцент-Банк був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № К400LB від 05.08.2005 року (а. с. 6-7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів укладання з відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № 1225-В від 20.10.2003 року. Між позивачем та відповідачем було укладено договір про відновлювану кредитну лінію № 1225-В. Крім того, позивачем не надано доказів отримання будь-яких коштів за цим договором, враховуючи те, що строк дії договору про відновлювану кредитну лінію закінчився 20.01.2005 року і позивач не надав даних щодо продовження цього строку. Позивачем не надано доказів направлення відповідачам досудових вимог.

Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Керуючись ст. 526 ЦК України, ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко