Провадження № 2/641/248/2013 Справа № 2020/5314/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2013 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Бєлової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна з незаконного володіння, в якому просить витребувати у відповідачів автомобіль НОМЕР_1, що належить їй на праві власності.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 змінила свої позовні вимоги та просила стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вартість автомобіля «ДЕУ Ланос», 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2, в розмірі 45991,91 грн., а також стягнути судові витрати, а саме вартість експертизи 982,00 грн., вартість висновку спеціаліста 450,24 грн., банківські послуги 9,82 грн., відшкодувати судовий збір в розмірі 485,75 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначала, що автомобіль НОМЕР_1, належить їй на праві приватної власності. Вказаним автомобілем користувалась вона, а також ОСОБА_5 на підставі довіреності від 18.11.2008 направо керування транспортним засобом. 22.07.2010 сталось ДТП, в результаті якого автомобілю спричинені механічні пошкодження. Після ДТП її син повідомив її про наявність в нього знайомих, які зможуть відремонтувати автомобіль. Оглянувши автомобіль відповідачі запропонували його продати. ОСОБА_1 погодилась на продаж автомобілю за умови погашення відповідачами суми кредиту за автомобіль з відсотками, провести ремонтні роботи за власний рахунок, а після погашення кредиту переоформили право власності на автомобіль на відповідачів. 30.08.2010 на імя відповідачів ОСОБА_1 видала довіреність з правом розпорядження автомобілем, однак відповідачі автомобіль забрали, але усну домовленість не виконували, оплату по кредиту не проводили, тому ОСОБА_1 мала сплачувати заборгованість за кредитом, не маючи в розпорядженні автомобілю. 12.10.2010 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса та відмінила видану на імя відповідачів довіреність. 16.09.2011 ОСОБА_1 самостійно погасила кредитну заборгованість перед банком, а тому звернулась до відповідачів із проханням повернути автомобіль. Відповідачі відмовились повернути транспортний засіб, тому ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогою про витребування майна з чужого володіння. В судовому засіданні відповідачі повідомили, що спірний автомобіль розібраний на запчастини, тому вони не можуть його повернути у тому вигляді, в якому отримували. За клопотанням ОСОБА_1 судом призначено авто товарознавчу експертизу, згідно висновків якої остаточна вартість автомобілю склала 45991,91 грн., також позивачем сплачено за висновок спеціаліста № 11973 від 09.12.2011 в сумі 450,24 грн., за проведення судової авто товарознавчої експертизи позивачем сплачено 982,00 грн., сплачені банківські послуги в сумі 9,82 грн., ці суми позивач також просить стягнути солідарно з відповідачів та відшкодувати сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 485,75 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог, пояснивши, що до них звернувся син позивачки з метою продажу автомобіля, що був пошкоджений в ДТП. При огляді автомобіля вони вирішили його придбати для подальшого продажу після відновлювального ремонту, при цьому їх цікавив саме кузов автомобіля та документи на нього. Домовившись із сином позивачки на суму 20000,00 грн., вони забрали автомобіль, передавши йому грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 8000,00 грн. На їх імя 30.08.2010 була оформлена довіреність з правом керування та розпорядження транспортним засобом. Через деякий час вони були запрошені до райвідділку для дачі пояснень з приводу придбання спірного автомобіля, потім вони дізнались про наявність на розгляді суду зазначеного позову. Відповідачі зазначили, що домовлялись вони саме із сином позивачки, вперше ОСОБА_1 вони побачили у суді, з її сином була зовсім інша домовленість, ніж те, про що повідомляє позивач.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Суд, заслухавши прояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

30.08.2010 ОСОБА_1 довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, реєстровий № 1573, уповноважила ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 бути її представниками з усіх питань, повязаних з розпорядженням та експлуатацією належного їй автомобілю «ДЕУ Ланос», 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2. Довіреність видана на пять років з правом передовіри.

12.10.2010 ОСОБА_1 звернулась із заявою до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_7 щодо скасування довіреності, посвідченої ПН ХМНО ОСОБА_6, від 30.08.2010, за реєстровим № 1573. Про скасування виданої на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 довіреності, виданої ОСОБА_1 на представництво її інтересів з питань, повязаних із розпорядженням та експлуатацією «ДЕУ Ланос», 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2, повідомлені заінтересовані сторони, запис про скасування довіреності внесено за № 4451.

Відповідно до ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Сторонами не оспорюється факт того, що спірний автомобіль був переданий у розпорядження відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та на теперішній час не може бути повернутий в тому вигляді, в якому передавався.

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За клопотання позивача ОСОБА_1 у справі призначено авто товарознавчу експертизу, відповідно до висновків якої ринкова вартість «ДЕУ Ланос», 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2, станом на 30.07.2010, що визначена з урахуванням пошкоджень, складає 45991,91 грн.

Стаття 1192 ЦК України встановлює способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, а саме з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи той факт, що відповідачі не заперечують наявності в них спірного автомобілю, при цьому не можуть передати цей автомобіль позивачці, суд вважає за необхідне присудити до стягнення з відповідачів розмір збитків, а саме вартість автомобілю, визначеного експертним висновком, зменшивши його на суму грошових коштів 8000,00 грн., передану відповідачами при передачі автомобілю.

Позивачем ОСОБА_1 сплачено за проведення автотоварознавчого дослідження № 11973 в сумі 450,24 грн. та автотоварознавчої експертизи №10605 в сумі 982,00 грн.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень про суті позовних вимог, а також правомірності утримання спірного автомобілю у своєму розпорядженні.

За таких обставин, суд вважає уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у справі доказів.

Відшкодування витрат, сплачених ОСОБА_1 в якості банківських послуг, не передбачено нормами діючого законодавства.

Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь позивача ОСОБА_1 остаточну ринкову вартість автомобіля НОМЕР_3 з урахуванням отриманих коштів в сумі 37 991 грн. 91 коп., витрати, повязані з проведенням авто товарознавчого дослідження № 11973 в сумі 450 грн. 24 коп. та авто товарознавчої експертизи №10605 в сумі 982 грн., а всього 39 424 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 394 грн. 24 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_8