Справа № 537/2161/13-ц
У х в а л а

19.04.2013 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка, ОСОБА_2, звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просила суд ухвалити рішення, яким виділити відповідачу, ОСОБА_3, земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в будинку № 16 а по вулиці Східній в місті Кременчуці Полтавської області, загальною площею 44,75 кв.м.; зобовязати відповідача відшкодувати їй різницю у поділі спільного сумісного майна на загальну суму 100 000 грн.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Відповідно до вимог пункту 5 та 6 частини 2 статті 119 Цивільно-процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, в порушення вищевказаних вимог цивільно-процесуального законодавства, позивачкою не додано до позовної заяви доказів на підтвердження викладених в ній обставин, зокрема в матеріалах позовної заяви відсутні належним чином завірені копії документів, що підтверджують право власності на спірне майно, а саме на квартиру № 18 в будинку № 16 а по вулиці Східній в місті Кременчуці Полтавської області, та на земельну ділянку, яка знаходиться в селі Чикалівка, Кременчуцького району, Полтавської області (з відміткою бюро технічної інвентаризації та нотаріальним посвідченням із зазначенням реєстрового номеру).

Відповідно до вимог Закону України Про судовий збір, ставки судового збору з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року за подачу до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 229,40 грн.

Позивачкою в позовній заяві зазначено, що ринкова вартість земельної ділянки складає 80 000 грн., на даний час вартість земельної ділянки складає 80 000 грн. 00 коп., а вартість квартири становить 120 000 грн. 00 коп., та сплачено державне мито в сумі 2 000 грн., однак жодних доказів на підтвердження саме такої вартості предметів спору позивачка не надала, що позбавляє суд можливості визначити правильність обчислення суми сплаченого при подачі позову державного мита.

Згідно із частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Всупереч вимог чинного законодавства України, в матеріалах позовної заяви відсутня вимога, передбачена чинним законодавством України, про визнання спірного майна спільним майном подружжя.

Частиною 1 статті 121 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що суддя встановивши, що заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 Цивільно-процесуального кодексу України або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для виправлення вищезазначених недоліків.

Одночасно розяснює, якщо позивач у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 Цивільно-процесуального кодексу України, сплатить судовий збір у визначеному чинним законодавством розмірі, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись статтями 119, 121 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення, зазначених в ухвалі суду недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Д.О. Зоріна