Справа № 2-5038/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 авіаційного університету, Ліквідаційної комісії державного підприємства роздрібної торгівлі «Магазин учбово-методичної та наукової книги КМУЦА», третя особа: Міністерство освіти і науки України, про визнання дій при звільненні працівника незаконними, надання іншої роботи, стягнення заборгованості по лікарняним, компенсації відпустки та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 12.08.2013 року звернулась з позовною заявою, в якій просить визнати дії Ліквідаційної комісії Державного підприємства роздрібної торгівлі «Магазин учбово-методичної та наукової книги КМУЦА» та дії ОСОБА_2 авіаційного університету з приводу її звільнення незаконними (здійсненими з порушенням установленого законом порядку), та зобов'язати ОСОБА_2 авіаційний університет надати їй іншу роботу, яка буде відповідати її професійним та діловим якостям працівника, укласти з нею трудовий договір.

Також позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 авіаційного університету та Ліквідаційної комісії Державного підприємства роздрібної торгівлі «Магазин учбово-методичної та наукової книги КМУЦА» заборгованість: по виплаті лікарняних (за період березень, квітень, травень 2013 року) яка складає: 6049,87 грн.; компенсації щорічної відпуски за 2012 рік, яка складає: 2212, 97 грн.; середню заробітну плату за весь час затримки (виплати лікарняних та компенсації відпуски) у сумі: 10293,03 грн. а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення суду, а всього 18555,87 грн.

Крім того, просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 авіаційного університету та Ліквідаційної комісії Державного підприємства роздрібної торгівлі «Магазин учбово-методичної та наукової книги КМУЦА» у якості відшкодування завданої їй моральну шкоду у сумі 10000 грн. з кожного.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачкою не викладено обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона обґрунтовує заявлені вимоги до відповідачів відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивачка, заявляючи вимоги про визнання дій відповідачів з приводу її звільнення незаконними, не викладає обставин в їх обґрунтування, тобто, які саме дії кожного із відповідачів були незаконними та всупереч яким нормам чинного законодавства, які саме обставини впливають на незаконність звільнення.

Крім того, позивачкою не викладено обґрунтування її права вимоги щодо поновлення її на іншу роботу, яка буде відповідати її професійним та діловим якостям працівника, а також укладення з нею трудового договору, оскільки ці вимоги викладені не конкретно без зазначення місця та посади роботи, та не зазначено обставин як правових підстав відповідно до норм матеріального права, які б передбачали таких спосіб захисту прав та інтересів позивачки.

До того ж, заявляючи вимоги про поновлення на роботі, позивачка одночасно просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 авіаційного університету на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, яке нею на даний час оспорюється, що по своїй суті є суперечливими та взаємовиключними вимогами, оскільки при визнанні незаконного звільнення та поновлення на роботі позивачка наділена саме правом вимоги на стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, а не середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, позивачкою не викладено обставин, коли саме вона дізналась про її звільнення з 14.05.2013 року та чим саме це підтверджується.

Також позивачка в порушення вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України та розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», не зазначила посилання на докази, які б підтверджували обставини в обґрунтування її міркувань, з яких він виходила, визначаючи розмір моральної шкоди саме в заявленій нею сумі.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує своє право вимоги до кожного із відповідачів відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивачки порушені, якими діями кожного із відповідачів та як вони взаємоповязані, тобто який характер мають правовідносини, що виникли між позивачкою та відповідачами саме з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивачки, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачкою не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивачки кожним з відповідачів, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти конкретні вимоги та обставини як правові підстави в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, зазначивши, які її права, свободи чи інтереси були порушені, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 авіаційного університету, Ліквідаційної комісії державного підприємства роздрібної торгівлі «Магазин учбово-методичної та наукової книги КМУЦА», третя особа: Міністерство освіти і науки України, про визнання дій при звільненні працівника незаконними, надання іншої роботи, стягнення заборгованості по лікарняним, компенсації відпустки та відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачами ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: