Справа № 544/1138/13-ц
пров. № 2/544/415/2013
РІШЕННЯ

іменем України

09 жовтня 2013 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Несена О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 (фізичних осіб),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Леніна, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на нерухоме майно та автомобіль,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2012 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на нерухоме майно та автомобіль.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.05.1998, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.03.2012 розірвано. У період шлюби сторони придбала на імя відповідача легковий автомобіль марки SUZUKI LIANA, реєстраційний номер АА 4189АТ, 2005 року випуску, вартість якого складає 71595 грн та автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер АА8152, 2008 року випуску, вартістю 114 218 грн. Перебуваючи у шлюбі подружжя за договором купівлі-продажу від 21.10.2008 придбали 7/10 житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0591 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0743 га, що знаходяться за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок,26. Від добровільного поділу спільно набутого майна відповідач ухиляється, тому просила постановити рішення про його поділ. Враховуючи, що вартість автомобіля HYUNDAI TUCSON, яким користується відповідач значно перевищує вартість автомобіля SUZUKI LIANA, яким користується вона, позивач претендує на збільшення частки у праві власності на житловий будинок та земельні ділянки. Просить визнати за нею право власності на легковий автомобіль марки SUZUKI LIANA, який знаходиться у її користуванні, а у власності відповідача залишити автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, який є у його користуванні. Просить визнати за нею право власності на 4/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0338 га, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0425 га, що знаходиться за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок,26. У власності відповідача залишити 3/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0253 га, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0318 га, що знаходяться за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26. Просить стягти з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та коштів, сплачених за проведення незалежної оцінки спірного майна.

У ході судового розгляду позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, вказуючи, що відповідач незаконно продав автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, що знаходився у його користуванні та належав сторонам на праві спільної сумісної власності, тому просила врахувати його вартість при поділі спільного майна. У звязку зі зменшенням вартості спільного майна подружжя, що залишилося в наявності, при поділі майна просить суд відступити від принципу рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, збільшивши її частку, не змінюючи при цьому заявлених позовних вимог щодо визнання за нею права власності на частину спільного майна. Збільшення розміру її частки мотивує тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_5

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, не погоджуючись із збільшенням частки позивачки у спільному майні подружжя. Вказав, що рішення суду, на підставі якого відповідачу нараховувалася заборгованість по сплаті аліментів, скасоване, а відповідач добровільно надає кошти на утримання сина, надсилаючи йому грошові перекази через поштові відділення. Враховуючи принцип рівності часток подружжя, не заперечує щодо поділу спільно набутого у шлюбі подружжям майна: автомобіля марки SUZUKI LIANA, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельними ділянками по вул. Замок, 26 м. Пирятина Полтавської області - по 1/2 частини за кожною із сторін по кожному виду майна. Вважає, що оскільки автомобіль марки HYUNDAI TUCSON не зареєстрований на даний час за відповідачем, він не може бути предметом майнового спору між подружжям.

Як зазначено у ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом установлено:

Сторони з 16.05.1998 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про його укладення від 16.05.1998 (а.с.6). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.03.2012 шлюб сторін розірваний ( а.с. 18). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно (далі СК), набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У період шлюбу сторони придбали на імя відповідача легковий автомобіль марки SUZUKI LIANA, реєстраційний номер АА 4189АТ, 2005 року випуску (а.с.10), вартість якого згідно висновків ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал» складає 71595 грн та за договором купівлі-продажу №01175/08 від 27.06.2008 року (а.с.11) автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер АА8152, 2008 року випуску, вартістю 114 218 грн. за висновком ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал». Крім того, перебуваючи у шлюбі сторони за договором купівлі-продажу від 21.10.2008, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6 (а. с.16,17) придбали 7/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0591 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0743 га, що знаходяться за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок,26 (а.с.20-24).

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина і чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір між ними може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Добровільної згоди про порядок поділу спільного майна сторони не досягли.

У ході судового розгляду було також встановлено, що придбаний у період шлюбу сторін автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер АА8152, 2008 року, який був зареєстрований на імя ОСОБА_4 та знаходився у користуванні відповідача, знятий з обліку в органах ДАІ для реалізації 19.03.2013 та 20.03.2013 перереєстровано за ОСОБА_7 (а.с.133-135)

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється

співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 30 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що спірний автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, був відчужений відповідачем після припинення шлюбних відносин, проти волі іншого з подружжя, тому його вартість враховується судом при поділі спільного майна подружжя.

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що на даний час спірний автомобіль не зареєстрований за відповідачем, а отже не має включатися до обсягу спільно набутого майна подружжя, що підлягає поділу, як таке, що не ґрунтується на вимогах закону. Безпідставними також є заперечення представника відповідача з приводу неналежності наданих позивачем доказів дійсної вартості спірного автомобіля, згідно якого його вартість складає на час розгляду справи 114 218 гривень (а.с.33). На пропозицію суду надати власні докази вартості автомобіля представник відповідача відмовився, клопотання про призначення та проведення судової - автотоварознавчої експертизи не заявив.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При таких обставинах суд приходить до висновку про поділ спільно набутого подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 майна на дві рівні частини

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до наданих позивачем висновків ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал» станом на 03.08.2012 року (а.с.25-55) загальна вартість придбаного сторонами у шлюбі рухомого та нерухомого майна склала 477 653 грн. Представник відповідача у попередньому судовому засіданні не подавав заперечень щодо вартості майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач просить виділити у її власність легковий автомобіль марки SUZUKI LIANA, вартість якого складає 71595 грн та який знаходиться у її користуванні. Просить також визнати за нею право власності на 4/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26 та відповідну частку (4/7) земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будику, на якій він розміщений, площею 0,0591 га, що становить 0,0338 га, та 4/7 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0743 га, що становить 0,0425 га, що розташовані за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок,26. Вартість вищевказаної частини спільного майна подружжя становить 238 360 грн. 71 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно з ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, з огляду на те, що автомобіль марки SUZUKI LIANA, який є неподільною річчю та знаходиться у користуванні позивачки, а також те, що інший належний сторонам на праві спільної сумісної власності автомобіль HYUNDAI TUCSON, який знаходився у користуванні відповідача, ним відчужений, суд вважає за можливе передати автомобіль марки SUZUKI LIANA у власність позивачки. З урахуванням вищої вартості відчуженого відповідачем автомобіля, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за вартість автомобіля, що переданий у власність позивача, суд вважає за доцільне визнати за позивачкою право власності на 4/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26 з відповідними частинами земельних ділянок, на яких він розміщений: 4/7 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 4/7 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за вказаною адресою; у власності відповідача залишити 3/10 частини вказаного житлового будинку із відповідними частинами земельних ділянок у співвідношенні 4/7 до 3/7 .

При даному розподілі майна подружжя принцип рівності часток не порушений, позивач отримує у власність майна загальною вартістю 238 360 грн. 71 коп, що на 465,79 грн менше від половини вартості майна, придбаного сторонами у шлюбі, тому суд вважає недоцільним давати оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження обставин, що є підставою для збільшення його частки.

Суд не приймає до уваги, запропонований представником відповідача варіант розподілу спільного майна подружжя, а саме про визнання за кожним з подружжя права власності на 1/2 частини щодо кожного обєкта спільної власності, як такий, що порушує принцип рівності часток майна подружжя, оскільки згідно закону саме вартість майна подружжя в цілому, а не лише вартість окремих речей, має враховуватись при застосуванні принципу рівності часток подружжя.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як передбачено ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто понесені ним судові витрати по сплаті з судового збору в розмірі 2 400 грн та коштів, витрачених за незалежну оцінку майна у розмірі 750 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо присудження на користь позивача судових витрат у звязку з тим, що позивач сама ухилялася від добровільного поділу спільного майна подружжя, як безпідставні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та ст.ст. 372, 377 ЦК України, ст.ст. 60, 63,65, 70,71 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 207, 212, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на легковий автомобіль марки SUZUKI LIANA, реєстраційний номер АА 4189АТ, 2005 року випуску.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 4/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0338 га, що знаходиться за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок,26 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0425 га, що знаходиться за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок,26.

Залишити у власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, 3/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0253 га, що знаходиться за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0318 га, що знаходиться за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Замок, 26.

Стягнути на користь ОСОБА_1, народження 25.11.1966 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6 з ОСОБА_4, народження 10.03.1965, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у повернення сплаченого судового збору 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. та коштів, витрачених за незалежну оцінку майна у розмірі 750 (сімсот пятдесят ) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий - Сайко О.О.

Повний текст рішення виготовлений 14.10.2013