Справа № 2-4536/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Компанії «АЙВЕКС ІНК.» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 11.07.2013 року звернувся з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Компанії «АЙВЕКС ІНК.» грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, мотивуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 06.11.2012 року було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «СІНБІАС ФАРМА», відповідно до умов якого відповідач за відчуження на його користь частки повинен був сплатити позивачу 1000 доларів США.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені підстави та обставини, якими представник позивача обґрунтовує вимогу позивача, тобто ті юридичні факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, зміст позовної заяви свідчить, що представником позивача не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивача порушені, якими саме діями відповідача, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Між тим, представник позивача, звертаючись з вимогою стягнути кошти на користь позивача, посилається на невиконання відповідачем зобовязань щодо сплати коштів, покладених умовами укладеного з позивачем договору купівлі-продажу від 06.11.2012 року, хоча при цьому не вказує про виконання позивачем як продавцем умов договору щодо передачі в установленому законом порядку спірної частки у статутному капіталі.

Крім того, вказує, що у звязку з не сплатою відповідачем коштів за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «СІНБІАС ФАРМА» позивач вимушений вести переговори з іншими потенційними покупцями належної йому частки, до того ж, в разі купівлі даної частки іншим покупцем предмет позову буде змінено на стягнення збитків, що в свою чергу свідчить про невиконання умов договору купівлі-продажу від 06.11.2012 року обома сторонами.

За таких обставин, представник позивача не викладає обґрунтування права вимоги позивача за даним позовом, а також обсягу, підстав та порядку покладення обовязку відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, на відповідача за даним позовом у визначений представником позивача спосіб захисту порушених, на його думку, прав позивача.

Таким чином, представником не викладене обґрунтування право вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто які права порушені, якими діями відповідача та як вони взаємоповязані, тобто який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем саме з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду представником позивачів не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивачів відповідачем, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, представнику позивача на стадії предявлення позову необхідно визначитись з конкретним предметом спору, а не ставити його під умову від майбутніх обставин, викласти обставини в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які саме права, свободи чи інтереси на даний час були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Компанії «АЙВЕКС ІНК.» до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: