Провадження № 2/641/225/2013 Справа № 2020/3759/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2013 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Григорєва Б.П.,

при секретарі - Листопад І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказує, що між Кредитною спілкою «Аккорд» та відповідачем був укладений кредитний договір №694 від 12.11.2006 року. Згідно п.1.1. зазначеного Договору Кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 2 012 грн., що підтверджується видатковим ордером, строком до 05.11.2007 року. Відповідно до п.2.2. Договору позичальник зобовязався щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, передбачених рекомендованим графіком платежів. При дотриманні позичальником умов сплати кредиту, передбачених у зазначеному графіку, нарахування процентів є мінімальним, на залишок суми кредиту. Розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом передбачено п.2.3 договору. Однак, у встановлені рекомендованим графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. Пунктом 3.2. зазначеного договору передбачено нарахування пені при порушенні строків сплати кредиту у розмірі 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожен день прострочення. На день звернення з даним позовом сума боргу за тілом кредиту складає 1 847,15 грн., за процентами 4 929,1 грн., нарахована пеня 1 847, 15 грн., а всього 8 623,4 грн. Останній платіж за кредитним договором був здійснений 06.12.2006 року. В звязку з тим, що договір діє з моменту підписання та до повного його виконання, а зобовязання до теперішнього часу не виконані, вважає, що строк позовної давності не може бути застосований до даних цивільно-правових відносин та просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 8 623, 4 грн. та судові витрати у розмірі 214,60 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у відсутності представника Кредитної спілки «Аккорд», позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діяв на підставі договору, у судове засідання не зявився, надавши заяву, з проханням розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності, який пропущений позивачем без поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 12.11.2006 року між КС «Аккорд» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 694(а.с.6).

Згідно п.1.1. Кредитного договору позичальнику був наданий кредит у сумі 2012 гривен.

Пунктом 2 зазначеного договору передбачено обовязок позичальника щомісяця сплачувати Спілці нараховані проценти за користування кредитом на фактичний залишок суми кредиту по 0,137 % за кожен день користування кредитом та частину кредиту в розмірах не менше ніж зазначеному у рекомендованому графіку платежів (Додаток №1).

Однак, всупереч договірним зобовязанням останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 06.12.2006 року, в звязку з чим виникла заборгованість у загальній сумі 8 623,4 грн.

Представником відповідача було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності до вимог КС «Акорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Представником позивача було надано заяву про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності, в звязку з тим, що 20.02.2009 року, в ході розслідування кримінальної справи №60-3114 та №20-2893 за фактом заволодіння, привласнення чужого майна, був проведений обшук в офісному приміщенні позивача та була вилучена фінансова господарська документація та оригінали кредитних договорів кредитної спілки «Аккорд». Зазначена документація була повернена лише 15.04.2010 року. Робота щодо стягнення простроченої заборгованості за період з 20.02.2009 року по 15.04.2010 року проводилась на підставі інформації, яка малась у електронній програмі. Таким чином, позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутись з відповідним позовом до суду.

Разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк в межах якого особа може звернутись до суду за захистом свого цивільного права або інтересу.

Перебіг строку позовної давності обчислюється за загальними правилами визначення строків, а саме починається з наступного дня після відповідної дати або з наступного дня після настання події, з якою повязано його початок згідно ст.ст.260, 253-255 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитом ОСОБА_1 був зроблений 06.12.2006 року. Згідно рекомендованого графіку погашення, який є Додатком №1 до Кредитного договору наступний платіж він повинен був зробити 05.01.2007 року. Таким чином, саме з цієї дати позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права.

З пояснень позивача вбачається, що відповідна фінансово - господарська документація та оригінали кредитних договорів були вилучені 20.02.2009 року та повернуті 15.04.2010 року.

Зазначені факти також підтверджуються наданою суду копією листа ст. слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с.22).

Таким чином, позивачем не надано доказів причин поважності пропущення строку звернення до суду у період з 06.01.2007 року (початок перебігу позовної давності) та до 20.02.2009 року (день вилучення документів). Також, після повернення необхідної документації, позивач звернувся з позовом до суду лише 17.04.2012 року, тобто через два роки.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення до відповідача з вимогою про погашення заборгованості в цей період.

Посилання позивача на встановлений у Кредитному договорі строк дії від дня його повного підписання і до повного виконання, як на підставу незастосування позовної давності, суд відхиляє, оскільки зазначене положення стосується можливості сторін здійснювати свої права та виконувати обовязки протягом дії договору, проте з урахуванням строків звернення за захистом порушених прав до суду. Згідно з вимогами ст. 259 ЦК України сторонам надано право змінити тривалість позовної давності шляхом збільшення за домовленістю між ними, проте така домовленість має бути викладена у письмовій формі.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості та відмовити в задоволені позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України також не підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у сумі 214,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 253-255,256-257,259, 260, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 81, 88, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_3