Справа № 1507/904/12
Провадження № 2/497/107/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2013 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Раца В.А.

секретаря Тодорової Г.І.

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.1999 року та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами, які згодом уточнила і просить суд визнати причину пропуску позовної давності поважною, визнати частково, в 1/2 частині, недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.1999 року за № 3-5523, виданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6, визнати за нею як спадкоємцем за законом право власності на 1/4 частину спадкового домоволодіння по вул. Садовій, 137 в м. Рені Одеської області після смерті ОСОБА_6 та відповідно припинити право власності на 1/4 частину домоволодіння по вул. Садовій, 137 в м. Рені Одеської області за ОСОБА_7, мотивуючи тим, що її батьку ОСОБА_8, який помер 27.11.1963 року, належала 1/2 частина, на час його смерті вона проживала разом з ним, але була неповнолітньою, тобто фактично прийняла спадщину, але свідоцтво про право на спадщину видане лише на імя її брата ОСОБА_7, тим самим позбавивши її долі у спадковому майні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні та пояснила, що позивачка на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_6 проживала разом з останнім та була неповнолітньою, таким чином фактично у відповідності до чинного на той час ЦК України прийняла спадщину, крім неї також фактично прийняв спадщину її брат ОСОБА_7, однак свідоцтво про право на спадщину після смерті батька у 1999 році отримав лише її брат ОСОБА_7 на спадкове майно 1/2 частину домоволодіння № 137 по вул. Садовій в м. Рені, тим самим позбавивши позивачку долі у спадщині, яка складається з 1/4 частини зазначеного домоволодіння, тому вважає, що позивачка має право на цю 1/4 частину спадкового домоволодіння.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до суду не зявилися, були повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Представник відповідачів за довіреностями ОСОБА_9 до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов не визнав. Крім цього до суду надав заперечення, відповідно до якого з позовом не згодний, посилаючись, що позов являється безпідставний, оскільки відповідачі, являючись спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_7, який помер 05.08.2007 року належним чином прийняли спадщину, яка складається з домоволодіння № 137 по вул. Рені Одеської області, належної спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі двох свідоцтв про право на спадщину після смерті його батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_10.

Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору забудови від 12.09.1953 року за № 589 та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 12.03.1962 року за № 421, житловий будинок по вул. Садовій, 119 (згодом 137) належав ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в рівних долях.

Як вбачається з актового запису про смерть № 117 від 28.11.1963 року ОСОБА_6 помер 27.11.1963 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.1999 року за № 3-5523, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6, на 1/2 частину належного йому домоволодіння по вул. Садовій, 137 в м. Рені, є ОСОБА_7, який, як вбачається зі спадкової справи, прийняв спадщину шляхом проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Крім цього в судом встановлено, що позивачка, яка також являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_6 також проживала разом з ним на час відкриття спадщини, яка на той час була неповнолітньою, що підтверджено копією домової книги домоволодіння № 137 по вул. Садовій в м. Рені та поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які пояснили, що позивачку з самого дитинства, оскільки були родичами та близькими подругами, та з їх пояснень вбачається, що позивачка завжди проживала з батьками та двома братами (один з яких помер у ранньому віці) в домоволодінні № 137 по вул. Садовій в м. Рені, на час смерті батька ОСОБА_6 та після його смерті позивачка також проживала в спадковому домоволодінні.

Згідно вимогам ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Абзацом 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено судам, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Як вбачається зі спадкової справи № 946, заведеної після смерті ОСОБА_6, 11.11.1999 року ОСОБА_7 звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, в якій зазначив, що прийняв спадщину шляхом проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначивши також, що крім нього інших спадкоємців немає, тобто не повідомив державного нотаріуса про наявність іншого спадкоємця, а саме позивача по справі, яка також на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_6, чим обмежив право позивача на її частку спадкового майна, оскільки ні позивачкою, ні її законним представником до нотаріальної контори заяв про відмову у прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не надходило.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені дії ОСОБА_7 потягли за собою видачу державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння № 137 по вул. Садовій в м. Рені Одеської області із порушенням права позивача, яка спадкоємця першої черги, належним чином прийнявши спадщину, тому суд приходить до висновку щодо необхідності визнання частково, в 1/2 частині, недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.1999 року за № 3-5523, виданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6, оскільки при його видачі були порушені права позивача ОСОБА_2 як колишньої дружини, яка має право на розподіл майна подружжя та частину у праві власності цього майна.

Дружина ОСОБА_6 ОСОБА_10 померла 15.06.1995 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 065031 від 11.10.1995 року, але спір про її частку спадковому домоволодінні по вул. Садовій, 137 в м. Рені між сторонами відсутній.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 110134 від 06.08.2007 року, виданого відділом РАЦС Ренійського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_7 помер 05.08.2007 року, а відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються дітьми та дружиною спадкодавця, що підтверджено матеріалами справи.

Позивачка по справі являється донькою ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯХ № 388305 від 18.01.1950 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ФД № 293074, тобто являється спадкоємцем за законом першої черги, яка належним чином прийняла спадщину, що вже встановлено судом.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави визнати за позивачкою, як спадкоємцем за законом першою чергою право власності на 1/2 частину спадкового майна, після смерті її батька ОСОБА_6, який помер 27.11.1963 року, яка складається з 1/4 частини житлового будинку по вул. Садовій, 137 в м. Рені Одеської області.

Що стосується вимог щодо поновлення строку позовної давності, то суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності із зверненням позивачки до суду із зазначеним позов, оскільки, позивачка фактично прийняла спадщину шляхом проживання в спадковому домоволодінні, вважала його фактично частково їй належним, а дізналася про те, що видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_6 лише на імя її брата ОСОБА_7 тільки після смерті останнього та бажанням його дітей та дружини оформити спірний житловий будинок на себе.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,130,174,213-215 ЦПК України, ст.ст. 525,529,549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 267,1301 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.1999 року та визнання права власності задовольнити.

Визнати причини пропуску строку позовної давності із зверненням до суду ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.1999 року та визнання права власності поважними та поновити його.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.1999 року за № 3-5523, виданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 в частині 1/4 частини житлового будинку № 137 по вул. Садовій в м. Рені Одеської області.

Визнати за ОСОБА_13 право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Садовій, 137 в м. Рені Одеської області.

Припинити право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Садовій, 137 в м. Рені Одеської області за ОСОБА_7, який помер 05.08.2007 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання в десятиденний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги, або в порядку ст. 294 ЦПК України. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя