Провадження № 2/202/7275/2013
16 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі : головуючого судді - Мороза В.П.,
при секретареві - Матухно І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У серпні 2013 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, посилався на те, що внаслідок ДТП, яке відбулося 18.06.2012 року за участю відповідача ОСОБА_3 та позивача, останньому було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2 659,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 2 659, 00 грн., моральну шкоду 3 000,00 грн., та стягнути судові витрати по справі.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, на їх задоволенні наполягав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Вказане ДТП сталося з вини відповідача ОСОБА_3, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 18.07.2012 року за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП України.
У відповідності зі ст.61 ЦПК України, обставини, встановленні судовим рішенням, яке набрало чинності по адміністративній справі, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, у відношенні яких встановленні ці обставини. Постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, яка вступила в закону силу, є преюдиціальним фактом та обовязкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, у відношенні якої винесена ця постанова.
Автомобіль «ВАЗ-2107», д/н НОМЕР_2 належить по праву приватної власності ОСОБА_2 на підставі нотаріального доручення.
Цивільно правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована згідно полісу АА/5148794 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПрАТ СК «Укргазпромполіс».
Позивач ОСОБА_1 внаслідок ДТП поніс додаткові матеріальні збитки.
Згідно п.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 зі змінами: шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок, а у випадку, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід стягнути солідарно на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 2 100,00 грн.
У результаті ДТП позивачу також була причинна моральна шкода, яка виразилася у спричиненні незручностей, порушенням звичного ритму життя.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав.
На підставі ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром і не пов'язаний з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У судовому засіданні знайшло підтвердження спричинення позивачу з вини відповідачів моральної шкоди у звязку з пошкодженням її майна, оскільки позивач не міг довгий час користуватися своїм автомобілем, вимушений був прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на його користь.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95р., з подальшими змінами, ст.ст. 10, 11, 58-60, 208-210, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз