Справа № 296/90/13- ц
Рішення

Іменем України

"24" квітня 2013 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого-судді Рожкової О.С.

секретарів с/з ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2013 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 20.05.1995 року. На даний час проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. Просила залишити їй дітей, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на подальше виховання з нею.

Позивач та її представник в судовому засіданні з урахування заяви про збільшення позовних вимог, просили шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з матір»ю.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив шлюб розірвати, одну з доньок залишити на проживання з ним.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, виданого Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 20.05.1995 року (а.с.8). Від шлюбу мають двох дітей, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4, 5).

Згідно рапорту ДІМ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області від 24.01.2013 року ОСОБА_4 за місцем свого проживання характеризується з негативної сторони /а.с. 15/.

Частиною другою ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

Оскільки, на час розгляду справи доньці позивача ОСОБА_7 виповнилося сімнадцять років, позивачем не надано суду доказів про згоду доньки на те, щоб вона залишилася в подальшому проживати з матірю і клопотань про їх витребування позивач не заявляла, у суда відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Частиною 4 статті 29 ЦК передбачено, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків.

А тому, доньку ОСОБА_6 суд залишає на проживанні при матері.

Керуючись ст. ст.110, 112, 160 СК України, ст.29 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 20.05.1995 р. Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 760.

Неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні при матері.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира.

Головуючий суддя О. С. Рожкова