Справа № 2-6405/13
У Х В А Л А

04 листопада 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Контур-Гарант Сервіс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих підприємству,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Контур-Гарант Сервіс» суму матеріальних збитків в розмірі 32207,32 грн., а також судовий збір.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення на докази, що підтверджують ці обставини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких позивач звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, завданої юридичній особі відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивача порушені, якими саме діями або бездіяльністю відповідачів, всупереч якої правової норми, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Так, в поданій позовній заяві позивач, звертаючись з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, вказує на те, що відповідач як колишній працівник підприємства 26.10.2011 року, перебуваючи на станції технічного обслуговування ТОВ «Контур-Гарант Сервіс», разом з майстром приймальником ОСОБА_2 з метою додаткового заробітку прийняв на обслуговування автомобіль для проведення ремонтних робіт, однак в результаті неналежного надання послуг рішенням суду з позивача на користь власника автомобіля, було стягнуто відшкодування шкоди за неякісний ремонт автомобіля в розмірі 29824,84 грн.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_1 своєї вини у неякісному ремонті не заперечував та мав бажання вирішити питання відшкодування шкоди мирним шляхом, тому підписав з позивачем ТОВ «Контур-Гарант Сервіс» мирову угоду, в якій погодився сплатити підприємству частину завданої шкоди в сумі 16403,66 грн., проте дане зобовязання не виконав, а враховуючи, що позивач в повному обсязі сплатив власнику автомобіля шкоду за неякісний ремонт, тому посилаючи на норми ст.ст. 509, 526, 530, 612, 625 ЦК України, які регулюють зобовязальні відноси між сторонами, а також на норми ст. 1191 ЦК України, яка встановлює право зворотної вимоги до винної особи, просить стягнути понесені витрати позивача в вказаній ним сумі.

Однак зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, заявляючи вимогу відшкодування матеріальних збитків, завданих підприємству, не викладає обставин в їх обґрунтування, тобто, з яких цивільно-правових відносин з відповідачем виник спір, а саме з договірних чи деліктних, т. я. останні відрізняються обсягом та характером відшкодування, субєктним складом, а також рядом інших обставин та порівняно з загальними підставами відшкодування завданої шкоди наділені низкою специфічних ознак, регулювання яких поряд з ЦК України здійснюються також спеціальними нормативними актами, які є обовязковими для викладу у разі предявлення позову до суду.

Таким чином, позивач не визначив обставини як підстави покладення на відповідача матеріальної відповідальності та не зазначив посилання на докази, які б підтверджували виникнення між сторонами тих чи інших правовідносин, винність дій або бездіяльність відповідача перед позивачем у відповідних правовідносинах, а також які б підтверджували завдання шкоди підприємству саме з вини відповідача, причинний зв'язок між діями або бездіяльністю відповідача та завданою шкодою, а також порядок визначення обсягу її завдання, тобто, з чого позивач виходив, визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди саме в заявленій ним сумі.

За таких обставин вбачається, що позивач не виклав обставин в обґрунтування своєї вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, не визначивши підстав та порядку, встановлених законом, покладення на нього відповідальності.

Отже, в поданій позовній заяві не окреслений предмет позову, який би характеризував те, на що спрямований позов, не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право такої вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, які саме права позивача порушені, якими діями відповідача, який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем саме з приводу даного спору, чим вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини (матеріально-правову підставу позову) в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з характеру правовідносин, який склався між сторонами, зазначивши, які його права, свободи чи інтереси були порушені та якими діями чи бездіяльністю відповідача, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, які правові підстави визначають той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Контур-Гарант Сервіс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих підприємству, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: