"18" грудня 2013 р.

Справа №642/6849/13-ц
Провадження №2/642/1390/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Клименко О.І.,

за участю секретаря: Оріховської В.С.

розглянувши у відкритому содовому засіданні в м. Харкові в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач? 29 квітня 2013 року звернувся до суду з позовом в якому просить поновити строк надання позовної заяви до суду , згідно довідки, яка була отримана на п/в 177, стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, державного виконавця ДВС ХМУЮ, ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду в сумі 50000 грн. в рівних частинах з кожного по 6250 грн.00 коп., та стягнути з вказаних відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 611 грн. 98 коп. в рівних частинах з кожного по 152 грн. 99 коп.

05.11.2013 р. позивач ОСОБА_1 надав до суду уточнену позовну заяву в якій у якості відповідача зазначив Ленінський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 651 грн. 94 коп. та 50000 грн.00 коп моральної шкоди. Свою позовну вимогу він обґрунтував тим, що в провадженні Ленінського ВДВС ХМУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з нього та КП «Жилкомсервіс» в рівних частках заборгованості на користь ОСОБА_6, ОСОБА_2 у розмірі 28436,81 грн. В ході вищевказаного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено три постанови про відкриття виконавчого провадження в яких в якості боржника був зазначений лише він ОСОБА_7. Після чого він просив виправити дані порушення в постанові про відкриття виконавчого провадження, у звязку з чим звертався до суду з відповідними позовами. Дані виправленні були внесені в постанову про відкриття виконавчого провадження. Після чого державним виконавцем Ленінського ВДВС була винесена постанова про стягнення заборгованості з його пенсії . Він вважає, що дії державних виконавців Клок Марини Анатоліївни, Розовенка Артема Петровича, Матвієнка Дмитра Сергійовича є неправомірними. І такими, що заподіяли шкоду його здоров»ю, так як він був вимушений увесь час жити в стресовій ситуації. Таким чином, діями державних виконавців йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в порушені його нормального життя, в його душевних стражданнях, у нього погіршилось здоров»я , він вимушений почати лікуватись. Крім того, у зв»язку з тим, що державними виконавцями несвоєчасно було йому повідомлено про нарахування боргу, виконавчий збір був завищено у два рази, що також призвело до його душевних страждань і тим самим заподіяно моральну шкоду. У звязку з чим він просить стягнути з Ленінського відділу виконавчої служби ХМУЮ матеріальну шкоду у розмірі 611,98 грн., та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, зазначивши що у звязку з протиправними діями державних виконавців, в нього суттєво погіршилося здоровя, у звязку з чим, він був вимушений звернутися до лікарні за медичною допомогою, також в результаті таких дії він отримав моральну шкоду, просив суд задовольнити позовну заяву у повному обємі.

Представник ВДВС ХМУЮ ОСОБА_8 проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що дії державних виконавців ВДВС Ленінського району м. Харкова є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, врахувавши думку учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав:

Так, в судовому засіданні встановлено, що Ленінським районним судом м. Харкова було видано три виконавчих листа по справі №2-165/11 щодо виконання судового рішення від 15.02.2011 р., що відповідають вимогам ст.368 ЦПК України, якою передбачено, що по кожній вимозі видається окремий виконавчий лист.

Так, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 року, та на підставі ухвали судової колегії судової палати у цивільних справа апеляційного суду Харківської області від 23.09.2013 року вищевказані виконавчі листи визнані такими, що відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Таким чином, в провадженні Ленінського ВДВС ХМУЮ знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 та КП «Жилкомсервіс» в рівних частках на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 28436,81 грн.

На підставі виконавчого листа №2-165/11 від 26.10.2011 року виданого Ленінським районним судом м. Харкова було відкрито виконавче провадження №30469948 та надано добровільний строк для виконання рішення суду.

В ході виконання рішення суду, державним виконавцем було встановлено, що боржник отримує пенсію в УПФУ у Ленінському районі.

29.01.2013 року, керуючись ст.ст.69,70 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення з пенсії боржника у розмірі 20% щомісячно.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Також, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2013 року визнані законними дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення заборгованості з пенсії боржника.

В свою чергу, позивачем ОСОБА_1 в ході судового розгляду не надано жодних доказів в підтвердження його посилань на той факт, що при проведенні виконавчого провадження по якому він є боржник дії державних виконавців Ленінського ВДВС ХМУЮ є неправомірними або незаконними, а саме ухвали Ленінського райсуду м. Харкова та ухвали апеляційного суду Харківської області, якими даний факт спростовано, в законному порядку не оскаржені і на підставі вимог ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 , шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому цивільним законодавством.

Чинним законодавством передбачено, що у разі завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця особа має право звернутись до суду з позовом про відшкодуванням шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади .

Факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди) від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 Постанови пленуму «Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.»

При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб. Така шкода за наявності необхідних підстав може бути відшкодована на підставі ст. 440-1 ЦК чи іншого законодавства.

Таким чином , головною підставою відшкодування моральної шкоди, відповідно до норм цивільного законодавства, у даному випадку, є наявність причинного звязку між незаконними діями субєкта владних повноважень та ушкодженням здоровя позивача, причому суд повинен визнати дії органу ДВС такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а позивач зобовязаний довести, що ушкодження здоровя сталися саме внаслідок таких дій, підтвердив це відповідними доказами. Ніяких доказів, які б це підтверджували, позивач не надав.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог були надані до суду кардіограми ризику IV стадії, та квитанцій про покупку медичних препаратів, однак, суд ставиться критично до даних доказів, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували погіршення його стану здоровя саме внаслідок протиправних дій відповідача.

У звязку з чим, суд позбавлений можливості встановити наявність причинного зв»язку між діями державних виконавців при проведенні виконавчого провадження, де позивач ОСОБА_1 є боржником та заподіянням йому моральної шкоди.

Крім того, обставина неправомірності дій державних виконавців Ленінського ВДВС ХМУЮ також не знайшла свого підтвердження..

На підставі чого, суд приходить до висновку,що в підтвердження своїх пояснень та своєї позиції позивач , відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, яка передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести суду ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів чи заперечень, доказів не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 157-158,179,185,192,210,212-213,217,223 ЦПК України, ст.ст.1174, 1166,1167 ЦК України, суд,-,

ВИРІШИВ:

В задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 651 грн. 94 коп. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.00 коп. відмовити.

Рішення по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : О.І.Клименко