Справа № 569/2400/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2013 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - Крижової О.Г.

при секретарі - Гриценюк М.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

та представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль та виключення з опису та арешту майна,

встановив:

В Рівненський міський суд надійшов позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль та виключення з опису та арешту майна.

В позовній заяві позивач зазначав, що 14 липня 2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено угоду за якою остання передала йому транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель LT-35 автобус-D пасажирський, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований 1-им МРЕВ ДАІ м.Рівне 23.01.2007р., а він зобовязувався погасити її боргові зобовязання перед АТ Сведбанк шляхом перерахування коштів на банківські рахунки даної установи від імені відповідача по кредитному договору №1701/0207/87-003 від 02.02.2007 року. Право власності за вказаною угодою на даний автомобіль переходило до позивача з моменту укладення угоди. На підтвердження дійсності їх намірів було виготовлено тимчасовий реєстраційний талон серії ДАР № 178479 від 07.09.2011 року та виписано доручення на імя позивача, проведено погашення боргових зобовязань відповідача, а також відповідач написала власноруч розписки про отримання коштів від позивача, сторони підписали акт приймання-передачі транспортного засобу до договору купівлі-продажу від 14 липня 2011 року. Після повного погашення зобовязань по кредитному договору №1701/0207/87-003 від 02.02.2007 року сторони мали укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на вказаний автомобіль. На момент укладення угоди позивачу було передано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі та всі документи на автомобіль. Видані відповідачем довіреності на право розпоряджатися автомобілем фактично приховали укладений між ним та відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля, а тому правочин по їх видачі є удаваним правочином. Позивачу стало відомо, що 10 серпня 2012 року на вказаний вище автомобіль було накладено арешт та заборону на відчуження державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5, вважає, що в даному випадку порушуються його майнові права як фактичного власника транспортного засобу. Право власності на автомобіль припинилося з моменту його відчуження, станом на час опису та накладення арешту державним виконавцем Троханенко Н.П. власником автомобіля не була. Тому просить суд позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала повністю та пояснила, що вона дійсно продала автомобіль марки VOLKSWAGEN модель LT-35 автобус-D пасажирський, д.н.з.НОМЕР_1, зареєстрований 1-им МРЕВ ДАІ м.Рівне 23.01.2007р. ОСОБА_4, за що отримала 117748,13 грн. Починаючи із 14.07.2011 року вказаний вище автомобіль повністю знаходиться у розпорядженні позивача, автомобілем відповідач не користувалась, всі витрати по його утриманню позивач ніс особисто. У звязку з накладенням арешту та заборони на відчуження державним виконавцем, вони не можуть укласти нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу автомобіля. Не заперечує задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції позовні вимоги позивача визнав повністю та додатково пояснив, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №2604/11531 від 26.06.2012 року, виданий Дніпровським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Укрсоцбанк боргу в розмірі 475397,01 грн. а також витрати, пов'язані з розглядом справи в третейському суді в сумі 5153,97 грн. З метою забезпечення його виконання в межах зазначеної вище справи, вжито заходів до забезпечення позову шляхом винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника від 10.08.2012 року. Вказана постанова направлена ВДАІ УМВС та РМ БТІ для виконання. Згідно відповіді ВРЕР ДАІ встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель LT-35 автобус-D пасажирський, кузов (шасі) № WV1ZZZ2DZ1H033073, 2001 року випуску, двигун обємом 2461, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований 1-им МРЕВ ДАІ м.Рівне 23.01.2007р. Однак, на даний час за відповідачкою є зареєстроване і інше майно, зокрема квартира, яка виступає забезпеченням зобовязання по кредиту, за яким відбувається стягнення згідно виконавчого листа №2604/11531 від 26.06.2012 року виданого Дніпровським районним судом. На момент накладення арешту на автомобіль третій особі не було відомо про те, що вказаний автомобіль вибув із власності боржника, а відтак за таких обставин вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази по справі, встановлені обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено на підставі достовірних доказів, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС № 012783 належить транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель LT-35 автобус-D пасажирський, кузов (шасі) № WV1ZZZ2DZ1H033073, 2001 року випуску, двигун обємом 2461, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований 1-им МРЕВ ДАІ м.Рівне 23.01.2007р.

14 липня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено угоду, за якою остання передала позивачу вищезазначений транспортний засіб, а позивач зобовязувався погасити її боргові зобовязання перед АТ Сведбанк, шляхом перерахування коштів на банківські рахунки даної установи, від імені ОСОБА_2 по кредитному договору №1701/0207/87-003 від 02.02.2007 року. Право власності за вказаною угодою на даний автомобіль переходило до позивача з моменту укладення угоди.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу укладено у простій письмовій формі, на підтвердження дійсності наміру сторін було виготовлено тимчасовий реєстраційний талон серії ДАР №178479 від 07.09.2011 року на імя позивача. І після повного погашення зобовязань по кредитному договору №1701/0207/87-003 від 02.02.2007 року сторони мали укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на вказаний автомобіль. В день укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу відповідачем було передано для позивача автомобіль, 2 екземпляри ключів та реєстраційні документи та була виписана довіреність на імя позивача на вказаний автомобіль. Починаючи із 14 липня 2011 року вказаний вище автомобіль повністю знаходиться у розпорядженні позивача, відповідач автомобілем не користувалась, всі витрати по утриманню автомобіля ніс позивач особисто.

З викладених в судовому засіданні сторонами обставин, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, беззаперечно слідує, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 14 липня 2011 року фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля. ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_4 вказаний автомобіль з усіма необхідними реєстраційними та іншими документами, а останній прийняв цей автомобіль і сплатив за нього обумовлену грошову суму.

Встановлено, що позивачем, як оплату за автомобіль, було сплачено на користь відповідача у спосіб обумовлений сторонами наступні кошти: 09.08.2011 року на суму 5579,70 грн., 06.09.2011 року - 6377,36 грн., 05.10.2011 року - 30104,92 грн., 10.11.2011 року - 3990,35 грн., 09.12.2011 року - 2900 грн., 09.01.2012 року - 8000 грн., 25.01.2012 року - 40150 грн., 28.02.2012 року - 4788,00 грн., 26.04.2012 року - 1500,00 грн., 27.11.2012 року - 14358,80 грн.

10 серпня 2012 року на вказаний вище транспортний засіб було накладено арешт та заборону на відчуження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5

25.12.2012р. Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в складі третейських суддів Ярошовця В.М. було прийнято рішення по справі за позовом ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з відповідача на користь ПАТ Укрсоцбанк суму боргу в розмірі 475397,01 грн. а також витрати, пов'язані з розглядом справи в третейському суді в сумі 5 153,97 грн.

Постановою державного виконавця від 06.08.2012 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2604/11531 від 26.06.2012 року виданого Дніпровським районним судом.

Керуючись ст.55 Закону України Про виконавче провадження з метою забезпечення виконання виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом в межах зазначеної вище справи, вжито заходів до забезпечення позову шляхом винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника від 10.08.2012 року. Вказана постанова направлена ВДАІ УМВС та РМ БТІ для виконання.

Згідно ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Характер та зміст виданих довіреностей свідчить про те, що фактичному набувачеві автомобіля були передані всі права власника автомобіля по володінню, користуванню та розпорядженню ним.

Всі викладені обставини сторонами повністю визнаються.

Відповідно до положень ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- або багатосторонніми (договори). Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як слідує з вимог ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

В п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними зазначено, що за удаваним правочином (ст.235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Згідно ст.244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що 14 липня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Довіреності ж на право керування та розпорядження автомобілем, видані на підставі укладених в усній формі договорів доручення, з урахуванням їх характеру та змісту, фактично приховали укладений сторонами договір купівлі-продажу автомобіля, а тому згадані договори доручення є удаваними правочинами. Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.235 ЦК України, відносини сторін повинні регулюватися правилами щодо договору купівлі-продажу.

На теперішній час наявність арешту на автомобіль позбавляє ОСОБА_4 можливості провести перереєстрацію придбаного ним автомобіля і, відповідно, позбавляє його можливості в повному обсязі здійснювати свої права власника автомобіля.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржено або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд визнає, що є достатні підстави для визнання за ОСОБА_4 права власності на автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Приймаючи до уваги ту обставину, що на час накладання відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції арешту на автомобіль (10 серпня 2012 року), цей автомобіль належав на праві власності ОСОБА_4, а не ОСОБА_2П, на майно якої накладався арешт, і враховуючи правомірність відчуження вказаного автомобіля, для поновлення права ОСОБА_4, за захистом якого він звернувся до суду, необхідно зняти арешт з вказаного автомобіля.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати дійсним укладений 14 липня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля марки VOLKSWAGEN модель LT-35 автобус-D пасажирський, кузов (шасі) № WV1ZZZ2DZ1H033073, 2001 року випуску, двигун обємом 2461, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований 1-им МРЕВ ДАІ м.Рівне 23.01.2007р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС № 012783.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN модель LT-35 автобус-D пасажирський, кузов (шасі) № WV1ZZZ2DZ1H033073, 2001 року випуску, двигун обємом 2461, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований 1-им МРЕВ ДАІ м.Рівне 23.01.2007р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС № 012783.

Зняти арешт з автомобіля марки VOLKSWAGEN модель LT-35 автобус-D пасажирський, кузов (шасі) № WV1ZZZ2DZ1H033073, 2001 року випуску, двигун обємом 2461, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований 1-им МРЕВ ДАІ м.Рівне 23.01.2007р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС № 012783, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5, а також скасувати заборону на відчуження цього автомобіля.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду О.Г.Крижова