Справа № 265/8659/13-ц
Провадження № 2/265/3186/13
У Х В А Л А

20 листопада 2013 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Хайтуловій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Провадження у справі було відкрито 20 листопада 2013 року.

Разом із подачею вказаної позовної заяви від позивачки надійшла заява про забезпечення доказів, в якій останній просить заборонити приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області - ОСОБА_3 видавати свідоцтво про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами) (далі за текстом ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, що допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Водночас частиною 2 цієї статті встановлено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 частиною 1 статті 152 ЦПК України передбачено забезпечення позову накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві, крім того частиною 3 цієї ж статті встановлено, що види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви. Відповідно до ч.4 цієї ж Постанови суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З листа приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 19.11.2013 року вбачається, що 04 листопада 2013 року було заведено спадкову справу за № 27/2013 до майна померлого 16.04.2013 року - ОСОБА_4 Спадкоємцем за законом є донька спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_1 повідомлений про те, що ним було пропущено строк для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду з заявою про надання йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Аналізуючи наведені норми діючого законодавства, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову є вмотивованим, суд пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а вид забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області - ОСОБА_3 видавати свідоцтво про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявником наведено достатньо переконливих та обєктивних причин, на підставі яких необхідно забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом заборони приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області - ОСОБА_3 видавати свідоцтво про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, а тому задовольняє заяву позивача ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 209 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області - ОСОБА_3 видавати свідоцтво про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого 16.04.2013 року до розгляду по суті цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Копію ухвали направити для виконання приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області - ОСОБА_3

Копію ухвали для відома направити сторонам по справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі у пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя__________________________Т.С. Адамова