Справа № 0417/2-2791/2011
№ 2/202/64/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дніпропетровська міська рада про виділ в натурі 1/3 частини домоволодіння, 1/3 частини земельної ділянки та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_2, третя особа: КП ДМБТІ про виділ в натурі частини домоволодіння, що є спільною частковою власністю та визнання права власності. У серпні та жовтні 2013 року позивачка уточнила свої позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог у первісному та уточненому позові позивачка посилається на те, що їй належить на праві власності 1/3 частина, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 також по 1/3 частин домоволодіння № 26 по вул. Балтійська у м. Дніпропетровську. У їх спільному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 725 кв. м. У добровільному порядку вони не можуть визначити порядок користування земельною ділянкою. Просила виділити їй в натурі ідеальну частку із спільної часткової власності на домоволодіння № 26 по вул. Балтійська в м. Дніпропетровську загальною площею 87,9 кв. м. та визнати право власності на окремо виділене майно, а саме квартиру № 3 загальною площею 50,4 кв. м., до складу якої входить : коридор площею 7,1 кв. м.; кухня площею 8,8 кв. м.; ванна площею 3,4 кв. м.; житлова кімната площею 13,9 кв. м.; житлова кімната площею 17,2 кв. м., споруд загальною площею 37,5 кв. м.; гараж Б площею 24,4 кв. м.; оглядова яма під Б загальною площею 3,7 кв. м.; душ Л площею 1,0 кв. м.; сарай Н площею 7,4 кв. м.; вбиральня С площею 1,0 кв. м.; № 1-19, І-ІІ 1/3 частину; виділити їй в особисте користування цільну земельну ділянку площею 239,66 кв. м. з окремим входом згідно варіанту № 1 порядку користування земельною ділянкою домоволодіння № 26 по вул.. Балтійській в м. Дніпропетровську відповідно до ідеальних часток сторін судової будівельно-технічної експертизи № 677/678/679-12 та визнати право власності на окреме користування цільною земельною ділянкою загальною площею 239,66 кв. м. Від грошової компенсації позивачка , як співвласниця домоволодіння по вул. Балтійська № 26 у м. Дніпропетровську, у розмірі 9240 грн., яка встановлена судовою будівельно-технічною експертизою № 677/678/679-12 з співвласника домоволодіння по вул. Балтійська, № 26 у м. Дніпропетровську Перчикова ОСОБА_7 відмовляється.

Ухвалою суду від 04 вересня 2013 року було залучено замість КП ДМБТІ в якості третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дніпропетровську міську раду.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник позивачки у судовому засіданні просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що ОСОБА_2 є власником 1/3 частки домоволодіння № 26 по вул. Балтійська в м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, 1/3 частка належить позивачці та 1/3 частка належить померлому 29.05.2007 року ОСОБА_6 У домоволодінні, відповідно до технічного паспорту складеного КП ДМБТІ, є самовільно побудовані будівлі, а саме: три тераси , сараї літери Р, Н, М, О, П. За весь час склався фактичний порядок користування домоволодінням. У користуванні відповідача перебуває квартира № 2, загальною площею 55,8 кв. м., житловою площею 31,1 кв. м.; у користуванні позивачки перебуває квартира № 3 загальною площею 50,4 кв. м., житловою площею 31,1 кв. м.; у користуванні померлого ОСОБА_6 була квартира № 1 , загальною площею 48,8 кв. м., житловою площею 30,7 кв. м. Вважає, що домоволодіння не може бути поділено в натурі, оскільки існують самочинні будівлі, та експертом при проведенні будівельно-технічної експертизи не враховано, що деякі будівлі не є самочинним будівництвом на даний час. Крім того, один із співвласників спірного домоволодіння помер, спадщину після його смерті ніхто не прийняв. Також відсутні документи, які підтверджують відведення земельної ділянки площею 725 кв. м. первісному власнику. Згідно генерального плану на домоволодіння з інвентаризаційної справи КП ДМБТІ загальна площа земельної ділянки на 1951 рік становила 701 кв. м. Це свідчить про неможливість за відсутністю документів про відведення земельної ділянки у встановленому законом порядку визначити порядок користування земельною ділянкою. Крім того, при проведенні судової будівельно-технічної експертизи ідеальні частки співвласників на даний час експертом не визначалися. Інвентаризація обєкту дослідження проведена в останній раз 5 років тому. Крім того, у фактичному користуванні відповідача ОСОБА_2 перебуває квартира № 2, розташована посередині житлового будинку. Єдиним проходом до цієї квартири є прохід по земельній ділянці біля квартири № 3, якою користується позивачка, тому взагалі цю частину земельної ділянки неможливо цілком виділити в користування позивачці, про що вона просить суд. Відповідач ніколи не користувався другим входом у домоволодіння, яким користувався тільки померлий ОСОБА_6 та члени його сімї. До того часу, як позивачка набула право власності на частину домоволодіння, між співвласниками домоволодіння ніяких непорозумінь стосовно користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння з господарськими будівлями, не виникало. Зараз позивачка перешкоджає відповідачу у нормальному користуванні своєю частиною домоволодіння та проходу до свого житла, вона не бажає, щоб відповідач та члени його родини користувалися земельною ділянкою, яка примикає до квартири № 3 та єдиним проходом до дверей його квартири № 2 та господарських будівель, що перебувають у його користуванні. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання зявилася. Проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що спірне домоволодіння належало трьом братам ОСОБА_3 Анатолію, Віктору та Володимиру. Батько позивачки Володимир помер і вона стала власницею його частини домоволодіння. ОСОБА_2 дотепер проживає у своїй частині Між власниками домоволодіння був визначений порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою і ніколи з цього приводу не виникало суперечок. Позивачка користувалася входом, яким користується ОСОБА_2. Так було понад 30 років. Розмір земельної ділянки весь час змінювався і документів на землю ніколи не було.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2009 року (а. с. 8) належить 1/3 частина домоволодіння № 26 по вул. Балтійська в м. Дніпропетровську, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 9). ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтв про право власності від 19.12.1988 року (а. с. 13-14) належить по 1/3 частин даного домоволодіння кожному (а. с. 12). Згідно Свідоцтва про смерть (а. с. 27) ОСОБА_6 помер 29 травня 2007 року. З довідки Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори № 404/01-16 від 03.03.2012 року (а. с. 84) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Домоволодіння № 26 по вул. Балтійська в м. Дніпропетровську не розділено в натурі між співвласниками, а відповідно до фактичного порядку користування, що склався на протязі багатьох років ще первісними власниками, та за таким варіантом перейшов у користування до позивачки та відповідача, а саме:

- у володінні та користуванні родини ОСОБА_6, який помер 29.05.2007 року, перебуває квартира № 1, що розташована у житловому будинку літ. А-1 та літ. А1-1 та складається з наступних приміщень: приміщення 1-1 коридор площею 6,5 кв. м., 1-2 кухня площею 8,5 кв. м., 1-3 ванна площею 3,1 кв. м., 3-4 - житлова кімната площею 12,2 кв. м., 3-5 житлова кімната площею 18,5 кв. м., загальна площа квартири 48,8 кв. м., житлова площа квартири 30,7 кв. м.;

- у володінні та користуванні ОСОБА_2 перебуває квартира № 2 , що розташована у житловому будинку літ. А-1 та літ. А1-1 та складається з наступних приміщень: приміщення 2-1 коридору площею 7,7 кв. м., 2-2 кухні площею 9,7 кв. м., 2-3 - ванної площею 3,0 кв. м., 2-4 житлової кімнати площею 14,1 кв. м., 2-5 житлової кімнати площею 17,0 кв. м., 2-6 коридору площею 4,3 кв. м., загальна площа квартири 55,8 кв. м., житлова площа 31,1 кв. м.;

- у володінні та користуванні ОСОБА_8 перебуває квартира № 3 , що розташована у житловому будинку літ. А-1 та літ. А1-1 та складається з наступних приміщень: 3-1 коридор площею 7,1 кв. м., 3-2 кухня площею 8,8 кв. м., 3-3 ванна площею 3,4 кв. м., 3-4 житлова кімната площею 13,9 кв. м., 3-5 житлова кімната площею 17,2 кв. м., загальна площа квартири 50,4 кв. м., житлова площа 31,1 кв. м.

Фактичний порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою підтвердили у судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10

Згідно даних останнього технічного паспорту на домоволодіння станом на 2008 рік (а. с. 15) у зазначеному домоволодінні здійснені самовільні побудови: у житловому будинку літ. А1-1 тераси а-1, а1-1, а 11-1, сараї літ. Р, Н, М, О, П, з яких деякі відповідно до чинного на даний час законодавства не є самочинними.

Так, не є самочинними будівлями на підставі Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва , архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 з послідуючими змінами, наступні будівлі та споруди: по квартирі № 1, яка була у володінні та користування померлого ОСОБА_6 тераса а1-1 (побудована у 1990 році) та сарай М (побудований у 1989 році); по квартирі № 2, яка перебуває у володінні та користуванні відповідача тераса а 11-1 (побудована у 1990 році), по квартирі № 3, яка перебуває у володіння та користуванні позивачки сарай Н. Всі інші будівлі, зазначені у технічному паспорті як самочинні, такими залишаються на теперішній час.

Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж , затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку , будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 830/19568 від 11.07.2011 року , документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельним нормам, державним стандартам та правилам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами інвентаризації.

Згідно Висновку № 677/678/679-12 судової будівельно-технічної експертизи від 23.07.2012 року (а. с. 67-79) були запропоновані варіанти поділу домоволодіння № 26 по вул. Балтійська в м. Дніпропетровську та земельної ділянки з урахуванням фактичного порядку користування. Згідно висновку № 4205-12 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 28.12.2012 року (а. с. 128-132) розмір компенсації на користь І співвласника становить 11561 грн., розмір компенсації на користь ІІ співвласника становить 9240 грн. У судовому засіданні було допитано експерта, яка підтвердила, що при проведенні судової будівельно-технічної експертизи нею не враховувалася вартість самовільно побудований будівель та споруд і тому ідеальні частки співвласників та відповідний ним порядок користування земельною ділянкою було визначено у відповідності до технічного паспорту домоволодіння станом на 2008 рік.

Експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи та визначенні ідеальних часток між співвласниками домоволодіння по вул. Балтійській, 26 не були враховані будівлі та споруди, які не є самочинно побудовані відповідно до законодавства. Тому розрахунок ідеальних часток співвласників проведений без врахування вартості будівель, які експерт визначила як самовільно побудовані.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 774/14041 від 06.07.2007 року , не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності а них відповідно до закону.

Таким чином, позовні вимоги в частині виділення позивачці в натурі ідеальної частку із спільної часткової власності на домоволодіння № 26 по вул. Балтійська в м. Дніпропетровську загальною площею 87,9 кв. м. та визнання за нею права власності на окремо виділене майно, а саме квартиру № 3 загальною площею 50,4 кв. м задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно довідки Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» № Ц/8751/8 від 13.11.2008 року (а. с. 11) право власності на земельну ділянку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Балтійська, 26 станом на 29.10.2008 року ні за ким не зареєстровано. З облікового опису (а. с. 94) вбачається, що ОСОБА_11 була надана земельна ділянка площею 638 кв. м. по вул. Балтійська, 26 в м. Дніпропетровську. З генерального плану земельної ділянки станом на 19.06.1951 року (а. с. 48) вбачається, що розмір земельної ділянки по вул. Білтійська 26 (30) складав 701 кв. м. З плану земельної ділянки по вул.. Балтійській, 30 станом на листопад 1977 року (а. с. 91) вбачається, що площа земельної ділянки складає 692 кв. м. Згідно технічного паспорту на домоволодіння станом на 10.10.2008 року загальна площа земельної ділянки складала 725 кв. м. (а. с. 16).

Позивачка не надала суду доказів про відведення земельної ділянки первісному власнику, або іншим власникам, домоволодіння по вул. Балтійській, 26 у м. Дніпропетровську у встановленому законом порядку. Причини розходження у розмірі земельної ділянки позивачка суду пояснити не могла.

Відповідно до п. п. 21,22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок , суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній власності на землю або на жилий будинок, і для яких зазначена угода також є обовязковою.

Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині виділення позивачці в особисте користування цільної земельної ділянки площею 239,66 кв. м. з окремим входом згідно варіанту № 1 порядку користування земельною ділянкою домоволодіння № 26 по вул. Балтійській в м. Дніпропетровську відповідно до ідеальних часток сторін , задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати несе позивачка.

Керуючись ст. 364, 377 ЦК України, ст. ст. 120, 125 Земельного кодексу України, п. п. 21,22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п. 2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 774/14041 від 06.07.2007 року, п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж , затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку , будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 830/19568 від 11.07.2011 року, Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва , архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773, ст. ст. 11,15, 60, 88, 130, 174, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко