№ 2/202/847/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року позивака звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 20 березня 2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Позивачка вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням вимог законодавства України, а саме Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Просила визнати виконавчий напис,Є вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаірального округу ОСОБА_2, про звернення стягнення на квартиру за адресою: 49000, АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності та зареєстрований в реєстрі під № 543 від 20 березня 2009 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 25 липня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено ОСОБА_3.

Позивачка у судове засідання не зявилася.

Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила позов задовольнити. Суду пояснила, що позивачці стало відомо про порушення її права з 08.09.2012 року , що підтверджується ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року по справі № 2а/0470/13855/12. З огляду на те, що позивачці стало відомо про виконавче провадження № 32798707 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 543 від 12.08.2009 року у вересні 2012 року, строк на звернення з позовною заявою до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позивачкою не пропущено. У переліку документів, що були надані банком нотаріусу немає документів, які б підтверджували безспірність вимог банку, оскільки ні заява про вчинення виконавчого напису , ні оригінал договору іпотеки та договору надання споживчого кредиту, ні вимога /іпотечне повідомлення, ні зроблений в односторонньому порядку розрахунок заборгованості не підтверджує безспірність вимог. Позивачка не була повідомлена коли саме відповідач звернеться до нотаріуса, позивачка була позбавлена можливості надати нотаріусу свої заперечення щодо розрахунку заборгованості.

Представник відповідача у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що виконавчий напис нотаріуса вчинено в рамках діючого законодавства України, виходячи із умов іпотечного договору, укладеного 28.04.2007 року між Банком та ОСОБА_1 щодо виконання підписаного 28.04.2007 року між Банком та ОСОБА_1 кредитного договору № 0 на суму 55000 доларів США. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2. Зважаючи на наявність простроченої заборгованості у розмірі 64310,85 доларів США за кредитним договором АТ «УкрСиббанк» в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» направив 19.12.2008 року на підставі кредитного договору та договору іпотеки повідомлення-вимогу про усунення порушень, відповідно до якої банк вимагав від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Зазначена вимога отримана позивачкою, однак вона не сплатила у встановлений строк заборгованості. Банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису та 12.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Просив застосувати строк позовної давності, оскільки від дати вчинення виконавчого напису нотаріусу пройшло більше трьох років.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася. В матеріалах справи є заява третьої особи, відповідно до якої просить слухати справу без її присутності та у задоволенні позову відмовити. З письмових пояснень третьої особи (а. с.73) вбачається, що вона з позовними вимогами не згодна та вважає їх надуманими. Виконавчий напис, посвідчений нею 12 березня 2009 року за реєстровим № 543 вчинений з дотриманням всіх норм Законодавства України на оригіналі документу, що встановлює заборгованість, а саме на договорі іпотеки, посвідченого 28 квітня 2007 року за реєстрованим № 1064 приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 шляхом прошивання тексту виконавчого напису з договором іпотеки та скріплення підписом та печаткою нотаріуса, як єдиного цілого документу. Безспірність стягнення заборгованості була підтверджена ПАТ «УкрСибанк» на підставі наданих документів, а саме: договір іпотеки, посвідчений 28.04.007 року за реєстровим № 1064 приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, кредитний договір № 0 від 28.04.2007 року , довідка-розрахунок заборгованості станом на 04 березня 2009 року, копія вимоги/іпотечного повідомлення ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, поштове повідомлення про вручення вимоги/іпотечного повідомлення особисто ОСОБА_1 30.01.2009 року, заява ПАТ «УкрСиббанк» про вчинення виконавчого напису. В результаті вивчених документів та перевірки в Державному реєстрі іпотек про відсутність інших іпотекодержавтелів згідно витягу № 222859284 від 12.03.2009 року нею було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання зявилася. Проти задоволення позовних вимог заперечувала. Суду пояснила, що позивачкою було пропущено строк позовної давності. Твердження позивачки щодо недодержання приватним нотаріусом ОСОБА_2 вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є безпідставними. Приватним нотаріусом ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис № 543 від 12.03.2009 року з дотриманням вимог чинного законодавства, за яким було почато виконавче провадження з метою реалізації заставленого майна. Спірна квартира на теперішній час належить їй ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва від 27.12.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 662 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відповідно до ст. 47 Закону України «Про іпотеку» та Акту про проведення прилюдних торгів арештованого майна , що є предметом іпотеки. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббан», було укладено кредитний договір № 0 на суму 55000 доларів США (а. с. 9-12). Для забезпечення виконання зобовязання за цим договором 28 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 и було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 (а. с. 13-15). Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме 3-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п. 4.1 договору іпотеки у випадку невиконання ОСОБА_1 зобовязань за договором кредиту, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави шляхом звернення стягнення на предмет застави та його реалізації. ОСОБА_1 належним чином не виконувала грошові зобовязання, передбачені п. п. 1.1, 1.2.2., 4.2 кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної оплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, тому виникла заборгованість. 19.12.2008 року відповідач направив позивачці повідомлення-вимогу (а. с. 77) про усунення порушень, відповідно до якої Банк вимагав від ОСОБА_1 усунення порушень та сплати заборгованості за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Зазначена вимога позивачкою отримана (а. с. 78), однак позивачка заборгованість по кредитному договору не сплатила.

У звязку із невиконанням ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором та виникнення заборгованості у розмірі 64310,85 доларів США, у гривневому еквіваленті 502245,60 грн., 12 березня 2009 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 на договорі іпотеки від 28.04.2007 року було вчинено виконавчий напис за № 543 (а. с. 20-21, 74).

09 квітня 2010 року державним виконавцем Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивачці було направлено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яку позивачка отримала 14.04.2010 року . На початку листопада 2012 року позивачка отримала лист від 22.10.2012 року за № 650 від Філії 04 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» щодо прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна в рамках виконавчого провадження, а саме квартири АДРЕСА_4. Спірна квартира була реалізована з прилюдних торгів 21.12.2012 року ОСОБА_3 14.01.2013 року позивачка отримала Акт про проведення прилюдних торгів. На підставі протоколу прилюдних торгів № 460574 та Акту про проведення прилюдних торгів (а. с. 111) ОСОБА_3 було видано Свідоцтво від 27.12.2012 року (а. с. 110), зареєстроване за № 662 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до якого остання є власником квартири АДРЕСА_4, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 108)..

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.2992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому напису. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивачка як на підставу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилається на недотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, а не дійсний розмір боргу перед кредитором або відсутність такого. Таким чином позивачка визнає суму дійсної заборгованості перед Банком за кредитним договором, виконання якого забезпечено договором іпотеки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 3, 33 Закону України «Про іпотеку», п. 284 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.2992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні», ст. ст. 27, 31, 60, 88, 169, 209, 210, 213, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко