Справа № 2-п-2/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2013 року Соломянський районний суд м. Києва у складі суду:

головуючого - судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.

розглянувши у відкритому судовому заяву про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 27.11.2012 року позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15.02.2012 року, що включає в себе: основну суму заборгованості в розмірі 159860,00 грн., проценти за користування грошовими коштами в розмірі 7661,22 грн.; а також витрати по оплаті судового збору у сумі 1675, 21 грн.

15.12.2012 року відповідачка надіслала до суду заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що справу було розглянуто у її відсутності, хоча вона бажала брати участь безпосередньо у судовому засіданні, проте її стан здоровя 27.11.2012 року не дозволив їй цього зробити, про що вона зазначила у своєму клопотанні від 27.11.2012 року про перенесення розгляду справи.

Крім того, у цьому клопотанні перенесення судового розгляду справи було вмотивоване тим, що для захисту своїх прав вона потребувала юридичної допомоги адвоката і його участі в судовому розгляді справи, що не було враховане судом при розгляді справи та ухваленні рішення, чим позбавлено її права на правову допомогу. До того ж зазначила, що їй невідомо, про якого уповноваженого нею представника за довіреністю у рішенні суду йде мова, т. я. вона нікого не уповноважувала брати участь у розгляді даної справи.

Також відповідачка як на підставу перегляду заочного рішення посилається на те, що судом не перевірено суттєву обставину в даній справі, яка полягає в тому, що вона фактично не отримувала від позивача грошових коштів за договором позики, а спірний договір позики не містить вказівки про те, що при підписанні договору позичена сума була передана позичальнику, оскільки умови п. 1 та п.7 договору про передання грошей на момент укладення договору та про підтвердження факту отримання нею позики підписанням цього договору не узгоджуються між собою та суперечать один одному.

На підставі викладеного просить переглянути рішення Соломянського районного суду м. Києва від 27.11.2012 року та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник заявниці в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечували, вважаючи викладені відповідачкою обставини надуманими та безпідставними.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Пункт 30 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не зявилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Так, згідно з ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. Таким чином, уповноважений представник відповідачки повідомлявся про час і місце судового розгляду, що одночасно свідчить про повідомлення відповідачки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка була повідомлена про розгляд справи через свого представника за довіреністю від 26.09.2012 року ОСОБА_3, хоча стверджує, що нікому не доручала представляти свої інтереси у справі. Проте, слід зазначити, що це суперечить матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідачка саме через свого представника ОСОБА_3, який отримував судові повістки та повідомлявся про розгляд справи під розписку у суді, знала про призначений час 15.11.2012 року та 27.11.2012 року судового розгляду справи.

У своїй заяві відповідачка вказує на поважність причин її неявки, оскільки поганий стан здоровя не дозволив їй зявитися в судове засіданні 15.11.2012 року та 27.11.2012 року, в звязку з чим вона просила неодноразово відкласти розгляд справи.

Між тим, вона особисто 15.11.2012 року та 27.11.2012 року надавала до канцелярії суду клопотання про відкладення судового засідання в день їх призначення, що ставить під сумнів як необізнаність відповідачки щодо представництва її інтересів, так і про неможливість її участі в судовому засіданні у звязку із хворобливим станом здоровя, який до того ж на момент подачі клопотання 27.11.2012 року не був нічим підтверджений.

Більш того, за змістом ч.4 ст. 169 ЦПК України поважність причин повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належними чином, не має правового значення для вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлення заочного рішення).

А отже, відповідачка була обізнана про предявлені до неї вимоги та не позбавлена можливості надати заперечення по справі, в яких могла викласти суттєві обставини, які, як вона вважає, мали б значення для вирішення справи та були б повязані з її вирішенням, але цього не зробила. За таких обставин, викладене свідчить про нехтування відповідачкою своїми обовязками добросовісно здійснювати свої процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що заперечення та докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В якості таких заперечень проти позову відповідачка посилається на те, що судом не перевірено суттєву обставину в даній справі, яка полягає в тому, що вона фактично не отримувала від позивача грошових коштів за договором позики, а спірний договір позики не містить вказівки про те, що при підписанні договору позичена сума була передана позичальнику.

Між тим, посилання на ці обставини також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки є необґрунтованими, враховуючи, що судом при розгляді справи було встановлено, що 15.02.2012 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за №32.

Так, за умовами п. 1 цього договору сторони погодились, що на момент його укладення позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти, а в п.7 даного договору визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту передачі позикодавцем грошей позичальнику і факт отримання позичальником суми позики від позикодавця підтверджується підписанням цього договору, що є логічним та юридично допустимим.

За таких обставин, суд вбачає, що викладені в заяві про перегляд заочного рішення обставини є надуманими, оскільки саме підписання відповідачкою договору позики є підтвердженням отримання нею грошових коштів, до того ж на жоден доказ щодо підтвердження факту безгрошовості зазначеного договору до цього часу відповідачка так і не послалась.

Отже, викладені в заяві про перегляд заочного рішення суду аргументи ніяким чином не впливають на законність та обґрунтованість рішення Соломянського районного суду міста Києва від 27.11.2012 року, а інших обставин, за яких суд може встановити наявність або відсутність підстав, що мають істотне значення для правильного вирішення справи та слугували б на користь відповідачки і давали б суду основу для постановлення іншого рішення, судом не встановлено.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що доводи відповідачки не мають істотного значення для повного та всебічного розгляду справи, а тому вважає за необхідне заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення з наведених вище підстав.

Керуючись постановою № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року ст.ст. 76, 169, 229-232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про перегляд заочного рішення Соломянського районного суду м. Києва від 27.11.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: