Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Мороза В.П.,

при секретареві Матухно І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № OD7KAE00000038 від 17.07.2007 року - в розмірі 26 065,00 дол. США здійснити передачу в заклад (володіння) шляхом вилучення ПАТ КБ «ПриватБанк» предмету застави: автомобіля TOYOTA, модель: Rav 4, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: JHTEHH20V50608754, реєстраційний номер: ВН 5975 АК, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та звернути стягнення на предмет застави, що належать на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути з відповідачів солідарно 10 000,00 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200, 00 грн.; з відповідача ОСОБА_1 судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № OD7KAE00000038 від 17.07.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у 26 065,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.07.2012 року.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким в заставу надано автомобіль TOYOTA, модель: Rav 4, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: JHTEHH20V50608754, реєстраційний номер: ВН 5975 АК, що належать на праві власності останньому.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Зобовязання позичальника, що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпеченні шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20.10.2010 року №167.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Однак, відповідачі свої зобовязання не виконують в повному обсязі, в результаті цього виникла заборгованість за кредитним договором станом на 26.02.2013 року склала 9 507,71 дол. США у тому числі: заборгованість за кредитом 7 539,35 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 1 643,25 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 19,02 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 306,09 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Однак, позивачем не надано докази саме видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу, не надано кредитну справу для огляду у судовому засіданні.

Також, з пояснень представника відповідача у судовому засіданні та з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення зобовязання за кредитним договором.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз