Справа № 2-6393/13
У Х В А Л А

12 листопада 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-Видавництво» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 29.10.2013 року звернувся з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ТОВ «Кондор-Видавництво» на користь ОСОБА_1 7914,26 грн., в тому числі основного боргу у розмірі 7750,00 грн., 3% річних у розмірі 141,76 грн. та інфляційні втрати в розмірі 22,50 грн., а також стягнути витрати на нотаріальні дії в сумі 257,00 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення на докази, що підтверджують ці обставини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких позивач звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача про стягнення грошових коштів відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивача порушені, якими саме діями або бездіяльністю відповідача, всупереч якої правової норми, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивачки.

Так, в поданій позовній заяві позивач, звертаючись з вимогами про стягнення грошових коштів, вказує на те, що між ним та відповідачем було укладено договори купівлі-продажу підручників, з відстрочкою платежів за надані ним підручники строком до 31.12.2012 року та 01.05.2013 року, на підтвердження чого надав гарантійні листи від імені відповідача, які по своїй суті не містять змісту та умов щодо укладення між сторонами договору купівлі-продажу, та два з яких взагалі містять лише прохання відповідача про надання йому підручників з вказівкою про гарантування оплати, але не містять свідчень на підтвердження надання відповідачу зазначених підручників і у вказаній кількості та саме позивачем.

Таким чином, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, заявляючи вимогу стягнення грошових коштів, не викладає обставин в їх обґрунтування, тобто, які права позивача порушені, якими саме діями відповідача, який характер мають цивільно-правові відносини, що виникли між сторонами, а також за яких обставин як правових підстав, та чим саме передбачений такий спосіб захисту прав та інтересів позивача, враховуючи, що позовна заява містить лише посилання на норми ст.ст. 526-527 ЦК України, які встановлюють загальні умови належного виконання зобовязань, а відповідно не визначений обєкт позову та його правові підставі, що повинні слугувати та бути предметом доказування при вирішенні спору судом.

За таких обставин вбачається, що позивач не виклав обставин в обґрунтування своєї вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів, не визначивши підстав та порядку, встановлених законом, покладення на нього зобовязання.

Отже, в поданій позовній заяві не окреслений предмет позову, який би характеризував те, на що спрямований позов, не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право такої вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, які саме права позивача порушені, якими діями відповідача, який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем саме з приводу даного спору, докази підтвердження їх виникнення, чим вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини (матеріально-правову підставу позову) в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з характеру правовідносин, який склався між сторонами, зазначивши, які його права, свободи чи інтереси були порушені та якими діями чи бездіяльністю відповідача, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, які правові підстави визначають той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-Видавництво» про стягнення грошових коштів залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: