Номер провадження: 22-ц/785/2665/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Сидоренко І.П.

при секретарі Криворучці Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_3 про зобов`язання виконати умови договору та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки,-

встановила:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ПАТ «Фінростбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_3 і просила заборонити ПАТ «Фінростбанк» вимагати від неї сплати заборгованості згідно укладеного між ними кредитного договору № 1/00365 від 14.03.2008 року, припинити її зобовязання, які виникли за кредитним договором № 1/00365 від 14.03.2008 року та іпотечним договором від 14.03.2008 року, договором про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання звернення стягнення на майно від 14.03.2008 року; зобовязати ПАТ«Фінростбанк» в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом отримання ПАТ «Фінростбанк» права власності на предмет іпотеки.

Свої вимоги мотивувала тим, що 13.03.2008 року між нею та ПАТ «Фінростбанк» було укладено кредитний договір № 1/00365 від 14.03.2008 року, відповідно до умов якого відповідач надав позивачеві кредит у розмірі 145 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 13.03.2013 року, а позивач ОСОБА_2 зобовязалась повернути кредит у розмірі та строки, встановленні договором.

В забезпечення виконання взятих на себе зобовязань за зазначеним кредитним договором 14.03.2013 року між нею та відповідачем було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого вона передала в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 0,120 га, яка розташована по вул.Котляревського, 34 в с.Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Також, 14.03.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом позасудового врегулювання звернення стягнення на майно.

Після укладення зазначених договорів вона здійснила першу виплату на виконання взятих на себе обов`язків по кредитному договору, але наступні виплати не здійснювала у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. В подальшому вона повідомила відповідача про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань та в усній формі отримала відповідь про намір відповідача задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна. Ігнорування відповідачем пунктів договорів, які передбачають обовязок Банку звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки є грубим порушенням засад цивільного судочинства, моральних засад суспільства, вимог розумності і справедливості і метою такого зловживання є штучне збільшення заборгованості за кредитним договором. (а.с.2-8)

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі. (а.с.91-92)

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача не засновані на Законі.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладанні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 14 березня 2008 року між ПАТ «Фінростбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1/00365, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу довгостроковий кредит на придбання земельної ділянки терміном з 14 березня 2008 року до 14 березня 2013 року зі сплатою 18,5 % річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1/00365 був укладений іпотечний договір від 14 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Фінростбанк», за яким остання передала в іпотеку земельну ділянку, яка розташована за адресою: ул. Котляревського, ділянка №34, с. Караліно Бугаз Караліно Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

14 березня 2008 року між ПАТ «Фінростбанк» і ОСОБА_2 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання звернення стягнення на майно. Пункт 3 цього договору передбачає, що у випадку порушення Іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, укладеним 14.03.2008 року між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а також неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань по поверненню позики, у порядку, передбаченому Кредитним договором від 14.03.2008 року, Іпотекодержатель має право вимагати виконання основного зобовязання відповідно до Кредитного договору від 14.03.2008 року або здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, передбаченому цим Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя та іпотечним договором, та задовольнити всі свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент їх фактичного задоволення, в тому числі збитки, завдані прострочкою виконання, невиконанням або неналежнім виконанням зобовязань, а також неустойки, у розмірах, передбачених Кредитним договором від 14.03.2008 року. Указані умови договору кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", ст. 589 ЦК України якими передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону, відповідно до якої у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, законодавець надає кредитору право вибору - вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки

Згідно зі статтями 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; при цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14 вересня 2011 року позовну заяву ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованість за кредитним договором № 1/00365 від 14.03.2008 року в розмірі 1910195,19 гривень та судові витрати по справі, а разом 1912015,19 гривень.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідач ігнорує пункти договорів, щодо яких він зобовязаний звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, є грубим порушенням засад цивільного законодавства і має на меті зловживання своїми правами і штучне збільшення заборгованості по кредиту є неспроможним, оскільки право вибору способу захисту належить кредитору, який має право його реалізувати на власний розсуд. ПАТ «Фінростбанк» скористався своїм правом, обравши спосіб захисту у вигляді стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1/00365 від 14.03.2008 року за рішенням суду.

Не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Фінростбанк» зобовязаний був розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки протягом 7 днів з дати претензії, оскільки закон не встановлює строків реалізації такого права. Судова колегія не вбачає порушення прав ОСОБА_2 з боку Банку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2013 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Сєвєрова Є.С.

ОСОБА_4