№ 2/202/576/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Представництво компанії «TeleTRADE» про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Представництво компанії «TeleTRADE», ОСОБА_3 визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення боргу посилаючись на те, що вона уклала з компанією «TeleTRADE» договір про надання послуг розміщення коштів на торговому рахунку на міжнародному валютному ринку. 07.12.2010 року між нею та відповідачем, як фахівцем в галузі торгівлі на міжнародному валютному ринку, було укладено договір-доручення про довірче управління фінансовими коштами строком на шість місяців, відповідно до якого передала в управління торговий рахунок з розміщеними на ньому коштами на загальну суму 10000 доларів США. На підставі даного договору та акту прийому-передачі між позивачкою та відповідачем виникли зобовязання щодо виконання умов договору. Відповідач належним чином зобовязання за договором не виконав. В червні 2012 року він повернув тільки суму у розмірі 3600 доларів США, яка менша на 7400 доларів США від втраченої суми, яку відповідач відповідно до додаткової згоди № 1 до договору повинен був компенсувати впродовж пяти календарних днів. Просила стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості у розмірі 52160 грн., три відсотки річних 2212,16 грн. та судовий збір.

Відповідач у листопаді 2012 року подав зустрічну позовну заяву про визнання договору недійсним, в якій посилається на те, що договір-доручення про довірче управління фінансовими засобами від 07.12.2010 року не підписувався ОСОБА_1 Замість неї всі підписи було виконано її дочкою - ОСОБА_3. Просив визнати недійсним договір-доручення про довірче управління фінансовими засобами від 07.12.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 18.12.2012 року до участі у справі в якості третьої особи була залучена ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивачка та представник позивачки у судовому засіданні підтримали вимоги і просила задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. У їх задоволенні просили відмовити. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити.

Представник третьої особи Представництво компанії «TeleTRADE» у судове засідання не зявився.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання зявилася. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Суду пояснила, що договір-доручення про довірче управління фінансовими засобами був підписаний нею замість її матері ОСОБА_1, але кошти в розмірі 10000 доларів США надала саме ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 17.11.2010 року подала до компанії «TeleTRADE D.J.» договір клієнта, за яким просила відкрити та обслуговувати від її імені маржинальний торгівельний рахунок для торгівельних операцій з CFD та валютами (а. с. 5-21). Даний договір підлягає обовязковій реєстрації у встановленому «TeleTRADE D.J.» порядку. Без відповідної реєстрації даний договір є недійсним. Позивачка не надала суду доказів належної реєстрації даного договору.

07.12.2010 року між ОСОБА_1 (інвестором) та ОСОБА_2 (трейдером) було укладено договір-доручення про довірче управління фінансовими засобами (а. с. 25-28), відповідно до якого інвестор передає трейдеру в управління торгівельний рахунок із розміщеним на ньому депозитом 10000 доларів США. Строк дії договору з моменту підписання сторонами його та акту прийому-передачі інвестором свого торгівельного рахунку трейдеру для управління та до повного його виконання. 07.12.2010 року було укладено акт прийому-передачі до договору-доручення від 07.12.2010 року (а. с. 29), відповідно до якого інвестор передав, а трейдер прийняв торгівельний рахунок № 422084 для управління ним в рамках фінансового ринку «Forest». 07.12.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору-доручення від 07.12.2010 року (а. с. 30), відповідно до якої ОСОБА_2 зобовязується у випадку втрати вищезазначеної суми від договору 07.12.210 року рахунку DN 0141671 повернути втрачену суму у строк 5 календарних днів не залежно від форс-мажорних обставин.

У судовому засіданні не знайшло підтвердження передачі у готівковій формі ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 10000 доларів США ОСОБА_2 та грошових коштів ОСОБА_2 у розмірі 3600 доларів США ОСОБА_1 Позивачка не надала суду доказів фактичного отримання ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 10000 доларів США у безготівковій формі. У акті прийому-передачі до договору-доручення від 07.12.2010 року, на який посилається позивачка, не зазначається назва фінансової або іншої установи, у якій позивачка відкрила рахунок і відповідач мав змогу користуватися та розпоряджатися грошовими коштами у розмірі 10000 доларів США. Крім того, позивачка не надала суду доказів перерахування на будь-який рахунок грошової суми у розмірі 10000 доларів США. Крім того, в акті прийомі-передачі у п. 1 вказано рахунок № 422084, а у п. 2 зазначено торговий рахунок DN-0141671. Також позивачка не надала суду доказів того, що компанія «TeleTRADE» будь-яким чином має відношення до укладання між нею та ОСОБА_2 договору.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У судовому засіданні було встановлено, що позивачка не підписувала договір-доручення про довірче управління фінансовими засобами від 07.12.2010 року. Замість неї всі підписи у договорі були виконані її дочкою ОСОБА_3. Даний факт підтвердили у судовому засіданні відповідач та третя особа та визнала позивачка, тому він у відповідності до норм ЦПК України не підлягає доказуванню. Відсутність на примірниках договору та додатках до нього справжнього підпису позивачки зумовлює його недійсність, оскільки недодержана вимога ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Спірний договір-доручення про довірче управління фінансовими засобами фактично складається з двох договорів договору доручення та договору управління майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторони (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобовязується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодо набувача).

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 1030 ЦК України не можуть бути предметом договору управління майном грошові кошти, крім випадків, коли право здійснювати управління грошовими коштами прямо встановлено законом.

Крім того, у відповідності з ч. 1 ст. 1033 ЦК України управителем може бути субєкт підприємницької діяльності.

Зі спірного договору-доручення про довірче управління фінансовими засобами вбачається, що ОСОБА_2 , як фізичній особі, були передані в управління грошові кошти, що прямо суперечить закону, тобто порушені вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, що зумовлює його недійсність.

Таким чином, позовні вимоги зустрічного позову щодо визнання недійсним договору-доручення про довірче управління фінансовими засобами є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 1030, 1033 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 11, 15, 60, 88, 212,213,214,215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним Договір-доручення про довірче управління фінансовими засобами від 07.12.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко