Справа №2/489/1654/13
Ленінський районний суд м. Миколаєва
___________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2013 р. м. Миколаїв

Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Коновця М.С.

при секретарі - Михайловій А.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1;

відповідачів: ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_4

третьої особи: не з'явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу:

За позовом: ОСОБА_1;

До відповідачів: 1) ОСОБА_2;

2) ОСОБА_3;

3) ОСОБА_4;

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Універсальна Біржа "Південь".

про визнання договору купівлі-продажу нерухомого дійсним,

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне:

В травні 2013 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна від 10.03.2001 р., а саме квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, зареєстрований Універсальною біржею "Південь".

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що 10 березня 2001 р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №2153, за яким позивач придбала у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Вказана квартира належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05.02.2001 р., зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації за № 20742 від 12.02.20011 р.

У відповідності із Законом України "Про товарну біржу" реєстрація договору купівлі-продажу вищенаведеної квартири проведено Універсальною біржею "Південь" за №2153 та Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 20742 від 15.03.2011 р.

Однак на теперішній час позивач не може реалізувати свої права власника по розпорядженню домоволодінням, в зв'язку з тим, що нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі-продажу, укладеного на біржі нерухомості та не посвідченого нотаріально.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2153 від 10.03.2001 р.

В судовому засіданні позивач уточнила осіб до яких заявлено позовні вимоги, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Досліджуючи наявні матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна зареєстрованого Універсальною біржею "Південь", запис про реєстрацію договору здійснений в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 2153 від 10.03.2001 р. ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 яка діяла від свого імені, а також від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 квартиру №4 по вул. Скульптора Ізмалкова, в будинку №7 в м. Миколаєві.

Договір було укладено відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", яка на час укладення встановлювала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню; угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

Згідно статті 128 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час укладення спірних договорів) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 227 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час укладення спірних договорів) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Таким чином виходячи з наданого договору купівлі - продажу на нерухоме майно, а саме: квартири №4, по вул. Скульптора Ізмалкова, в будинку №7 в м. Миколаєві, судом визначено що власником вищенаведеного домоволодіння є ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається, умови договору купівлі-продажу нерухомого майна були виконанні сторонами належним чином, окрім нотаріального посвідчення.

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2001 р. позивач зареєстрував право приватної власності на квартиру в Миколаївському бюро технічної інвентаризації та внесено в реєстрову книгу за № 20742, її право посвідчено відповідним реєстраційним написом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на викладене, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання договору дійсним підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині визнання угоди такою, що відбулася є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 31, 60, 62, 212-214, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2153 квартири № 4, яка розташована в будинку № 7 по вулиці Скульптора Ізмалкова у м. Миколаєві, укладений 10.03.2001 р. між ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та оформлений 10.03.2001 р. на Універсальній біржі "Південь" за реєстровим № 2153.

3. В решті - відмовити.

Повний текст рішення складено 09.07.2013 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя