"12" вересня 2013 р.
Справа №642/4255/13
№2/642/1024/13
12 вересня 2013 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Клименко О.І.,
за участю секретаря Іншаковій О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат у сумі 11 505,16 грн., сплачений судовий збір в розмірі 229,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 березня 2010 р. в м. Харкові, по вул. 2-го Пятиріччя з вини громадянина ОСОБА_1, який керував автомобілем КІА з державним номерним знаком АХ3787АТ, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль ВАЗ 2112, з державним номерним знаком АХ0920ВН, що належить громадянину ОСОБА_2. На дату скоєння цієї пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу потерпіла особ, в наслідок ДТП 10.03.2010 р. ОСОБА_2 мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9072536 термін дії з 03.02.2010 р. до 02.02.2011 р. включно, у звязку з чим і звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про отримання відшкодування.
Розмір завданих збитків становить 13 806,19 грн. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2010р., що набрала законної сили, відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні вищезазначеного ДТП. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Сума завданої шкоди була відшкодована позивачем ОСОБА_2 і сума збитків склала 11 505,16 грн. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України позивач звернувся до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, але зазначені вимоги не були виконані.
У судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання неодноразово не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
10.03.2010 року, о 16 год. 40 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем КІА, державний номерний знак НОМЕР_1, що рухався по другорядній дорозі вул. 2-го Пятиріччя в м. Харкові у напрямку перехрестя з головною дорогою вул. Фрунзе, не переконався у безпечності власного маневру та не уступив дорогу автомобілю ВАЗ 2112 з державним номерним знаком АХ0920ВН, що рухався по вул. Фрунзе, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2112, державний номерний знак НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_2
В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ВАЗ 2112, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2
Розмір завданих збитків, згідно Висновку автотоварознавчого експертного дослідження №1993 з визначення розміру матеріальної шкоди, яка спричинена власнику автомобіля НОМЕР_3 від 19.03.2010 складений Харківським НДІ судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3, становить 13 806,19 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 12.03.2010 р.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2010р. ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні вищезазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Дана постанова набрала законної сили, та оскаржена в законному порядку не були.
Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ст. 39 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Моторно (транспортного) страхове бюро України є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно з ч. 2.1. ст. 39 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Стаття 41.1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 1.6. Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги вищевказаного Закону України та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.
Згідно до полісу № ВС/9072536 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, автомобіль ВАЗ 2112, державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2, застрахований, строк дії полісу з 03.02.2010р. по 02.02.2011р.
29.07.2010р. Моторне (транспортне) страхове бюро України отримало від ОСОБА_2 відповідну заяву про відшкодування. Договірних зобовязань між Моторним (транспортним) страховим бюро України, ОСОБА_2 та відповідачем не виникло.
Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, що вказано у ст. 11 ЦК України.
Таким актом є Закон України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідач ОСОБА_1 відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив.
Як вбачається з Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №2528 від 27.08.2010 року та платіжного доручення №3543 від 27.08.2010 року , у звязку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 11 505,16 грн., без врахування ПДВ.
Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Положення ст. 119 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Після проведення виплати ОСОБА_2 у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача.
23.02.2011 р. листом за вих. №4166/3-2-05 Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 08 січня 2013 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ТОВ Юридична фірма АНКОНА був укладений контракт про надання правової допомоги за №81. При цьому, згідно платіжним доручення №690 від 08.02.2013 року була оплачена винагорода за правову допомогу у сумі 2 000,00 грн.
На підставі вказаного суд, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що обґрунтовані та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні
Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплата судового збору у розмірі 229,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.00 коп.
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.І.Клименко