Справа № 0417/7422/2012
Провадження №2/202/187/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КРЕДІ ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору удаваним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства КРЕДІ ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору удаваним. В обґрунтування вимог в позовній заяві позивач в своїй позовній заяві посилався на те, що 10 вересня 2008 року її чоловік ОСОБА_3, уклав з ТОВ Автопарк люкс договір купівлі-продажу автомобіля General Motors (Cadillak, Chevrolet, Dodge, Pontiac) AVANGER, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 1b3acn6b38n172413. Відповідно до п.3.1 договору оплата ОСОБА_3 вартості автомобіля повинна була здійснюватися в два етапи: покупець сплачує суму 57410 гривні 40 копійок на рахунок продавця; покупець отримує кредит у банку та здійснює кінцевий розрахунок з продавцем, додатково сплачуючи останньому 59183 гривні 42 копійки.

15 вересня 2008 року ОСОБА_3 - уклав з відповідачем - Акціонерним товариством ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК в особі Другого відділення Дніпропетровської філії AT ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК - кредитний договір № 159/705165. Відповідно до п.1.1. договору, відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання був наданий кредит у сумі 12200 доларів США на термін з 15 вересня 2008 по 14 квітня 2015 року. В той же день між AT ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК, нею та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого вона взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають зі згаданого вище кредитного договору.

Пунктом 1.2. кредитного договору передбачалося, що кредит надається позичальнику саме для купівлі згаданого вище автомобіля General Motors у TOB Автопарк люкс для особистих потреб. Відповідно до п.2.1. договору, нарахування кредиту здійснювалося шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_4, з подальшим їх перерахуванням на поточний рахунок продавця автомобілю. Інакше кажучи, ці умови повністю відповідали згаданим вище умовам договору купівлі-продажу транспортного засобу між ОСОБА_3 та TOB Автопарк люкс від 10 вересня 2008 року. Як зазначалося вище, перерахування банком коштів автосалону повинно було здійснюватися у гривнях, у зв'язку із чим, відповідно до п.2.1 кредитного договору, позичальник був зобов'язаний, одночасно з отриманням суми кредиту в готівковій формі, повернути ці кошти (12200 доларів США ) банку, здійснивши обмінну операцію доларів США на гривню у банку відповідача по комерційному курсу цього банку, що діяв на той час. Після цього кредитні кошти в гривневому еквіваленті були зараховані на поточний рахунок ОСОБА_3, а потім перераховані в безготівковій формі на рахунок продавця автомобіля. В вересні 2008 року ОСОБА_3 був придбаний автомобіль Dodge Avendger, який відповідно до п.1.3 договору був заставлений відповідачу у якості забезпечення виконання своїх зобов'язань за договором (був укладений договір застави). У відповідності до п.3.3.4. договору, придбаний автомобіль був застрахований у CK Княжа.

Відповідно до п. 1.4.1 договору, ОСОБА_3 повинний був повертати отриманий кредит та відсотки за користування ним у доларах. Протягом часу з жовтня 2008 року по березень 2011 року це здійснювалося позичальником у порядку, розмірі та у терміни, що передбачені договором. Усього за вказаний період відповідачу було сплачена сума розміром 61704 гривні. Платежі здійснювалися наступним чином : позичальник вносив до каси банку гривні, на які придбавалися долари та зараховувалися у якості сплати отриманого кредиту.

На цей час, відповідно до умов кредитного договору, ОСОБА_3 в повному обсязі з банком не розрахувався. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 02.02.2012 p., з ОСОБА_3 та неї солідарно стягнуто 63 466 гривні у якості заборгованості за кредитом.

Вважає, що згаданий кредитний договір є удаваним відповідно до вимог чинного законодавства України, та порушує її права та законні інтереси, як поручителя за цим договором. Стверджуючи про удаваність кредитного договору, вона виходила з наступного:

Сторони кредитного договору виконали усі згадані вище його умови, наслідком чого стало отримання ОСОБА_3 грошової суми у гривні. За таких умов вважає, що сторони насправді вчинили правочин з надання банком позичальнику грошової суми саме у гривні.

Оскаржуваний договір передбачає, що кредит ОСОБА_3 наданий в іноземній валюті - доларах США та розрахунки між сторонами проводяться в тій самі валюті. Цей кредит носив цільовий характер та іноземна валюта була видана позичальнику на конкретні цілі, він використав ці гроші на придбання автомобілю, при цьому він їх обміняв на гривні для здійснення правочину з резидентом України.

Таким чином AT ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК не мав права надавати ОСОБА_4 - резиденту України, кредит в іноземній валюті для розрахунків цією валютою з іншими резидентами України.

Отже, здійснення ОСОБА_3, резидентом України, розрахунку з іншим резидентом України - TOB Автопарк люкс - на території України не в національній валюті України було б порушенням чинного законодавства України.

Зазначені обставини свідчать про те, що кредит позичальнику був наданий в національній валюті. Ці обставини дають право вважати, що кредитний договір є удаваним правочином, так як був вчинений з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності, а саме надання позивачеві кредиту в національній валюті України.

Оскільки між сторонами за кредитним договором фактично був укладений договір про надання ОСОБА_4 кредиту у національній валюті України в розмірі 59 194 грн. 40 коп., що було еквівалентно 12200 доларів США по курсу НБУ, який складав, на 15.09.2008 р. 485,20 грн. за 100 доларів СІІІА, їх відносини з відповідачем мають бути врегульовані саме таким договором.

До такого ж висновку можна дійти й виходячи з додатку № 2 до оскаржуваного договору, в якому саме у гривні вирахувана загальна сума кредиту та зобов'язань позичальника - 88 545 грн. 27 коп. з урахуванням відсотку подорожчання кредиту.

Станом на 15 березня 2011 року ОСОБА_3 було сплачено на користь банку загальну суму 61 704 грн. 39 коп. ( тіло кредиту та відсотки за користування ним, таблиця платежів додається ). Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ КРЕДІ ОСОБА_2 станом на вказану вище дату дорівнює 9222 грн. 65 коп.

Окрім наведених міркувань, звернула увагу суду ще на дві обставини. По-перше, сплата відповідачем суми 59 183 гривні 42 копійки згідно меморіального ордеру від 15.09.08 р. на розрахунковий рахунок TOB Автопарк люкс є наслідком виконання умов договору купівлі-продажу №10/08/08 від 10.09.08 р.

По-друге, надання банком кредиту призводить до зміни бухгалтерського балансу обох контрагентів. Згідно з п.2.1. кредитного договору № 159705165 від 15.09.08 р., 15 вересня 2008 року відповідач виконав чотири банківські операції: згідно виписки № 2 від 15.09.08 р., в 13 год. 07 хв. 37 сек. ОСОБА_3 зняв з поточного рахунку 12 200 доларів США; згідно квитанції № 57 від 15.09.08 р., в 13 год. 13 хв. 15 сек. ОСОБА_3 повернув банку 12 200 доларів США шляхом обміну на гривню по комерційному курсу 4, 72 гривні за долар США в сумі 57 584 гривні 00 копійок; згідно виписки № 3 від 15.09.08 р., в 13 год.13 хв. 42 сек. на поточний рахунок ОСОБА_3 були зараховані кошти в сумі 59 183 гривні 42 копійки; згідно меморіального ордера № 1 від 15.09.08 р., з рахунку № 0052 на розрахунковий рахунок TOB Автопарк люкс перерахована сума 59 183 гривні 42 копійки.

Розглядаючи ці банківські операції як єдине ціле стверджує, що валютний баланс банку не змінився, оскільки переводу валюти по внутрібанківським рахункам не призводить до зміни загального валютного балансу. Гривневий баланс банку змінився на суму 59 183 гривні 42 копійки, що свідчить про видачу кредиту саме в гривні та про суму кредиту.

Укладання вищенаведеного удаваного кредитного договору порушує її права тим, що через односторонню зміну узгоджених умов додатку №2 до договору № 159/705165 від 15.09.08 р, коливання курсу долара до національної валюти України, позичальник ОСОБА_3 вимушений сплачувати значно більшу суму капіталу кредиту в гривнях, ніж фактично отримав від банку, та більші суми процентів в гривнях за користування кредитом, ніж фактично передбачено договором. Вона ж, як поручитель, відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України, відповідає перед банком за порушення зобов'язання ОСОБА_3, що й було взято до уваги Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ при постановленні згаданого вище рішення від 02.02.2012 р. На неї та ОСОБА_3 судом покладений солідарний обов'язок сплатити банку 63 466 грн., в той час, як фактично заборгованість ОСОБА_3 складає 9222 грн. 65 коп.

Просила суд: Визнати кредитний договір № 159/705165 від 15 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИ БАНК в особі Другого відділення Дніпропетровської філії AT ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство КРЕДІ ОСОБА_2 удаваним правочином; визнати кредитний договір № 159/705165 від 15 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК в особі Другого відділення Дніпропетровської філії AT ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИ БАНК, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство КРЕДІ ОСОБА_2, укладеним в національній валюті України, а саме вважати, що кредит був наданий в розмірі 59 194 гривні 40 копійок на умовах викладених в договорі; зобов'язати Публічне акціонерне товариство КРЕДІ ОСОБА_2 скласти новий графік платежів в українській гривні з повернення кредиту та плати за користування ним з кредитним договором № 159/705165 від 15 вересня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК особі Другого відділення Дніпропетровської філії AT ОСОБА_5) правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство КРЕДІ ОСОБА_2, розстроченням платежів до дати закінчення терміну дії договору, тобто до 15 вересня 2015 року; стягнути з Публічного акціонерного товариства КРЕДІ ОСОБА_2 на користь позивача витрати, що понесені останнім у зв'язку із розглядом справи: судовий збір у розмірі 591 ( пятсот дев'яносто одна ) гривня 94 копійки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідно до заяв просили розглядати справу без їх представника та надали заперечення на позовну заяву. Відповідно до заперечень вказали, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Звернули увагу суду на те, що кредитний договір був укладений 15.09.2008 року, а позов поданий до суду в травні 2012 року ( більше ніж через три роки), що є підставою для відмови у позові відповідно до ч.3,ч.4 ст.267 ЦК України. У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства КРЕДІ ОСОБА_2 в особі Першого відділення Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства КРЕДІ ОСОБА_2 про визнання кредитного договору №159/705165 від 15.09.2008 р. та договору застави №159/705165/1 від 15.09.2008 року недійсними. Свої вимоги позивач мотивував тим, що кредитний договір був укладений між сторонами в іноземній валюті. Надання кредиту в іноземній валюті ОСОБА_3 є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства. Крім, того договір застави та кредитний договір не можна визнати з тих підстав, що придбання автомобіля здійснюється шляхом перерахування коштів у національній валюті кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця за курсом Національного банка України. За таких обставин, ОСОБА_2 виконав свої зобовязання перед ОСОБА_3 в повному обсязі. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2011 року по справі №0417/2-1692/2011 у задоволені позову ОСОБА_3 до ПАТ КРЕДІ ОСОБА_2 в особі Першого відділення філії ПАТ КРЕДІ ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними відмовлено. На дане рішення ОСОБА_3 була подана апеляційна скарга, яку рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.01.2012 року відхилено та рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2011 року по справі №0417/2-1692/2011 залишено без змін. Тому, ПАТ КРЕДІ ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 159/705165 від 15.09.2008 року у сумі 63446,33 гривень. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2012 року по справі №0417/2-563/2012 позовні вимоги банка задоволено в повному обсязі. Даним рішенням вирішено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 солідарно на користь банка 63466,33 гривень. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2012 року набрало законної сили та підлягає обовязковому виконанню. Просили суд в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просива суд позов задовольнити.

Суд, заслухавши представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі кредитного договору № 159/705165 від 15.09.2008 року Акціонерним товариством ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК в особі Другого відділення Дніпропетровської філії AT ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство КРЕДІ ОСОБА_2 в особі Першого відділення Дніпропетровської філії КРЕДІ ОСОБА_2 був виданий споживчий кредит ОСОБА_6 в сумі 12200 доларів США 00 центів строком до 14 квітня 2015 року, із сплатою 13,2 відсотків річних за користування кредитними коштами на покупку автомобіля.

Пунктом 1.2. кредитного договору передбачалося, що кредит надається позичальнику саме для купівлі автомобіля General Motors у TOB Автопарк люкс для особистих потреб. Відповідно до п.2.1. договору, надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_4, з подальшим їх перерахуванням на поточний рахунок продавця автомобілю. Якщо кредит надано позичальнику в іноземній валюті, то перерахування грошових коштів в сумі, зазначеній в п.1.1 цього Договору, на поточний рахунок продавця здійснюється в гривневому еквіваленті по комерційному курсу Банку, що діяв на момент перерахування. При цьому виконуються наступні дії: позичальник отримує кредит в сумі, зазначеній в п.1.1 цього Договору, в готівковій формі, шляхом зняття грошових коштів з поточного рахунку через касу Банку; позичальник одночасно з отриманням суми кредиту в готівковій формі здійснює обмінну операцію з іноземної валюти на гривню в Банку по комерційному курсу Банку, що діяв на момент здійснення операції; кредитні кошти в гривневому еквіваленті зараховуються на поточний рахунок ОСОБА_3 та в безготівковій формі перераховується на рахунок продавця.

Відповідно до Договору №10/08/08 купівлі-продажу транспортних засобів від 10 вересня 2008 року між ТОВ Автопарк люкс і ОСОБА_6 останній придбав автомобіль Dodge Avendger, обєм двигуна 2,0 номер кузова 1b3acn6b38n172413, рік випуску 2008 року, вартість автомобіля складає 116594 грн. 00 коп.

Відповідно договору застави №159/705165/1 від 15 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №5451 заставодавець передав у заставу належне йому майно: автомобіль марки Dodge Avendger, номер кузова 1b3acn6b38n172413, рік випуску 2008 року, державний номер НОМЕР_1.

У відповідності до п.3.3.4. Кредитного договору, придбаний автомобіль був застрахований у CK Княжа.

15.09.2008 року між AT ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №159/705165/П, відповідно до умов якого вона брала на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають зі згаданого вище кредитного договору.

В звязку з неналежним виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором, ПАТ КРЕДІ ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2012 року по справі №0417/2-563/2012 позовні вимоги банка задоволено в повному обсязі. Даним рішенням вирішено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 солідарно на користь банка 63466,33 гривень. Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2012 року набрало законної сили та підлягає обовязковому виконанню.

В травні 2012 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06 листопада 2009 року № 9, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

Суд не може прийняти твердження представника ОСОБА_1 , що насправді між сторонами було укладено кредитний договір в національній валюті України гривні, але кредитний договір було замасковано під договір кредитування в доларах США, а тому він є удаваним правочином, оскільки як встановлено в судовому засіданні за кредитним договором кошти видані, кредит був взятий на придбання автотранспортного засобу і автомобіль придбано, намірів створити інші правові наслідки за кредитним договором у сторін не було.

Посилання позивача на те, що агент валютного контролю, не мав права, за законом, надавати позивачу кредит в іноземній валюті для його використання з метою проведення розрахунків іноземною валютою між резидентами України на території України без індивідуальної ліцензії також не може бути прийнято судом.

Як вбачається із матеріалів справи у травні 2011 року ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства КРЕДІ ОСОБА_2 в особі Першого відділення Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства Креді ОСОБА_2 про визнання кредитного договору №159/705165 від 15.09.2008 р. та договору застави №159/705165/1 від 15.09.2008 року недійсними. Свої вимоги позивач мотивував тим, що кредитний договір був укладений між сторонами в іноземній валюті. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2011 року по справі №0417/2-1692/2011 у задоволені позову ОСОБА_3 до ПАТ КРЕДІ ОСОБА_2 в особі Першого відділення філії ПАТ КРЕДІ ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними відмовлено. На дане рішення ОСОБА_3 була подана апеляційна скарга, яку рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.01.2012 року відхилено та рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2011 року по справі №0417/2-1692/2011 залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не допускається при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Не можуть бути підставою для визнання удаваного договору і посилання позивача на те, що валютний баланс банку не змінився, оскільки переказ валюти по внутрішнім банківським рахункам не призвів до зміни загального валютного балансу, а змінився гривневий баланс банку на суму 59 183 гривні 42 копійки, що і свідчить про видачу кредиту саме в гривні та про суму кредиту, оскільки за кредитним договором кошти були видані ОСОБА_3 в валюті, що було передбачено кредитним договором, та ним були проведенні дії передбачені п.2.1 Кредитного договору.

Представник відповідача в заперечені на позовну заяву вказав на безпідставність позовних вимог позивача та звернув увагу суду на пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.367 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оскільки відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності, що є підставою відмови від позову.

Представник позивача звернув увагу суду на те, що строк звернення до суду позивачем не порушено, оскільки щодо порушення права позивачці стало відомо в березні 2011 року, що не може бути прийнято судом, оскільки відповідно до договору поруки №159/705165/П від 15 вересня 2008 року поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням позичальника, які випливають із умов Кредитного договору №159/705165 від 15 вересня 2008 року, за умови якого ОСОБА_2 надав Позичальнику кредит в розмірі 12220 доларів США, а тому виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в звязку зі спливом строку позовної давності.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: ст.99 Конституції України, Законом України Про Національний банк України, ст.ст.35,47, 49 Закону України Про банки і банківську діяльність, Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, ст. ст.6, 192, 203, 235, 256,257, 267, 524, 526, 530, ст.1054 ЦК України, ст.ст.11,15,27, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар