пр. № 8/759/21/13
ун. № 759/2407/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2013 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, за участю третьої особи - Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, за участю третьої особи - Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, про визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,863 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивували тим, що 26 липня 2007 року при оформленні спадщини, яка належала їх батькові ОСОБА_4, стало відомо, що в державному акті про право власності на землю, серія НОМЕР_1 від 17 липня 2000 року, вказано, що землю, площею 0,0863 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 передано для обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з ОСОБА_3, тому вони просили суд виділити їм в особисте користування земельну ділянку, на якій знаходиться частина житлового будинку, отриманого ними у спадщину.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2011 року у справі № 2-1345/11 даний позов було задоволено. Виділено позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особисте користування земельну ділянку, на якій знаходиться частина житлового будинку, отриманого позивачами у спадщину за адресою: АДРЕСА_1. згідно з висновком експерта - варіант №2:

від точки "А", яка знаходиться на головній межі земельної ділянки АДРЕСА_1 на відстані 6,9м від правої межі земельної ділянки до точки "Б", довжиною 6,04м.

Точка "Б" знаходиться на перетині лінії головного фасаду житлового будинку та лінії розділу житлового будинку;

від точки "Б" по лінії розділу житлового будинку то точки "Г". Точка "Г" знаходиться на перетині лінії тильного фасаду житлового будинку та лінії розділу житлового будинку;

від точки "Г" по ламаній лінії через точки "Л", "Е", "Д" до точки "К", довжиною 3,84м + 10,04м + 13,84 + 24,04м( див. схема дод. 2 до висновку). Точка "К" знаходиться на головній межі земельної ділянки АДРЕСА_1, на відстані 5,91м від лівої межі земельної ділянки.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2012 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року вказане рішення Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2011 року було залишено без змін.

У лютому 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаною заявою, у якій просили скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2011 року у справі № 2-1345/11 і переглянути цивільну справу з урахуванням істотної обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення вказаного рішення Святошинського районного суду міста Києва.

Дана заява обґрунтована тим, що на думку позивачів про нововиявлену обставину у даному спорі свідчить доданий до заяви договір про визначення порядку користування житловим будинком по АДРЕСА_1 за змістом пункту 4 якого "каждый собственник пользуется деревьями, примыкающими к той части дома, которая находится в его пользовании". Цим додатково письмово закріплена між співвласниками житлового будинку усна домовленість по встановленню межі на спірній земельній ділянці, після укладення договору дарування ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1 що був посвідчений Першою Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 19.01.1963 року (реєстр №136). Відтак, заявники вказують на те, що вказана обставина є підставою для перегляду висновків оскаржуваного рішення. Зазначений договір позивачі виявили лише після підготовки до апеляційного оскарження первинного судового рішення.

У судовому засіданні представник заявників просив заяву задовольнити, посилаючись на викладені у ній мотиви.

Представник ОСОБА_1 проти задоволення заяви позивача заперечував, вказуючи на те, що на зазначену у даній заяві обставину позивачі посилались і при апеляційному розгляді даної справи, за результатами чого суд апеляційної інстанції у своєму рішенні надав їй правову оцінку.

Інші відповідачі про час та місце розгляду даної справи були повідомлені належним чином, своїх представників у судове засідання не направили, про причини їх неявки суд не повідомили, що є підставою для розгляду справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали заяви із доданими до неї документами і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із такого.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що наведені у даній заяві доводи уже наводились позивачами в уточненнях апеляційної скарги при перегляді оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції (т.1, а.с. 205). Крім того до суду апеляційної інстанції позивачами подавались і копії вказаного договору дарування ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 209-210).

Згідно з частиною 2 статті 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Із наведеного вбачається, що при первинному розгляді даної справи судами уже була надана правова оцінка положенням вказаного договору, а відтак наведені у заяві позивачів обставини не можна вважати нововиявленими обставинами у розумінні статті 361 ЦПК України. Крім того вони не спростовують висновків, викладених у рішенні Святошинського районного суду міста Києва 4 листопада 2011 року у справі № 2-1345/11.

Решта доводів заяви позивачів наводились при первинному розгляді даної справи і їм була надана відповідна юридична оцінка, що зумовлює неможливість їх повторної оцінки у межах провадження у порядку глави 4, розділу 5 Цивільно-процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у задоволенні даної заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами і залишення судового рішення без змін.

Враховуючи викладене і керуючись статтями 361, 364, 365 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2011 року залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2011 року у справі № 2-1345/11 - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня з дня її проголошення.

Суддя: