Справа №544/48/13-ц
Провадження №2/544/113/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2013 року Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Марфіної Н.В.,

за участі секретаря Тютюнник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності, -

у с т а н о в и в :

18.01.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовано тим, що вона є єдиною спадкоємицею після померлого 14.03.2012 року її чоловіка ОСОБА_2, однак не має можливості оформити право на спадщину, оскільки отримавши за життя безоплатно у приватну власність земельну ділянку померлий не зареєстрував державний акт про право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку. Позивачка вказує, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на відсутність належного правовстановлюючого документа, тому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,0891 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області.

Позивачка в судове засідання не зявилась, до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява голови Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про розгляд справи за відсутності представника відповідача. .

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2012 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №205420 виданим Вікторійською сільською радою Пирятинського району Полтавської області (а.с. 8).

З 26.01.1973 року позивачка та померлий ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-АБ №464651 від 26.01.19973 року (а.с. 7).

Відповідно до змісту копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №349526, вказаний державник акт був виданий померлому ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації №457 від 30.12.2005 року про те, що він є власником земельної ділянки площею 1,0891 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Вікторійської сільської ради Полтавської області (а.с. 9). При цьому, зазначений державний акт не зареєстрований у встановленому законом порядку.

З наявних у справі доказів вбачається, що Пирятинською державною нотаріальною конторою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с. 11).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Враховуючи те, що спадщина відкрилась 14.03.2012 року, до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми ЦК України щодо спадкування.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивачка, як дружина померлого ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно положень ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

За ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 23 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Оскільки померлий ОСОБА_2 не встиг зареєструвати отриманий Державний акт про право власності на спадкову земельну ділянку в звязку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд вважає, що ця земельна ділянка належала йому на праві власності, а тому позивачка як спадкоємець за законом має право на її спадкування.

За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 1216, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 126 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії КН №048002, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 28.09.1995 року), право власності в порядку спадкування за законом після померлого 14.03.2012 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,0891 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на землях Вікторійської сільської ради, Пирятинського району, Полтавської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №349526, кадастровий номер земельної ділянки :00:018:0026.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3