Справа № 0541/2233/2012
Провадженя № 2/266/20/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2013 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.

при секретарі - Турій К.В.

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання факту проживання однією сімєю в період з 1995року по 12 вересня 2001року , визнання права сумісної власності на ? частку квартири, як на майно придбане в період проживання однією сімєю в період з 1995року по 12 вересня 2001року, визнання договору купівлі-продажу від 12 грудня 2011року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та засвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_6 в частині продажу ? частини квартири недійсним, переведення права покупця по договору купівлі-продажу №5987 від 12 грудня 2011року на придбання ? частини квартири з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідачів в якому в обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. У 1995 році позивачка та відповідач ОСОБА_4 склали сімю , стали мешкати разом без реєстрації шлюбу в квартирі матері позивачки по вул. Латишева б.33 в м. Маріуполі, разом виховували її доньку від першого шлюбу, вели сумісне господарство, мали спільний бюджет. Відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований у своїх батьків, але постійно мешкав в квартирі її матері. 30 червня 2000року за час проживання однією родиною без реєстрації шлюбу, вони з відповідачем на спільні гроші придбали трьохкімнатну квартиру №12 по вул.. Латишева б. 25 в м. Маріуполі. Вартість вказаної квартири складала 4000 доларів США, 3000 доларів США на придбання квартири надала її мати - ОСОБА_7 , що підтверджується розписками, які вона писала матері. Відповідач знав про те, що квартира була придбана на гроші її матері. Спірна квартира була оформлена на ім'я відповідача, оскільки в родині склались подружні, довірливі відношення . Пошуком квартири займалась саме вона, в звязку з тим, що ОСОБА_4 є моряком він надав їй довіреність, якій уповноважував укласти договір купівлі-продажу квартири на його ім'я, з відповідною реєстрацією на його імя, якщо на час придбання квартири він буде знаходитись у рейсі. До того ж в квартиру були придбані кухонна мебель , інші меблі, холодильник, аудіо та відео апаратура. Позивачка самостійно, за власні кошти зробила в квартирі ремонт. Шлюб між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 був зареєстрований лише 12 вересня 2001року, у звязку з вагітністю позивачки. В шлюбі позивачка разом з відповідачем ОСОБА_4 прожили до 2012року. В січні 2012року позивачка уїхала до своєї доньки ОСОБА_8 в інше місто. В березні 2012року, коли позивачка повернулась додому, то не змогла увійти у квартиру. В квартирі були поміняні вхідні замки, відповідач ОСОБА_4 їй пояснив, що шлюб між ними розірвано, а квартиру він продав своєму брату ОСОБА_3. В березні 2012року вона отримала позов ОСОБА_3 до неї про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом виселення її з квартири АДРЕСА_1. Вважає, що вона має право на ? частку квартири АДРЕСА_1 , так як в придбання даної квартири були вкладені грошові кошти, які належали їй. Вважає, що відповідач ОСОБА_4 незаконно продав ОСОБА_3 квартиру №12 по вул.. Латишева б. 25 в м. Маріуполі, так як вона є співвласником даної квартири, і в першу чергу відповідач ОСОБА_4 повинен був запропонувати їй викупити ? частку даної квартири. До того ж в даній квартирі залишились зареєстровані вона та її донька

ОСОБА_8, знаходились її речі. З посиланням на ст.. 17 Закону України Про власність, ст.. 362 ЦК України просить суд визнати факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та відповідача ОСОБА_4 в період з 1995року по 12 вересня 2001року, визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2, як на майно придбане під час сумісного проживання в період з 1995року по 12 вересня 2001року, визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 12.12.2011року, укладений між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в частині продажу ? частки квартири недійсним, перевести право покупця за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 12.12.2011року, укладеного між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в частині продажу ? частки квартири , з відповідача ОСОБА_3 на неї ОСОБА_1

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 надали суду аналогічні пояснення у відповідності до заявлених вимог ,позов підтримали , просили позов задовольнити у повному обсязі. В додаток до позовної заяви, в її обґрунтування ОСОБА_1 пояснила, що підчас сумісного проживання однією родиною з ОСОБА_4 вона теж мала дохід, працювала, була приватним підприємцем. Її мати надала гроші, під розписку, на придбання квартири в сумі 3000 доларів США, але не зверталась з просьбами про повернення даних грошей. ОСОБА_10 гроші мати заробила знаходячись у рейсі 14 місяців. ОСОБА_4 знав про наявність даних розписок, і хто давав 3000 доларів США на придбання квартири. Підтвердити сумісне придбання меблі, техніки, іншого майна не може, так як усі чеки і платіжні документи залишились у відповідача ОСОБА_4 В підтвердження проживання однією родиною позивачка надала до суду фотографії на який зображена вона та відповідач ОСОБА_4, також відповідач ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_8, яку він виховував і вона його назвала татом. Який розмір заробітної платні ОСОБА_4 був на той час вона точно не може пояснити, оскільки заробітна платня була мінлива, своєчасно не виплачувалась до того ж пройшов тривалий час.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, в обґрунтування своїх заперечень суду пояснив, що він дійсно познайомився з ОСОБА_1, до шлюбу ОСОБА_11, в 1995році. Вони зустрічались, інколи він залишався у неї вдома, але відносини не носили характер сімейних, подружніх. Спільного бюджету вони не мали, не вели спільного господарства, він був зареєстрований у своїх батьків по пр.. Ілліча, куди і повертався кожного разу з рейсу і де знаходились його речі, його речей в квартирі матері позивачки не було. Тривалість рейсів була 7 місяців на рік, а бувала і більша, перерва між рейсами 3-4 місяці. Шлюб з ОСОБА_11 був зареєстрований лише в 2001році, після того як вона йому повідомила про вагітність. До шлюбу разом нічого не покупали, почали разом все придбати лише після реєстрації шлюбу. Разом з ОСОБА_1 ходив інколи на свята, день народження до знайомих чи друзів, але як з знайомою, чи подругою, але не дружиною. ОСОБА_1 , коли зустрічались, інколи робив подарунки, давав невелику кількість грошей, але як подарунок, а не на придбання сумісних речей обіходу. Інколи зустрічав доньку ОСОБА_1 ОСОБА_8 зі школи чи дитячого садка, але лише тоді коли був в гостях у позивачки і вона про це його просила, вихованням дитини почав займатись після реєстрації шлюбу. Його дохід в місяць з 1995року по 2000рік складав 400-500доларів США в місяць, з 2000р. заробітна платня зросла до 1000доларів США. В 1998році , коли він повернувся з рейсу,дізнався, що ОСОБА_1 зрадила йому, у звязку з чим посварились. В період з вересня 1999року по грудень 1999 року знаходився на навчанні у м. Ростов-на-Дону, форма навчання була денна. Дійсно , надавав ОСОБА_1, на той час ОСОБА_11, довіреність на придбання квартири на його ім'я та реєстрації даної квартири на його ім'я. Звернувся до позивачки з такою просьбою, у звязку з тим, що мав намір придбати квартиру на мікрорайоні Черемушки, а позивачка тривалий час мешкали на даному мікрорайоні , гарно знала дану місцевість, гарно орієнтувалась у цінах на житло в даному мікрорайоні. Даний мікрорайон знаходиться в екологічно чистій частці м. Маріуполя, там мешкають багато моряків, його влаштовував даний мікрорайон. Позивачка надала згоду знайти квартиру в даному мікрорайоні, на її ім'я була оформлена довіреність, і якщо б на час укладення договору купівлі-продажу він знаходився у рейсі, то вона повинна була укласти правочин від його імені, і зареєструвати квартиру на його ім'я. Гроші на придбання квартири він залишив своїм батькам, які б видали їх позивачці у разі вчинення правочину. Квартира була придбана на його гроші, він мав змогу при своїй заробітній платні купити квартиру самостійно, в підтвердження своїх доходів надав до суду довідки про знаходження у рейсах та отриманні заробітної платні в іноземній валюті. Про наявність розписок між ОСОБА_11 та її матір'ю , про надання 3000доларів США на придбання квартири не чув і не знав він ні у кого не брав у борг гроші на

придбання квартири . Подружні та сімейні відношення почались з червня липня 2001року до 2011року. В звязку з тим, що квартира була придбана на його гроші і на його ім'я , він після розірвання шлюбу продав квартиру своєму братові ОСОБА_3, який потребував поліпшення житлових умов. ОСОБА_1 не має відношення до цієї квартири, і тому не мала право первинного покупця. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, вважає, що він на законних підстав придбав квартиру АДРЕСА_3 у свого брата ОСОБА_12 , сплатив йому вартість квартири. На даний час не має змоги мешкати в спірній квартирі , оскільки там мешкає позивачка ОСОБА_1, яка заважає йому користуватись своєю власністю. В обґрунтування заперечень на позов суду також пояснив, що його брат завжди добре заробляв. Постійно був зареєстрований і мешкав по пр.. Ілліча в м. Маріуполі у батьків. Їх родина на період з 1995року по 2001рік це його батьки , він та ОСОБА_4 Позивачку пом'ятає як знайому брата, він ніколи не рекомендував її як дружину, чи жінку з якою він живе однією родиною. Брат постійно, до шлюбу з ОСОБА_4, мешкав разом з батьками, в квартиру батьків повертався з рейсу, речі брата знаходились в квартирі батьків. Спірна квартира була придбана на гроші брата, які він почав збирати з 1997року, гроші знаходились у їх батьків. Дійсно, брат надав довіреність позивачці на придбання квартири та її реєстрацію у відповідних органах. Про цю довіреність знав- брат довіряв ОСОБА_1, як людині, яка мешкала на мікрорайоні Черемушки, знала ціни на квартири в даній місцевості. Придбана квартира була в нормальному стані. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5, заперечував проти задоволення позову, надав пояснення аналогічні поясненням відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Вважає, що факт сумісного проживання однією родиною не доведений ні позивачкою ні її представником. Не має підтвердження ведення спільного господарства, спільного бюджету, позов не обґрунтований і не доказаний. Позивачка не довела, що саме на спільні гроші була придбана спірна квартира, також не довела факт спільного проживання однією родиною. Позивачка не довела, що вона теж мала дохід, і в якому розмірі, і який внесок вона внесла в придбання даної квартири своєю працею, що передбачає ст.. 17 Закону України Про власність. Розписки носять характер боргових зобовязань між позивачкою та її матір'ю , і не підтверджують, що саме дана сума була внесена на придбання квартири. Просив відмовити в задоволенні позову. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 базуються на припущеннях, є надуманими і все спірне майно було придбано на гроші ОСОБА_4

Третя особа приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_6 до суду не з'явився , в письмовій заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 засвідчили, що почали бачити позивачку разом з відповідачем ОСОБА_4 з 1996року. Бачили, як вони разом забирали дитину ОСОБА_1 ОСОБА_8 з дитячого садка, чи зі школи. Інколи бачили ОСОБА_4 у квартирі ОСОБА_7 матері позивачки . Однак, свідки не надали суди належних доказів про те скільки грошей кожна із сторін вклала на придбання спірного майна. Свідки лише зі слів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 знають про те, що ОСОБА_7 надавала гроші на придбання спірної квартири. Факт передачі грошей від ОСОБА_7 позивачці ОСОБА_1, або ОСОБА_4 саме на придбання квартири не можуть засвідчить, не були присутні при написанні розписок та передаванні грошей. Також свідки не можуть підтвердити придбання спільного майна та ведення спільного господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_11 в період з 1995року по 2000рік. Тому, посилання позивачки на пояснення зазначених свідків судом не може бути прийнято до уваги як достовірні докази по справі.

Свідок ОСОБА_15, яка є донькою позивачки, суду пояснила, що 1995року її мати почала жити разом з ОСОБА_4 Вона його приймала як батька та називала батьком. Він приймав участь в її вихованні, забирав зі школи, дитячого садка. Сприймала проживання матері та ОСОБА_4 , як одну родину. Коли ОСОБА_4 не знаходився у рейсі, він мешкав разом з її матір'ю в квартирі у її бабусі ОСОБА_7 по вул.. Латишева б. 33 в м. Маріуполі. Пом'ятає, що в придбаній квартирі робився ремонт.

Свідок ОСОБА_7, яка є матір'ю позивачки, суду пояснила, що її донька познайомилась з відповідачем ОСОБА_4 у 1995році та почали разом жити однією родиною у її квартирі по вул.. Латишева в будинку №33. Вона , як і ОСОБА_4 теж ходила у рейси. ОСОБА_4 навчався у м. Ростов-на-Дону не на денній формі навчання, а на заочній їздив лише на сесії. В період з 1997року по 1998рік позивачка та відповідач ОСОБА_4 разом придбали мебель. В 2000році її донька звернулась до неї з проханням, щоб вона допомогла їм придбати квартиру. На той час донька не була в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Доньці під розписку надала 3000доларів США на придбання квартири. Відповідач ОСОБА_4 знав про наявність даної розписки, і про те, що вона надавала гроші на придбання квартири, при переданні грошей не був присутній. В той день коли вона надавала гроші доньці на придбання квартири ОСОБА_4 був в неї вдома , про все знав. Розписку вимагала від доньки на всяк випадок, що коли зможуть тоді і віддадуть гроші. Гроші, які вона надала позивачці та ОСОБА_4 вона заробили у рейсі, який тривав більше року. Відповідач ОСОБА_4 забрав усі документи, які б підтвердили , що її донька і відповідач ОСОБА_4 вели спільне господарство. Квартиру вибирала з того розрахунку , того, об поряд був дитячий садок до якого ходила донька позивачки,щоб поряд була школа та квартира була поряд з домом в якому вона проживала. Придбана квартира була в поганому стані, і вона разом з донькою робила в ній ремонт. З вимогою по поверненню грошей ні до позивачки ні до відповідача ОСОБА_4 не зверталась.

Свідок ОСОБА_16, яка є вчителем початкових класів в ЗОШ №15 м. Маріуполя, суду пояснила наступне. Вона пом'ятає, серед своїх учнів початкових класів ОСОБА_8, яка навчалась в її класі в період з 1996року по 1999рік. Пом'ятає батьків ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_4 Знала, що ОСОБА_4 не є рідним батьком дитини. ОСОБА_4 приходив на дитячі свята, допомагав, бачила їх поруч, дитина називала ОСОБА_4 батьком. Сприймала всіх трьох, як одну родину.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що у позові ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На порушення своїх обовязків, передбаченого ст. 10 ЦПК України, позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_9 , щодо доведення підстави свого позову, не довели тих обставин, на які вони посилались у своїх вимогах.

Судом встановлено, і сторони це не заперечують, що 30 червня 2000року на ім'я ОСОБА_4 була придбана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_4 (вул.. Кубанська) в м. Маріуполі. Вказані дані, про придбання квартири 30.06.2000р. вказані і в договорі купівлі-продажу вказаної квартири від 12.12. 2011року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3М.(а.с.9-10)

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_4 у період з 1995року по 2000рік відповідач ОСОБА_4 працював начальником рації в Азовському морському пароплавстві (а.с.31-33)Ці дані підтверджені архівною довідкою (а.с.36-37)

Відповідно довідки з Азовського морського пароплавства в період з 29.03.1997р. по 10.03.1998р. ОСОБА_4 працював на судні Катя Зєлєнко, заробітна плата складала 5947 доларів США (а.с.35)

Згідно довідки з валютно - фінансового відділу пароплавства Азовське - ОСОБА_4 за час праці на судні О. Найдов в період з вересня 1994р. по січень 1995р. заробив 1066доларів США, з березня 1995року по січень 1996року на судні КСМ Азербайджану заробив 2 196доларів США, з травня по грудень 1996р. 3023долара США (а.с.39)

Згідно довідки з ТОВ Азімут Вест встановлено, що в період з 12 лютого 200року по 12 липня 2001 року ОСОБА_4 працював на посадах другого та третього помічника капітану на закордонних судах та отримував заробітну платню у розмірі 1000доларів США щомісячно, та 1100доларів США щомісячно (а.с.41)

Згідно розписок в травні 2000року ОСОБА_11 взяла у своєї матері ОСОБА_7 , а остання надала ОСОБА_11, гроші в розмірі 3000доларів США на придбання квартири АДРЕСА_2 (а.с.43-45)

Згідно договору купівлі-продажу від 12.12.2011року , засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2. Ціна продажу квартири 60 000гривень (а.с.9-10)

Згідно довідки з КСН Іллічовець ОСОБА_4 проживав за адресою пр.. Ілліча б. 139 кв.33 в м. Маріуполі в період з 1995року по 2001рік. (а.с.60)

25.04.2000р. ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_11 було надано доручення на придбання на ім'я ОСОБА_4 квартири, на розсуд ОСОБА_11 , з правом підпису всіх необхідних документів (а.с.75)

Згідно довідки з Жовтневої ДПІ - не має даних про джерела доходів ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 1998року по 4 квартал 2000року (а.с.111)

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 у повному обсязі суд виходив з того,що позивачка не надала належних доказів суду про те, що її частка в придбанні спірного майна складає ? частину квартири. Доказів про те, що вона внесла особисті кошти при придбані зазначеного майна, саме по ? частині вартості квартири не найшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності п.5 розглядаючи позови, повязані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того,що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є : майно,нажите подружжям за час шлюбу (ст.. 16 Закону України Про власність, ст.. 22 Кодексу про шлюб та сімю України; майно придбане внаслідок спільної праці членів сімї чи майно,що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян,що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено,що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.. 18 , п.2 ст. 17 Закону України Про власність).

В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створені спільної власності. Розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає з законодавства України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України - доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків , показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Ст. 58 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування - ст. 59 ЦПК України)

Ст.. 17 Закону України Про власність передбачено, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісної власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до п. 23 постанови ПВСУ №11 від 21.12.2007р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 мав стабільний, щомісячний дохід, працював. Позивачка ОСОБА_1 не довела суду який розмір доходу вона мала, трудову участь.

Відповідно до ст.. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі.

Позивачка повинна була довести суду не лише факт спільного проживання, а і ступень її участі у придбанні спірного майна.

Позивачка ОСОБА_1 не довела суду обставин спільного проживання, спільного ведення господарства, які взаємні права та обовязки подружжя вони з відповідачем ОСОБА_4 мали. Надані до матеріалів справи фотографії не підтверджують факту сумісного проживання та ведення спільного побуту та господарства , на фотографіях не має дат, привязки до подій - вони підтверджують факт відвідування свят,та знаходження за одним столом чи приміщенні також і з іншими особами. Знаходження поряд за одним столом, чи в однієї компанії на думку суду не може служити доказом на підтвердження ознак сім'ї, ведення спільного побуту, спільного бюджету тощо.

Суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , що між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 були фактичні шлюбні відносини, оскільки данні свідки є заінтересованими особами. До того ж , свідок ОСОБА_7 не довела суду, що ОСОБА_4 був присутній при передачі грошових коштів у розмірі 3000доларів США ОСОБА_11 і, що саме дані гроші були витрачені на придбання спірної квартири.

Свідок ОСОБА_16 підтвердила, лише те, що вона бачила ОСОБА_4 поруч з ОСОБА_11 ОСОБА_10 та її матір'ю , і що на її погляд вони складали враження однієї родини, але підтвердити ведення спільного господарства, спільного побуту, спільного бюджету вона не могла.

Відповідно до п.1 ст.. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Відповідно до п.4 ст. 362 ЦК України одночасно позивач зобовязаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Позивачка ОСОБА_1 не довела суду, що квартира АДРЕСА_2 є спільною частковою власністю і те, що вона як співвласник мала переважне право перед відповідачем ОСОБА_3 на придбання ? частки спірної квартири . Таким чином , у суду не має підстав вважати, що позивачка має право первісного покупця та переведення права покупця з відповідача ОСОБА_3 на її ім'я на ? частку квартири АДРЕСА_2.

Посилання позивачки на те, що вона вклала в придбання квартири 3000доларів США не найшло свого підтвердження в судовому засідання. Розписки, які були надані до матеріалів справи, підтверджують лише те, що між позивачкою та її матір'ю склались боргові зобовязання , і розписка є підтвердженням цього , але не підтвердженням внеску в придбання спірного житла.

Керуючись ст.3 СК України, ст.362 ЦК України, ст.. 17 Закону України Про власність, ст. ст. 15, 31,57, 58, 59, 60, 196, 213, 214, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання факту проживання однією сімєю в період з 1995року по 12 вересня 2001року, визнання права сумісної власності на ? частку квартири АДРЕСА_5 , як на майно придбане в період проживання однією сімєю в період з 1995року по 12 вересня 2001року, визнання договору купівлі-продажу №5987 від 12 грудня 2011року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та засвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_6 в частині продажу ? частини квартири АДРЕСА_5, яка належить ОСОБА_1 на праві загальної сумісної власності недійсним, переведення права покупця по договору купівлі-продажу №5987 від 12 грудня 2011року, який засвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_6 на придбання ? частини квартири АДРЕСА_5 з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-дений строк з дня його проголошення.

Суддя: Федотова В. М.