Дата документу 19.06.2013
(Провадження № 2/320/71/13)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2013 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі Гостіщевій Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_4 та Мелітопольської міської ради, треті особи Управління Держкомзему у м. Мелітополь, ОСОБА_5, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, про встановлення земельного сервітуту та усунення перешкод в користуванні житловим будинком

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити безстроковий безоплатний земельний сервітут для обслуговування та ремонту стіни житлового будинку № 4 по пров. Селянському в м. Мелітополі Запорізької області, по мірі необхідності проведення вказаного ремонту та обслуговування у вигляді права проходу ОСОБА_1 по частині земельної ділянки за адресою: м. Мелітополь, пров. Селянський, 6, яка перебуває у володінні ОСОБА_2 та Мелітопольської міської ради Запорізької області та примикає до будинку № 4 по пров. Селянському, який належить їй на праві спільної часткової власності та ОСОБА_5, у межах відстані 1,0 м від стіни житлового будинку № 4 по пров. Селянському, яка межує з земельною ділянкою за адресою: м. Мелітополь, пров. Селянський, 6 в м. Мелітополі, та зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_6 усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження зовнішньою стіною житлового будинку № 4 по пров. Селянському в м. Мелітополі шляхом демонтажу деревяного паркану та бетонних стовпів, встановлених на межі земельних ділянок № 4 та № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі, які примикають до залізної двері залізного паркану, встановленого на межі земельних ділянок № 4 та № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі, стягнути з відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_7 позов підтримали повністю та пояснили, що позивачці та ОСОБА_5 на праві власності належать по ? частині будинку № 4 по пров. Селянському в м. Мелітополі. Земельна ділянка, що обслуговує це домоволодіння знаходиться в їх користуванні. Власником суміжного домоволодіння є ОСОБА_2 Межа між земельними ділянками № 4 та № 6 проходить по стіні будинку, що належить позивачці. Два вікна її будинку виходять на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні відповідачів. У звязку з цим, позивачка при необхідності проведення робіт щодо обслуговування та ремонту стіни її будинку, повинна користуватись частиною земельної ділянки, якою користується ОСОБА_2 З попередньою власницею суміжного будинку ОСОБА_8 у позивачки не було проблем стосовно користування належною їй ділянкою. Між їхніми будинками на межі була встановлена залізна хвіртка, через яку ОСОБА_1 заходила на земельну ділянку № 6 та обслуговувала стіну свого будинку. Між тим, ОСОБА_4 в червні 2012 року перекрив їй вхід на земельну ділянку № 6, вкопавши у землю на межі між домоволодіннями три бетонні стовпи, між двома з яких встановив огорожу з деревяних брусів (вісім брусів вертикально та три - горизонтально). У звязку з цим, позивачка позбавлена можливості обслуговувати стіну її будинку, яка потребує ремонту, через що у її будинку зявився неприємний запах плісняви. ОСОБА_9 неодноразово зверталась до сусідів із проханням встановити земельний сервітут та демонтувати паркан та стовпи, однак безрезультатно. Просить встановити безоплатний постійний сервітут для обслуговування нею стіни її будинку та зобовязати демонтувати паркан та бетонні стовпи.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що вони заперечують проти встановлення сервітуту, оскільки встановлений нормами ДБН 1 метр відстані від стіни будинку для її обслуговування є обовязковим при плануванні нових вулиць, будинків, тобто на нове будівництво. Положення ДБН в цій частині не повинні застосовуватись до житлового будинку позивачки, і тим більш будинок не повинен їм відповідати. Демонтувати паркан та бетонні стовпи відмовляються, оскільки ОСОБА_1 самовільно та в будь-який час може проходити до їх двору через хвіртку, яка відкривається лише з її сторони. В їхньому домоволодінні є вхідні ворота, які передбачені планом та технічним паспортом на будинок, через які слід входити у двір. Більш того, вважають, що позивачка повинна сплачувати їм за користування частиною їх земельної ділянки. Однак, розміру оплати та порядку оплати вони запропонувати не можуть.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, є неповнолітнім, його інтереси представляє опікун - відповідачка ОСОБА_3

Представник Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання з проханням слухати справу у його відсутність, прийняти рішення суду по матеріалах, які є в справі.

Представник третьої особи Управління Держкомзему в м. Мелітополі в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання з проханням слухати справу у його відсутність, прийняти рішення на підставі наявних у справі документів та враховуючи інтереси дитини ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника ОСОБА_7, відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивачці на праві часткової власності належить ? частина житлового будинку № 4 по пров. Селянському в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копією договору дарування частини житлового будинку від 04 вересня 2003 року /а.с.8/.

Власником іншої частини будинку є ОСОБА_5, про що свідчить відповідний запис у технічному паспорті /а.с.9-11/.

Даний житловий будинок обслуговується земельною ділянкою, яка зареєстрована на підставі рішення Мелітопольського міської ради № 1/42 від 17 березня 2006 року, про що є запис у технічному паспорті.

08 квітня 2006 року між співвласниками вищезазначеного домоволодіння був укладений договір про порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Мелітополь, Запорізька область, пров. Селянський, 4. Так, в користуванні ОСОБА_5 знаходиться частина земельної ділянки площею 103 кв.м., а ОСОБА_1 216 кв.м. даної ділянки /а.с.12-13/.

Отже, особа, яка звертається з позовом до суду про встановлення земельного сервітуту є законним користувачем земельної ділянки.

Як вбачається з довідки КП ММБТІ від 20 жовтня 2012 року право власності на житловий будинок № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі Запорізької області, який є сусіднім з будинком позивачки, зареєстровано: на ? частину за Територіальною громадою міста Мелітополя, в особі Мелітопольської міської ради та на ? частину за ОСОБА_2 /а.с.15/.

Право власності ОСОБА_2 на ? частину будинку № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі Запорізької області підтверджується також копією договору дарування від 06 листопада 2009 року /а.с.16/.

ОСОБА_2 є неповнолітнім. Згідно рішень виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 291/11 від 11 грудня 2009 року та № 282/12 від 23 листопада 2007 року над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлена опіка, опікуном над хлопчиком та його нерухомим майном призначено ОСОБА_3 /а.с.45-46/.

Житловий будинок № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі Запорізької області розташований на земельній ділянці площею 692 кв.м.

Згідно плану земельної ділянки технічного паспорту на житловий будинок № 4 по пров. Селянському в м. Мелітополі житловий будинок А-1 розташовано на межі між земельними ділянками по пров. Селянському, 4 та 6.

З акту засідання погоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів та листа виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 27 листопада 2012 року № Ш-1727/з вбачається, що стіна житлового будинку № 4 по пров. Селянському в м. Мелітополі є межею між земельними ділянками по пров. Селянському, 4 та 6, у звязку з чим ОСОБА_1 при необхідності проведення робіт щодо обслуговування та ремонту стіни свого домоволодіння має користуватись частиною присадибної ділянки, що належить ОСОБА_2 /а.с.19-20/. Отже, встановлена необхідність укласти земельний сервітут.

Згідно ст.401 ЦК Україниправо користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч.1 ст.402 ЦК Українипередбачено що, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до ст.402 ЦК Україниземельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

З правової природи поняття земельний сервітут випливає, що це є фактично встановлення порядку користування чужою земельною ділянку між суміжними землекористувачами тільки в разі недосягнення ними домовленості щодо виконання свого обовязку дотримання правил добросусідства і якщо спір неможливо вирішити в інший спосіб.

Ця обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно пропозиції про досягнення домовленості про встановлення земельного сервітуту від 15 листопада 2012 року ОСОБА_1 висловлювала пропозицію щодо встановлення сервітуту.

Однак, така домовленість між власниками сусідніми земельними ділянками досягнута не була.

Посилання відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 на те, що вони не отримували такої пропозиції є безпідставними, оскільки в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого видно, що Щербаков отримав пропозицію /а.с.57/.

Відповідно до ст.404 ЦК Україниправо користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до п.а ст.99 ЗК Українивласники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення такого земельного сервітуту, як право проходу.

Так, позивачка надала суду достатні докази того, що обслуговування стіни її будинку неможливе без обтяження сервітутом.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та попереднім власником суміжного домоволодіння № 6 ОСОБА_14 давно, на протязі тривалого часу досягнута домовленість щодо можливості проходження ОСОБА_1 на земельну ділянку відповідачів для обслуговування стіни житлового будинку № 4.

Даний факт підтвердила в судому засіданні свідок ОСОБА_9, яка пояснила, що вона сестра колишньої власниці домоволодіння № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі. За своє життя її сестра дозволила ОСОБА_1 проходити на частину її земельну ділянку для обслуговування стіни будинку № 4, що належить позивачці. Також вона дозволила їй тимчасово проходити через залізну хвіртку між будинками. Однак, за минуванням часу сестра скаржилась на те, що позивачка без дозволу проходила у двір через цей прохід, а не через вхідні ворота, що приводить до багатьох незручностей.

Відповідно до довідки-узгодження ОСОБА_14 25 травня 2002 року надала згоду на складений порядок землекористування та установлення межі між земельними ділянками № 4 та № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі /а.с.14/. Але, з цієї довідки-узгодження не вбачається, що між цими домоволодіннями є хвіртка.

Судом, встановлено, що ОСОБА_1 для обслуговування належного їй будинку (стіни) необхідно використання частини земельної ділянки ОСОБА_2

Відповідно до п.3.25 Державних будівельних норм № 360-92, затверджених наказом Держкомітету України у справах містобудування і архітектури № 44 від 17 квітня 1992 року для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати у розмірі не менше 1,0 метру для забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Користування цією частиною земельної ділянки № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі є давно існуючим фактом, що був узгоджений ще з попередньою власницею будинку.

Таким чином, в даному випадку встановлення земельного сервітуту є необхідним для здійснення ОСОБА_1 обслуговування та ремонту стіни житлового будинку № 4 по пров. Селянському в м. Мелітополі у вигляді права її проходу по частині земельної ділянки № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі, що примикає до будинку № 4, у межах 1,0 метра від стіни будинку № 4, яка межує з земельною ділянкою № 6.

Прохід на частину земельної ділянки щодо якої встановлено сервітут, на думку суду, слід здійснювати через вхідні ворота домоволодіння № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі.

Так, судом встановлено, що між сторонами є спір щодо проходу ОСОБА_1 до двору відповідачів через хвіртку, яка встановлена на межі між їх будинками. Відповідачі в свою чергу посилаються на наявність вхідних воріт їх домоволодіння через які слід проходити.

Тому, враховуючи загальні правила добросусідства та загальноприйняті звичаї, суд вважає необхідним зазначити, що прохід на земельну ділянку, що перебуває у володіння ОСОБА_2 слід здійснювати саме через вхідні ворота домоволодіння № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі.

Земельний Кодекс України встановлює, що сервітути можуть бути постійними або строковими. Так, до постійних належать земельні сервітути, за яких одна земельна ділянка постійно обслуговує іншу, підвищуючи її здатність задовольняти певні потреби власника (користувача) земельної ділянки.

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, суд вважає необхідним встановити безстроковий (постійний) земельний сервітут, оскільки обслуговування та здійснення ремонту стіни житлового будинку є необхідною мірою для догляду за будівлею, а тому є обовязковою. Наявність такої характеристики як строковість в даному випадку є недопустимим.

Відповідно до ст.98 ЗК Україниправо земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Згідно ч.3 ст.101 ЗК України власник (землекористувач) земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлений земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Право визначення розміру плати за користування, встановлене сервітутом, належить субєктам сервітутних відносин. При визначенні розміру плати, сторони повинні виходити з того, що плата повинна бути адекватною тим обмеженням та незручностям, які буде нести власник при реалізації свого права на майно, обтяженого сервітутом.

Встановлення платного або безоплатного земельного сервітуту залежить від бажання власника або землекористувача земельної ділянки, щодо якої його встановлюють сервітут, про це зокрема зазначається у листі Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 16 грудня 2002 року № 2-222/6717.

Разом з тим, слід також визначити можливість встановлення платного сервітуту судовим рішенням у випадку, якщо сторона, яка буде обтяжена, запропонує свої умови встановлення сервітуту.

Відповідачі не надали суду будь-яких пропозицій щодо порядку та розміру оплати за користування частиною їх земельної ділянки.

А тому, беручи до уваги вищезазначене та той факт, що користування частиною земельної ділянки, що перебуває у володінні ОСОБА_2, буде мати періодичний та непостійний характер, суд вважає можливим встановити безоплатне користування.

Крім того, враховуючи чинне законодавство у разі якщо встановленням безоплатного земельного сервітуту власнику (користувачу) землі будуть спричинені збитки, він має право на їх відшкодування в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 Про порядок визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам.

Таким чином, запропонований позивачкою сервітут є найменш обтяжливим для власника (користувача) земельної ділянки, щодо якої він встановлений, не призводить до позбавлення користувача права користування земельною ділянкою, щодо якої встановлений сервітут, відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, щодо якої встановлений сервітут, а тому суд вважає можливим його встановлення.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, суд вважає необхідним відмовити.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, судом не було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, чинять позивачці перешкоди в користуванні її будинку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вкопані у землю на межі між будинками № 4 та 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі три бетонні стовпи, між двома з яких встановлена огорожа з деревяних брусів, обмежують її право користування та розпорядження її власністю, зокрема стіною належного їй будинку, та перешкоджають проведенню її ремонту, через що в її будинку зявився неприємний запах плісняви, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які є сусідами позивачки та ОСОБА_2 пояснили, що позивачка за життя попередньої власниці будинку № 6 користувалась хвірткою, що знаходиться на межі між будинками № 4 та 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі, однак зараз ОСОБА_2 закрили прохід. Так, вони встановили бетонні стовпи, на яких встановили деревяні бруси (вісім брусів вертикально та три бруси горизонтально). Після цього у будинку позивачки зявився запах плісняви, оскільки один із стовпів щільно прилягає до стіни будинку ОСОБА_1

Однак, суд проаналізувавши показання вищезазначених свідків, не приймає їх до уваги.

Так, свідки зазначили, що у будинку є запах плісняви, однак будь-яких інших доказів на підтвердження цієї обставини позивачкою суду не надано. А тому, причину появи цього запаху та причинний звязок між діями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і появою запаху плісняви, в судовому засіданні не встановлено

Крім того, той факт, що один із стовпів щільно прилягає до стіни будинку спростовуються іншими доказами по справі.

В матеріалах справи є фотознімки /а.с.179/ з яких чітко видно, що між стіною будинку ОСОБА_1 та стовпом є відстань приблизно 10 см.

Більш того, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є головою квартального комітету. Будинок позивачки є межею земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Тривалий час позивачка користувалась хвірткою, що є між будинками сторін, однак нещодавно ОСОБА_4 за погодженням з ОСОБА_2 заборонив їй проходити до його двору через неї. Він не забороняє позивачці обслуговувати стіну будинку, мити вікна, проводити ремонт, однак зазначає, що вона повинна ходити через вхідні ворота його домоволодіння. Хвіртку, він закрив, встановивши біля неї стовпи з деревяними брусами. Але, стовпи не прилягають до стіни будинку ОСОБА_1 Стовп, який знаходиться біля кута будинку № 4 знаходиться від кута будинку на 11 см зверху та 8 см знизу.

Таким чином, наявність стовпів та зробленої за їх допомогою огорожі для проходу ОСОБА_1 до двору ОСОБА_2 не порушують права позивачки. Стовпи знаходяться на земельній ділянці, що перебуває у володінні (користуванні) ОСОБА_2, а тому у демонтажу деревяного паркану та бетонних стовпів, на думку суду, необхідності немає.

Більш того, згідно з планом земельної ділянки вхід на територію домоволодіння № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі тільки один через вхідні ворота.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що доказів на підтвердження наявності будь-яких обмежень права позивачки у користуванні, володінні та розпорядженні її майном з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_4, суду не надано, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

На підставі вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ Про судовий збір з ОСОБА_3 необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 107 грн. 30 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 425 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.319, 391, 402, 404 ЦК України, ст.98, 99, 101 ЗК України, п.3.25 Державних будівельних норм № 360-92, затверджених наказом Держкомітету України у справах містобудування і архітектури № 44 від 17 квітня 1992 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_4 та Мелітопольської міської ради, треті особи Управління Держкомзему у м. Мелітополь, ОСОБА_5, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, про встановлення земельного сервітуту та усунення перешкод в користуванні житловим будинком задовольнити частково.

Встановити безстроковий безоплатний земельний сервітут для обслуговування та ремонту стіни житлового будинку № 4 по пров. Селянський в м. Мелітополі Запорізької області по мірі необхідності проведення вказаного ремонту та обслуговування у вигляді права проходу ОСОБА_1 по частині земельної ділянки за адресою: м. Мелітополь, пров. Селянський, 6, яка перебуває у володінні ОСОБА_2 та Мелітопольської міської ради Запорізької області та примикає до будинку № 4 по пров. Селянський в м. Мелітополі, який належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5, у межах 1,0 метра від стіни житлового будинку № 4 по пров. Селянському в м. Мелітополі, яка межує з земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Мелітополі, пров. Селянський, 6. Прохід на земельну ділянку щодо якої встановлено сервітут здійснювати через вхідні ворота домоволодіння № 6 по пров. Селянському в м. Мелітополі.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 107 грн. 30 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 425 грн., а всього 532 грн. 30 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: