Справа № 203/6297/12
РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2013 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Головач Н.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним мотивуючи свої вимоги тим, що 09.04.1980 року померла її бабуся ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок №29 по вул. Інтернаціональній в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області.

Згідно діючого на той час законодавства спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 були: позивач, її сестра третя особа ОСОБА_4 та брат ОСОБА_8. Між спадкоємцями існувала домовленість, що будинок залишається у спадок позивачу, оскільки брату та сестрі залишилися земельні ділянки. Навесні 1980 року брат попросив позивачку тимчасово пожити у спірному будинку до того часу, поки він побудує свій будинок, на що вона фактично погодилася.

06.08.2012 року брат позивачки передчасно помер при невідомих обставинах та з приводу причин його смерті вона звернулася до прокуратури Вінницької області з письмовою заявою.

В ході перевірки було встановлено, що брат позивача без її згоди оформив спадщину після смерті бабусі на своє імя на підставі заповіту.

Зі змісту зазначеного вище заповіту, померла ОСОБА_7 зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_8.

Однак, незрозуміло яким чином померла 09.04.1980 року ОСОБА_7 могла зробити заповідальне розпорядження та підписати його 10.04.1980 року.

Крім того, секретар виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_9 посвідчила оскаржуваний заповіт та вказала, що він підписаний померлою особою власноручно.

Натомість, спадкодавець народилася у 1895 році, вона не закінчувала будь яких навчальних закладів та усе своє життя була неписьменною, а відтак не могла б особисто поставити свій підпис на тих чи інших документах.

Позивач вважає, що існує причинний звязок між її порушеним правом на спадщину та протиправними діями з боку відповідача, а тому звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві, просили його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_10 при вирішенні спору покладалася на думку суду, оскільки всі документи вже в архіві, їй невідомо як укладався оспорюваний заповіт. Всі рішення сільської ради про покладення обовязків на секретаря по нотаріальних діях, теж вже в архіві. В подальшому в судове засідання представник сільської ради не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність.

Третя особа ОСОБА_6 та її представники, ОСОБА_11 та ОСОБА_3, заперечували проти задоволення позову, зокрема, ОСОБА_6 суду пояснила, що в 1977 році вона одружилася з ОСОБА_8 На той час позивачка вже отримала квартиру в м. Вінниці і бабусю вона не доглядала. У бабусі було четверо дітей, які могли б приймати спадщину. Після смерті бабусі вона залишилася з чоловіком проживати в даному будинку. Позивачка не цікавилася будинком, так як і вона не знала на кого він оформлений. Лише тоді, коли помер чоловік, вона знайшла документи на будинок і дізналася про заповіт, але коли і ким він оформлявся, вона не знає.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що вона народилася в 1951 році в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області і проживала зі своєю сімєю до 1970 року. Тоді вийшла заміж і переїхала жити до свого чоловіка. Її сестра, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, вийшла заміж в 1971 році і проживала батьківському домі до 1978 року, в цьому ж році отримавши квартиру, переїхала жити в м. Вінницю. Їх брат ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та бабуся, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 залишилися проживати в ІНФОРМАЦІЯ_5. В 1979 році померла мати, ОСОБА_12, її похоронами займався брат ОСОБА_8, взявши на себе всі витрати. Після смерті матері важко захворіла бабуся, за якою доглядала дружина брата ОСОБА_8 ОСОБА_6 В 1980 році померла бабуся і всі витрати по похорону знову взяв на себе брат. На той час ніхто із живих дітей бабусі та онуків своїх прав на спадщину не заявляв. Її брат, ОСОБА_8 залишився проживати в даному будинку зі своєю дружиною, напротязі 20 років хворів цукровим діабетом, був інвалідом ІІІ-ї, а згодом і ІІ-ї групи, помер в реанімаційному відділенні Вінницької ЦРЛ. Тоді їх сестра ОСОБА_1 почала підозрювати всіх винними у смерті брата і предявляти претензії по спадковому будинку бабусі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона являється колишньою співробітницею позивача, у них дружні стосунки, ходили в гості один до одного, знала її маму та бабусю. Знає померлого ОСОБА_8, який часто приходив до позивача на роботу і вони спілкувалися. Померла ОСОБА_7 була неписьменна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що знайома з позивачкою по роботі ще з молодих років, вони дружили. Знає, що були брат, сестра, мати і бабуся, часто була в гостях на родинних святах. Спочатку померла мати позивача, а потім бабуся. Також їй відомо, що була домовленість, що ніби то брат побудується там і буде виплачувати позивачу кошти.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він являється чоловіком позивачки. В 1980 році померла його теща і брат ОСОБА_8 прийшов та вони домовилися, що будуть ділити хату, просив, щоб побудуватися там. Дружина доглядала за матірю та за бабусею, а також і за братом. Бабуся була неписьменною, читати чи підписувати щось вона не вміла. На момент смерті бабуся не могла сама ходити, в тому числі і до сільської ради. Коли вона померла, то залишилися ще її діти, тітки, дядьки позивачки.

Заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено по справі, 09.04.1980 року у віці 84 років померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 247657 від 10.10.2012 року (а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 247666 від 06.11.2012 року ОСОБА_8 помер 06.08.2012 року (а.с.28).

Згідно заповіту, складеного 10.04.1980 року, який був посвідчений секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі №19, ОСОБА_7 все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_8 (а.с.100).

Відповідно до технічного паспорту на будинок №29 по вул. Інтернаціональній в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, власником зазначеного обєкта нерухомості зазначений ОСОБА_8 (а.с.17 - 20).

Згідно довідки ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області № 3950 від 16.10.2012 року, ОСОБА_1 проживала разом із своєю сімєю в с. Зарванці по вул. Інтернаціональній Вінницького району Вінницької області: позивач ОСОБА_1 з 1949 року по 1978 рік, її чоловік ОСОБА_15 з 1971 року по 1978 рік, син ОСОБА_16 з 1972 року по 1978 рік, дочка ОСОБА_17 з 1977 року по 1988 рік (а.с.16).

Як вбачається з довідки ОСОБА_5 сільської ради Вінницького району Вінницької області № Ш-1096 від 01.11.2012 року, журнал розпоряджень сільського голови щодо надання повноважень секретареві сільської ради ОСОБА_9 по вчиненню нотаріальних дій з приводу посвідчення заповіту, складеного 10.04.1980 року від імені ОСОБА_7 передано до архіву Вінницького району м. Вінниці (а.с.42).

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст. 541 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладання, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно ст. 545 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що заповіт, складений 10.04.1980 року, який був посвідчений секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі №19, яким ОСОБА_7 все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_8, укладений з порушенням норм діючого на момент смерті спадкодавця законодавства, фактично після смерті ОСОБА_7, чим порушуються права позивача, як спадкоємця, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 541, 545 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року), ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 27, 31, 60, 79, 84, 131, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_7 10 квітня 1980 року на користь ОСОБА_8, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №19.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з моменту проголошення.

Суддя :