Справа № 1312/2-5881/11 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/1607/13 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретаря Дідуся О.Р.,

з участю ОСОБА_2, представника ПАТ "КБ "Надра" Коноваленка Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ КБ "Надра" Львівське регіональне управління про стягнення процентів на банківський вклад, неустойки та відшкодування збитків і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2011 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з вищезазначеним позовом, просить зобов'язати відповідача нарахувати проценти по депозитному договору № 731195 за весь період з 25.03.2009 року по 25.08.2011 року за користування коштами із розрахунку 12,6 % річних, сплатити належні їй відсотки у розмірі 9 146,18 дол. США, стягнути 6 048,52 дол. США встановленого індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми, що складає 2 267,15 дол. США, стягнути неустойку (пеню) у розмірі 20 462,71 дол. США, відшкодувати збитки в розмірі 8 100 дол. США та моральну шкоду в розмірі 3 100 дол. США.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" на користь ОСОБА_2 2 267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) дол. США 15 центів 3% річних від простроченої суми.

В решті вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що таке ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права, не відповідає дійсним обставинам справи. Судом помилково недонараховано відсотки в сумі 9 146,18 дол. США за весь період користування коштами відповідачем, оскільки Договором депозиту встановлена процентна ставка на вклад в розмірі 12,6 %, однак судом стягнуто лише 3 % річних від простроченої суми. Крім того вказує, що до стягнення підлягає 6 048,52 дол. США, що розраховані згідно встановленого індексу інфляції відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, а також неустойка (пеня) в розмірі 20462,71 дол. США, відшкодування збитків в розмірі 8 100,00 доларів США та моральна шкода в розмірі 3 100 доларів США, що виразилась в душевних стражданнях, які спричинили тривалі нервові зриви та незручності морального і фізичного характеру.

Просить змінити рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 липня 2012 року та задовольнити її позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ПАТ "КБ "Надра" Коноваленка Т.С., перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Проте, дане рішення суду зазначеним вимогам закону частково не відповідає.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 24.12.2008 року між сторонами -ОСОБА_2 та ПАТ "КБ "Надра" укладено договір строкового банківського вкладу "Мій вибір". За цим договором ОСОБА_2 передала відповідачу 25 000 дол. США під 12,6 % річних строком на 3 місяці. Однак після закінчення дії договору 24.03.2009 року кошти їй не були повернуті. Лише 25.08.2011 року відповідач виплатив їй 25 789,76 дол. США - суму депозиту та відсотки за три місяці. Позивачка вважає, що в її користь з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" за порушення умов договору підлягають до стягнення відсотки за користування депозитними коштами протягом 2 років 5 місяців 1 добу, інфляційні витрати та 3% річних, а також неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБ України. Також вказує, що зазнала збитків, оскільки змушена була орендувати квартиру через відсутність коштів купити власне житло. Крім того їй заподіяно моральну шкоду, що виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала через неповернення коштів протягом тривалого терміну, проживання в орендованому житлі.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Надра" про стягнення відсотків за користування депозитними коштами в розмірі 9 146,18 дол. США районний суд прийшов до висновку, що правові підстави для нарахування процентів після закінчення дії договору відсутні, оскільки відповідно до п. 3.4.4. укладеного між сторонами договору, банк зобов'язувався сплатити вкладнику проценти шляхом перерахування коштів на рахунок в останній день строку дії вкладу, а також у випадках дострокового розірвання договору.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

1. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За умовами пункту 2.2. укладеного між сторонами Договору строкового банківського вкладу, строк дії вкладу складав три місяців від дати внесення вкладу на відповідний рахунок ПАТ "КБ "Надра", а саме з 24.12.2008 року.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 у день закінчення строку дії договору 25 березня 2009 року звернулася до Банку із заявою про повернення банківського вкладу у розмірі 25 000 доларів США та нарахованих відсотків, чим засвідчила свій намір припинити дію договору (а.с. 79, 80, 81). У зв'язку з цим Банк був зобов'язаний повернути їй депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії Договору 25 березня 2009 року. Проте банк "Надра" повернув кошти позивачці лише 25.08.2011 року, чим порушив свої грошові зобов'язання.

За таких обставин суд дійшов до неправильного висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь ОСОБА_2 процентів по банківському вкладу за прострочений період до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а саме з 25 березня 2009 року по 25.08.2011 року, тому в цій части рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з розміром розрахованих позивачкою відсотків в сумі 9 146,18 дол. США за період з 25.03.2008 року по 09.11.2011 року.

Судом розрахунок проведений за період з 25 березня 2009 року по 25.08.2011 року у відповідності до п.п. 4.2., 4.3. Договору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що на користь позивача слід стягнути відсотки за договором банківського вкладу в сумі 7 861,94 дол. США (12,6% : 12 = 1,05%; 25789,76 х 1,05% х 29 міс. = 7852,98; 12,6% : 365 дн. = 0,035%; 25789,76 х 0,035% = 9,03; 7852,98 + 9,03 = 7861,94).

2. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позов у частині стягнення трьох процентів річних суд правильно виходив із того, що боржник не може бути звільнений від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, хоча в цій частині рішення не оскаржується.

3. Суд також дійшов вірного висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь позивачки суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей.

Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Визначення в договорі грошових зобов'язань у іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Як вбачається з рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20.06.2011 року позов ОСОБА_2 було задоволено та стягнено з ПАТ "КБ "Надра" по спірному Договору суму вкладу 25 000 дол. США та відсотки за договором в сумі 789,76 дол. США.

25.08.2011 року відповідачем повернуто ОСОБА_2 заборговану суму в розмірі 25789,76 дол. США.

Виходячи з викладеного, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення індексу інфляції за весь час прострочення відсутні.

За таких обставин, ухвалене у справі рішення суду першої інстанції в частині відмови в позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення є обґрунтованим.

4. Також безпідставним та необґрунтованими є вимоги апелянта щодо стягнення з відповідача пені.

Відповідно до положень статей 546, 549 ЦК України пеня є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

Частиною 1 статті 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Виконання зобов'язання забезпечується якщо це встановлено договором або законом.

Відмовляючи у задоволені позову щодо стягнення пені в сумі 20 462,71 дол. США, розрахованої з подвійної облікової ставки НБ України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зі змісту укладеного між сторонами депозитного договору вбачається, що виконання даного зобов'язання пенею не забезпечене.

Застосування подвійної облікової ставки НБ України, як пені передбачено Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Проте, відповідно до преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Оскільки спірні правовідносини виникли між ПАТ "КБ "Надра" та ОСОБА_2, як фізичною особою, то дія цього Закону не поширюється на спірні правовідносини.

5. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Частинами 1, 2, 4 статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відмовляючи у задоволені позову, суд правильно виходив з того, що позивачка не надала доказів понесення збитків.

6. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Умовами договору банківського вкладу, укладеного 24 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Надра" не передбачено відповідальності сторін у вигляді моральної шкоди за неналежне виконання умов договору.

За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), виникає у випадках, передбачених законом.

Моральна шкода, яка заподіяна споживачу, виплачується на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" лише у разі, якщо така шкода заподіяна продукцією, яка є небезпечною для життя і здоров'я людей.

Суду першої інстанції приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ "КБ "Надра" в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтовано виходив з того, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в цих частинах - 2, 3, 4, 5, 6 - є законним і обґрунтованим та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне стягнути з ПАТ "Комерційний банк "Надра" в дохід держави 612,31 грн. судового збору та рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ "Комерційний банк "Надра" в користь ОСОБА_2 181,33 грн. судового збору - змінити, збільшивши стягнення з 181,33 грн. до 197,00 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, ч. 1 п. 2 ст. 307, ч. 1 п. 4 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 липня 2012 року в частині відмови у стягненні з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" процентної ставки по вкладу - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в користь ОСОБА_2 7 861,94 дол. США (сім тисяч вісімсот шістдесят один долар США та 94 центи) - процентів по банківському вкладу, розрахованих за процентною ставкою 12,6% річних по Договору № 731195 строкового банківського вкладу (депозиту) "Мій вибір", оформленого в рамках Пакету послуг ПП "Базовий+" № 1318544 від 24 грудня 2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в дохід держави 612,31 грн. (шістсот дванадцять гривень 31 копійку) судового збору.

Рішення в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в користь ОСОБА_2 181,33 грн. судового збору - змінити, збільшивши стягнення з 181,33 грн. до 197,00 грн. (сто дев'яносто сім гривень).

В решті рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Бакус В.Я.

Гірник Т.А.