Справа № 428/7718/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого суддіАлександрової Н.В.,

при секретаріГолуб Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння, яке яка розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-г, яке раніше мало адресу Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-а, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 12 липня 2012 року, однак у домоволодінні зареєстровано ще колишнього члена сімї власника, відповідача ОСОБА_2, при цьому майна, яке б належало відповідачу, у домоволодінні немає і в домоволодінні вона не мешкає за власним бажанням, через що позбавляє її можливості повною мірою користуватись та розпоряджатись своїм майном, тому просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування домоволодінням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-а, так як відповідач враховується за книгами обліку саме за цією адресою.

Позивач ОСОБА_1 про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання не зявилась, згідно заяви просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання не зявилась, згідно заяви просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТК № 280271, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу 06 вересня 2013 року, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодінням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-г.

Як видно з позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 у домоволодінні не мешкає понад 1 рік, а саме з 2009 року, у звязку з чим позбавляє позивача можливості повною мірою користуватись та розпоряджатись своїм майном, тобто чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні домоволодінням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-г, а відповідач ОСОБА_2 згідно її заяви з вимоги позивача згодна.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в домоволодінні, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-г, більш, ніж один рік без поважних причин, позивач ОСОБА_1 є власником даного домоволодіння, а знаходження відповідача на реєстраційному обліку чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй домоволодінням, при цьому відповідач з вимогами позивача згодна, тому її повинно бути визнано такою, що втратила право користування домоволодінням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-г.

Згідно довідки Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області від 26.09.2013 року № 858, домоволодіння, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-г, до 30.01.2008 року мало адресу Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-а, і відповідач за книгами обліку враховуються саме за цією адресою, тому відповідача повинно бути визнано такою, що втратила право користування домоволодінням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-а.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування домоволодінням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Борівське, вул. Енгельса, 1-а.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова