Справа № 227/6089/201
21 лютого 2013 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі :
головуючого судді- Александрової Н.В.,
при секретарі- Голуб Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, згідно заяви просив розглядати справу у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причину неявки в судове засідання не повідомив, про день час та місце слухання справи був сповіщений, заяви про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи не надходило, заперечення на позовну заяву також суду не надано. Враховуючи вищевказане, суд визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та вважає можливим розглянути справу у його відсутність, при заочному розгляді справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача-відповідача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що згідно копії розписки від 19.03.2009 року відповідач ОСОБА_2, НОМЕР_1, виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, 19 березня 2009 року взяв у борг у ОСОБА_1, НОМЕР_2, виданий Судакським МВ УМВС України в АР Крим, 4000 доларів США строком до 01 серпня 2009 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем також було надано суду ще одну розписку від 02.05.2009 року про отримання у нього відповідачем в борг 3000 доларів США, тому суд не може врахувати надані відповідачем копії переказів в якості підтвердження оплати відповідачем на користь позивача боргу за розпискою від 19.03.2009 року, так як самим відповідачем ніяких пояснень суду щодо перерахованих ним на імя позивача коштів, окрім наведених копій виписок, не надано, а позивач наполягає, що перерахування відповідачем 18.02.10р. на його користь 2000 доларів США здійснено в рахунок боргу за розпискою від 02.05.2009 року, але за даною розпискою позивач не просив суд стягувати заборгованість .
Позивач вважає, що оскільки відповідач прострочив виконання взятих перед позивачем зобовязань по поверненню суми позики, тому, окрім суми боргу, він має також сплатити відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми, однак позивачем в уточненій позовній заяві не зазначено суму, яку він просить стягнути з відповідача в якості відсотків, та час, за який суд повинен розрахувати дану суму, а також не надано доказів щодо звернення до відповідача з вимогою про повернення боргу, у звязку з чим в цій частині вимоги позивача підлягають залишенню без задоволення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.
Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 190,01 грн., підлягають частковому задоволенню відповідно до ст. 88 ЦК України, у розмірі 159,86 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Інші позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, а також у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова