Справа №2/202/525/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 січня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2 про звернення стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2012 року звернувся до Індустріального районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно кредитного договору № SAMDN5735 від 30.01.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 42874,15 грн., зі сплатою за користування ним 9,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2014 р., проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконував, що стало підставою для звернення до суду. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ Приватбанк і відповідач 30.01.2007 року уклали договір застави нерухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21099, рік випуску: 2006, тип.ТЗ: легковий седанВ, № кузова/ шасі Y6D9401, реєстраційний номер АІ 1806А, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2. Крім того, зобовязання за вказаним договором забезпечені порукою у розмірі 10000,00 грн., договір поруки №167 укладений 20.10.2010 року з поручителем ПАТ А-Банк, у звязку з чим він є солідарним відповідачем за предявленим до стягнення боргом. З урахуванням викладеного, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SAMDN5735 від 30.01.2007 року у розмірі 118539 грн. 94 коп.- здійснити вилучення предмету застави та передачі його у заклад (володіння) ОСОБА_1 Акціонерному Товариству ОСОБА_3 Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ), а саме : автомобіль ВАЗ модель: 21099, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6D9401, реєстраційний номер АІ1806А, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2; - звернути стягнення на предмет застави автомобіль: ВАЗ модель: 21099, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6D9401, реєстраційний номер АІ1806А, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_3 ПРИВАТБАНК (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ ПРИВАТБАНК всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк були задоволені.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2012 року скасовано.

При новому розгляді справи в судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав. Вказав, що автомобіль був викрадений, на даний час в розшуку, а оскільки це був страховий випадок, то як вигодонабувач, саме ОСОБА_3 отримав страхове відшкодування. Просив в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № SAMDN5735 від 30.01.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав від ПриватБанка кредит у сумі 42874,15 грн., зі сплатою за користування ним 9,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2014 р.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 30.01.2007 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений Договір застави рухомого майна - автомобіля ВАЗ модель: 21099, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6D9401, реєстраційний номер АІ1806А.

Відповідно до договору страхування наземного транспорту № DN81AR00031434 від 05.02.2007 року укладеного між Закритим Акціонерним товариством Страхова компанія ІНГОССТРАХ, страхувальником ОСОБА_5 та вигодонабувач Приватбанк, автомобіль ВАЗ 21099 рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6D9401, реєстраційний номер АІ1806А. застрахований в разі незаконного заволодіння.

Крім того зобовязання за вказаним договором № SAMDN5735 від 30.01.2007 забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ А-Банк.

Згідно до наданого позивачем розрахунку відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором на даний час не виконує, станом на 28.02.2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором № SAMDN5735 від 30.01.2007 року у розмірі 118539 грн. 94 коп., яка складається з наступного: 28211,18 грн. - заборгованість за кредитом; 46945,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4342,21 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 36042,55 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Відповідно до ст.20 Закону України Про заставу, заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.ст.598,599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, а саме - виконанням цього зобовязання, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до Постанови про порушення кримінальної справи дізнавача Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області від 15 серпня 2007 року порушено кримінальну справу за фактом незаконного заволодіння автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ст.289 ч.1 КК України.

Оскільки позивачем заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет застави, а предмет застави викрадено та місце знаходження його наданий час не встановлено і позивачем не надано суду жодного доказу яким би було підтверджено чи спростовано інформацію відповідача щодо отримання позивачем від страхової компанії страхового відшкодування, то виходячи із вищевикладеного позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк щодо звернення на предмет застави не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги в частині стягнення солідарно із відповідачів 10 000 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки регулюються іншими нормами права та не можуть розглядатись з даним предметом позову.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Законом України Про заставу, Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ст. ст.16, 526,527, 530,554,625, 590,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 акціонерному товариству комерційний банк ПРИВАТБАНК - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар