Справа № 438/2-32/11 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/5870/13 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Копняк С.М.

секретаря Мариняк О.І.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3, представника третьої особи Бориславської міської ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_5 та Бориславської міської ради на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 25 червня 2013 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Бориславської міської ради та управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

встановила:

В жовтні 2008 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулися з позовом в суд до відповідача ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачам на праві спільної часткової власності в рівних частках належить квартира НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1. В свою чергу, квартира НОМЕР_1 в цьому будинку належить на праві власності ОСОБА_6 За цим будинком закріплена земельна ділянка площею 901 кв.м. Оскільки між співвласниками будинку вже склався певний порядок користування прибудинковою земельною ділянкою, для узаконення цього порядку та приватизації земельної ділянки просили суд виділити належну їм частку із складу земельної ділянки площею 901 кв.м., що закріплена за цим будинком.

31.08.2009 року позивачами подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просили суд ухвалити рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою площею 883,0 кв.м. на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку відповідно до розміру належних їм часток в будинку.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено частково, визначено між сторонами порядок користування прибудинковою земельною ділянкою по АДРЕСА_1, а саме: в спільне користування сторін виділено земельні ділянки з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах (за годинниковою стрілкою: 1,0; 3,97; 1,0; 2,03; 2,48; 1,0; (по будинку А-1); та земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах (за годинниковою стрілкою): 4,71; 5,31; 13,0; 1,0; 8,44; 2,13; 10,0; 4,49; 8,99; 10,41; 18,36 та земельну ділянку розмірами 1,0 (по будинку А-1); (по терасі) 5,04; 1,73; 7,50 площею 195,6 м.кв. (згідно з експертним висновком від 29 січня 2013 року № 757 ЛНДІСЕ). Позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виділити земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах (по ходу годинникової стрілки): 3,50; 6,93; 2,48; 2,03; 1,0; 3,97 та земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах (за годинниковою стрілкою): 7,09; 4,97; 6,98; 5,31 (під будинком А-1); та земельну ділянку розмірами 7,50; 1,73; 5,04; 3,16; 5,14; 4,35; 21,43; 18,19; 10,0; 2,13; 8,44 - площею 536,17 м.кв. (згідно з експертним висновком від 29 січня 2013 року № 757 ЛНДІСЕ). Відповідачу ОСОБА_6 виділено земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах (по ходу годинникової стрілки): 7,60; 15,22; 4,35; 8,75; 4,34;6,93 та земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах (за годинниковою стрілкою): 5,14; 3,16; 3,14; 1.25; 1,0 (під будинком під літ. А-1) - площею 151,23 м.кв. (згідно з експертним висновком від 29 січня 2013 року № 757 ЛНДІСЕ). Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме 8 грн. 50 коп. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_5 та представник третьої особи Бориславської міської ради.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зазначають, що оскаржуване рішення підлягає до скасування, оскільки таке ухвалено на підставі неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, при цьому суд допустив порушення та неправильне застосування матеріального права.

Зокрема, в ході розгляду справи призначена судова будівельно-технічна експертиза, згідно висновку якої від 19.08.2011 року запропоновано три варіанти порядку користування. Позивачі наполягали на задоволення позовних вимог згідно першого варіанту, відповідно до якого у спільне користування обом співвласникам земельна ділянка не пропонується. Натомість, суд застосував єдиний варіант, запропонований висновком судової будівельно-технічної експертизи № 757 від 29.01.2013 року, проведеної Львівським НДІСЕ. На їх погляд, у цьому висновку враховано, що земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Борислава. Не погоджуються з пропозицією надати право земельного сервітуту. Просять суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задоволити їх позовні вимоги та встановити порядок користування земельною ділянкою будинку АДРЕСА_1 згідно першого варіанту порядку користування земельною ділянкою.

Бориславська міська рада в апеляційній скарзі покликається на те, що при ухваленні рішення суд прийшов до помилкового висновку, що спірна земельна ділянка перебуває у спільному користуванні власників квартир будинку, а тому вони мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частини. Натомість, міською радою рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність або у користування для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 не приймалося, документ, що посвідчує право користування або право власності не видавався. Спірна земельна ділянка на даний час належить до земель міськземфонду. Тому власники квартир даного будинку не мають права на її розподіл, на встановлення порядку користування нею. Таке право у співвласників виникне лише після передачі їм спірної земельної ділянки у спільну сумісну власність або користування та отримання документа, що посвідчує таке право. Тому, право розпоряджатися на даний час спірною земельною ділянкою належить до компетенції міської ради, а не суду. Просить суд скасувати рішення Бориславського міського суду від 25.06.2013 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В запереченні на апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_5 та Бориславської міської ради відповідач ОСОБА_6 вказала, що погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає таким, що ухвалене з дотриманням як норм матеріального, так і процесуального права. На її думку, відповідно до вимог ст. 103 ЗК України суд обрав такий спосіб користування прибудинковою земельною ділянкою, за яким усім користувачам, співвласникам будинку завдається найменше незручностей, одночасно враховано її та позивачів інтереси. Не погоджується із доводами апеляційної скарги Бориславської міської ради, оскільки рішенням виконкому Бориславської міської ради народних депутатів від 20.08.1981 року № 254 зареєстровано за землекористувачами Будинку АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 901 м.кв. Вважає, що цим рішенням визнано мешканців будинку землекористувачами прибудинкової земельної ділянки. Таким чином, у неї та позивачів виникло право на користування спірною земельною ділянкою. Просить суд оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

В запереченні на апеляційну скаргу Бориславської міської ради позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вказали, що вважають безпідставним покликання міської ради на те, що спірна земельна ділянка не перебуває у спільному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1. З покликанням на рішення виконкому Бориславської міської ради народних депутатів від 20.08.1981 року № 254 та від 18.04.1996 року № 206 вважають, що є землекористувачами земельної ділянки площею 883 кв.м. по АДРЕСА_1, і відповідно, мають право на встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та представника позивачів ОСОБА_3 на підтримання доводів власної апеляційної скарги, а також на заперечення апеляційної скарги Бориславської міської ради, пояснення представника третьої особи ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги міської ради та на заперечення апеляційної скарги позивачів, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору дарування від 24.09.2004 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласниками в рівних частках квартири НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 (а.с.5). Співвласникам видано ОСОБА_4 про реєстрацію права власності № НОМЕР_3 (ОСОБА_5.) та № НОМЕР_4 (ОСОБА_2.) від 28.09.2004 року.

В свою чергу, квартира НОМЕР_1 у вказаному будинку належить на праві власності ОСОБА_6 (ОСОБА_4 про реєстрацію права власності № НОМЕР_5 від 26.10.2004 року).

Згідно оціночних актів інвентаризаційної справи, до вказаного будинку належить господарська споруда, позначена на плані літерою Б, призначення сарай (гараж).

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2011 від 09.11.2011 року (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ст. 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду") власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення (приватизація, купівлі-продаж, спадкування, інші цивільно-правові угоди), є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

У п. 2 мотивувальної частини рішення зазначено, що ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися допоміжними приміщеннями.

Таким чином, названа вище господарська споруда належить на праві спільної сумісної власності, як власникам квартири НОМЕР_2 ОСОБА_2 і ОСОБА_5, так і власнику квартири НОМЕР_1 ОСОБА_6

В свою чергу, рішенням виконкому Бориславської міської ради народних депутатів від 20.08.1981 року № 254 "Про результати обміру земель забудованих кварталів №№ 24,32,36,72а в м. Бориславі та про часткові зміни в кварталі НОМЕР_1" зареєстровано за землекористувачами будинку АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 901 кв.м.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції виходив із положень ст.ст. 88, 120 ЗК України в ред. 2001 року.

На переконана колегії суддів суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ст. 88 ЗК України в ред. 2001 року, оскільки ця норма встановлює порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності.

Як встановлено в ході розгляду справи, спірна земельна ділянка позивачам та відповідачу по справі у спільну сумісну чи спільну часткову власність не передавалася.

Разом з тим, на час складання рішення виконкому Бориславської міської ради народних депутатів від 20.08.1981 року № 254 був чинний Земельний Кодекс Української РСР в редакції 1970 року.

Відповідно до ст. 13 ЗК Української РСР в ред. 1970 року земля надається в користування, в тому числі громадянам СРСР.

Згідно із ст. 15 цього Кодексу земля надається в безстрокове чи тимчасове користування. Безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку.

У ст. 16 ЗК Української РСР в ред. 1970 року передбачено, що надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів, в порядку, встановленому законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Право землекористування громадян, які проживають в містах і селищах міського типу, засвідчується в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Радах народних депутатів (ст. 20 ЗК Української РСР в ред. 1970 року).

В судовому засіданні представник третьої особи Бориславської міської ради повідомив, що станом на даний час у міській раді відсутні відомості про ведення станом на 1981 рік реєстрової книги.

Разом з тим, рішення виконкому Бориславської міської ради народних депутатів від 20.08.1981 року № 254, яким зареєстровано за землекористувачами будинку АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 901 кв.м. відповідало вимог чинного на той час ЗК Української РСР.

Попереднім власником квартири НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_8, яка приватизувала квартиру згідно із ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду (розпорядження органу приватизації Бориславської міської ради № 764 від 30.11.1993 року).

Власник квартири НОМЕР_1 у вказаному будинку ОСОБА_6 також приватизувала квартиру згідно із ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду (розпорядження органу приватизації Бориславської міської ради № 2923 від 30.08.1994 року).

В силу приписів ст. 90 ЗК Української РСР в ред. 1970 року та ст. 30 ЗК України в ред. 1990 року, при переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників.

В свою чергу, відповідно до п. 7 Перехідних положень ЗК України в ред. 2001 року громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Таким чином, після приватизації квартир у будинку АДРЕСА_1, до власника квартир ОСОБА_8 НОМЕР_2 (а в подальшому до обдарованих ОСОБА_2, ОСОБА_5.) та власника квартири НОМЕР_1 ОСОБА_6 перейшло право користування земельною ділянкою, закріпленою за цим будинком.

Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 18.04.1996 року №206 "Про зняття з балансу житлово-есплуатаційною конторою № 3 приватизованих будинків" будинок АДРЕСА_1 знятий з балансу цієї контори.

Згідно із кадастровим планом земельної ділянки по АДРЕСА_1, складеним Бориславським міським відділом ЛРФ ДП "ЦДЗК", загальна площа земельної ділянки, закріпленої за цим будинком, складає 883 м.кв.

В свою чергу, відповідно до роз"яснень, які викладені у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", при приватизації громадянами одно-або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно із п. 5 ст. 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" здійснюється в порядку та на умовах, передбачених ч. 3 ст. 42 ЗК України (в ред. 2001 року), відповідно до якої, у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування об"єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди прибудинкові території, визначається співвласниками.

Як встановлено судом, позивачі та відповідач, як власники квартир у будинку АДРЕСА_1, не змогли добровільно погодити порядок використання земельної ділянки.

Згідно із ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Зазначені спори підлягають розгляду судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні.

У справах зазначеної категорії, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував варіант визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, запропонований у висновку експертизи № 757 від 29.01.2013 року, складеного експертом Львівського НДІСЕ, у якому враховано місце розташування квартир та господарської будівлі, їх безперешкодне обслуговування і використання всіма власниками квартир, можливість проходу з вулиці на подвір'я та інш.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, оскільки суд ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не представлено.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_5 та Бориславської міської ради - відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 25 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Копняк

Ю.Р. Мікуш