Справа № 128/1260/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

05 квітня 2013 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.,

при секретарі Головач Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2000 року померла його бабуся, ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №29 по вул. Гагаріна в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області.

За життя, 02.11.1990 року, померла вчинила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі те, що належатиме йому на день смерті заповідала позивачу по справі.

Спадкоємці першої черги за законом та такі, що мають право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Являючись спадкоємцем за заповітом позивач спадщину прийняв, подавши заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки будинок належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2

В судове засідання представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 не зявилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги свого довірителя підтримують та не заперечують проти їх задоволення.

Відповідач, представник Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, оскільки позов сільська рада визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 113061 від 10.10.2000 року, в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2 (а.с.8).

За життя, 02.11.1990 року померла ОСОБА_2 вчинила заповіт, який був посвідчений секретарем Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі №81, яким все своє майно де б воно не було і з чого би не складалося заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.9).

Спадкове майно після смерті ОСОБА_2 складається з будинку №29 по вул. Гагаріна в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності № 272 від 24.05.1990 року, виданого спадкодавцю як голові колгоспного двору (а.с. 12). Даний факт також підтверджується виписками з погосподарської книги технічним паспортом на будинковолодіння, виготовленим КП «ВООБТІ» 26.02.2013 року на ім`я померлого спадкодавця (а.с. 13 16, 18 - 25).

Як вбачається з повідомлення Вінницької районної державної нотаріальної контори, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду, оскільки будинок належить до категорії колгоспних дворів та встановити яка частка будинку належала спадкодавцю не представляється можливим (а.с. 17).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Ч.1 с. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

Керуючись ст.ст.25, 328, 1223, 1269 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 174, 197, 209, 212 215 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 29 по вулиці Гагаріна в селі Хижинці Вінницького району Вінницької області, що складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку , сараю «Б», літньої кухні сараю «В», , погребу «п/Г», криниці №4, воріт №5, хвіртки №6, огорожі №7 та належав на підставі свідоцтва про право особистої власності № 272 від 24.05.1990 року ОСОБА_2, яка померла 10.10.2000 року в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :