Справа № 357/881/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Малого приватного підприємства «Діліжанс» про відшкодування матеріальних та моральних збитків,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з даним позовом до МПП «Діліжанс», ОСОБА_4, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заданої злочином, смертю фізичної особи та джерелом підвищеної небезпеки посилаючись на те, що 4 червня 2008 року в с. Гор-Пустоварівка Володарського району Київської області сталась ДТП - наїзд на їхню неповнолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 автобусом ПАЗ-320540 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 В результаті даної ДТП донька загинула. Вказаний автобус належить ОСОБА_4 та на підставі правової угоди оренди перебував у володінні відповідача МПП «Діліжанс». Вироком Володарського районного суду Київської області від 21.05.2009 року ОСОБА_7 засуджено до 5 років позбавлення волі за ст..286 ч.2 КК України. Ухвалою Верховного суду України від 06.05.2010 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.08.2010 року вирок в частині цивільного позову - про стягнення з МПП «Діліжанс» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 29213 грн. 40 коп. та ОСОБА_9 - 4106 грн. 93 коп. скасовано і справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 22.09.2010 року цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. Враховуючи, що смертю доньки позивачам завдані матеріальні збитки та моральна шкода вони звернулись до суду в порядку цивільного судочинства та просили суд стягнути солідарно з МПП «Діліжанс», ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на їхню користь 29320,33 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Під час розгляду справи позивачі та їхній представник уточнили свої позовні вимоги про відшкодування матеріальних та моральних збитків та просять суд стягнути з МПП «Діліжанс» на їхню користь матеріальну шкоду в сумі 25073 грн. 39 коп. та моральну шкоду в сумі 200 000 грн.

У звязку з уточненням позовних вимог позивачі звернулись до суду з заявою про залишення їхніх позовних вимог до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заданої злочином, смертю фізичної особи та джерелом підвищеної небезпеки без розгляду.

Ухвалою суду від 03.07.2013 року позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 залишені без розгляду, а зазначені відповідачі залучені до справи в якості третіх осіб.

У судовому засіданні позивачі та представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пославшись на обставини та підставі, викладені у позові, просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача МПП «Діліжанс» позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав суду письмові заперечення та пояснив суду, що відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. ОСОБА_7 ніколи не був працівником МПП "Діліжанс", він ніколи не подавав заяви про прийняття на роботу в МПП «Діліжанс», відповідний наказ про прийняття його на роботу в МПП "Діліжанс" не приймався, ніяких записів в його трудову книжку керівництво МПП «Діліжанс» не вчиняло, заробітну плату йому ніколи не виплачувало. МПП "Діліжанс" та ОСОБА_4, який є дійсним власником зазначеного автобуса, є учасниками спільної діяльності у сфері надання послуг з перевезення пасажирів автотранспортними засобами на підставі договору від 01.03.2003 року, який зареєстрований в ДПІ по м. Біла Церква 23.04.04 року. МПП «Діліжанс» не здійснювало експлуатацію автобуса ПА3320540 д/н НОМЕР_2, оскільки він не був переданий підприємству і перебував у володінні ОСОБА_4 Згідно п.8 зазначеного договору сторони несуть самостійну відповідальність перед третіми особами, як за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором, так і за завдану цим особам під час виконання цих зобов'язань матеріальну та/чи моральну шкоду. Враховуючи наведене представник відповідача вважає, що в даному випадку МПП «Діліжанс» не є належним відповідачем у справі, тому просить суд у задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги позивачів та пояснив суду, що на час ДТП автобус належав його довірителю, але перебував в оренді у МПП «Діліжанс», яке здійснювало його експлуатацію та знаходився у повному розпорядженні підприємства з випуском на маршрут, оформлення необхідних документів, здійснення техогляду та медичну перевірку водія, що підтверджено вироком Володарського районного суду Київської області від 21.05.2009 року.

Третя особа ОСОБА_7, який також допитаний у справі в якості свідка, показав суду, що дійсно керував автобусом та здійснив наїзд на дитину позивачів при зазначених обставинах. За вчинення злочину він відбув покарання у відповідності до вироку Володарського районного суду Київської області. Автобусом на час ДТП керував на підставі трудової угоди, укладеної між ним та власником автобуса ОСОБА_4 Між ним та МПП «Діліжанс» трудова угода не укладалась, але автобусом розпоряджалось МПП «Діліжанс», яке видавало всі необхідні документи для виїзду на маршрут.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, вивчивши та дослідивши надані сторонами докази, перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, кримінальної справи № 1-4/2009, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 червня 2008 року, близько 15-ї години, ОСОБА_7, працюючи в МПП «Діліжанс» м. Біла Церква водієм орендованого вказаним підприємством автобуса марки ПАЗ-320540 реєстраційний номер AI 0291 ВК, який згідно реєстраційних документів належить жителю м. Біла Церква ОСОБА_4, по трудовій угоді та керуючи зазначеним транспортним засобом, їхав по маршруту м. Біла Церква - ОСОБА_11 - Сорокотяги - Яблунівка - Гор. Пустоварівка - Володарка. Рухаючись в с. Гор. Пустоварівка Володарського району Київської області по вул. Леніна, близько 16-ї години в напрямку смт. Володарка, із швидкістю близько 30 км/год., наближаючись до перехрестя вулиць Леніна Гагаріна - Росьова, ОСОБА_7, проявивши злочинну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення в порушення вимог п. 12.1, 12.3 ПДР відволікся від керуванням транспортним засобом, та здійснив наїзд на велосипедиста, неповнолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка рухалася на велосипеді марки «Ардіс» з права по вул.. Гагаріна в напрямку вул.. Леніна. Внаслідок ДТП ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці ДТП.

Дані обставини повністю підтверджені вироком Володарського районного суду Київської області від 21.05.2009 року та матеріалами кримінальної справи № 1-4/2009 року по якій водія ОСОБА_7 було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 2 КК України. ( а.с. 5-18).

Ухвалою Верховного суду України від 06.05.2010 року Ухвалу Апеляційного суду від 26.08.2009 року в частині цивільного позову - про стягнення з МПП «Діліжанс» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 29213 грн. 40 коп. та ОСОБА_9 - 4106 грн. 93 коп. скасовано і справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд ( а.с. 19-25).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.08.2010 року вирок Володарського районного суду від 21.05.2009 року в частині цивільного позову скасовано і справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства до Володарського районного суду Київської області ( а.с. 26-32).

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 22.09.2010 року цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду ( а.с. 46).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, підставою звільнення від доказування є вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок чи постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою..

Згідно ст.1166 ЦК України, шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду, якщо та не доведе, що шкоду заподіяно не з її вини.

У відповідності до ст. 1187 Цивільного Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи та кримінальної справи № 1-4/2009 року, що також повністю підтверджено вищезазначеним вироком, ОСОБА_7 під час ДТП керував автобусом ПАЗ - 320540 р/н AI 0291 ВК володільцем якого було МПП «Діліжанс» на підставі договору оренди від 25.03.2008 року, яке прийняло в оренду даний автобус для подальшої експлуатації. Згідно даного договору оренди Білоцерківським МРЕВ ДАІ Київської області на даний автобус був виданий тимчасовий реєстраційний талон серії ДАН № 550173 МПП «Діліжанс», який був дійсний до 25.03.2011 року. Також була видана ліцензійна картка серії АА № 302552 ліцензіату МПП «Діліжанс». Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України МПП «Діліжанс» був дозволений вид робіт на внутрішні перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування.

Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року зі змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» в п. 5 зазначено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст.441 ЦК суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

У відповідності до п.6 розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 ПДР України).

Аналогічні розяснення містіться у другій частині узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 2012 року, в якій судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначили, що доказами, що підтверджують правову підставу володіння автомобілем, можуть бути свідоцтво про реєстрацію автомобіля або документ, що підтверджує право користування та (або) розпорядження вказаним автомобілем, і виданий на період дії такого документа тимчасовий реєстраційний талон.

Враховуючи наведене, при вирішені справи по суті позовних вимог суд критично відноситься до доводів представника МПП «Діліжанс», що їхнє підприємство не володіло автобусом, як джерелом підвищеної небезпеки і відповідно не може бути відповідачем у даній справі, а також те, що водій автобуса ОСОБА_7 не був працівником їхнього підприємства, що повністю спростовується зазначеним вироком суду, матеріалами кримінальної та даної цивільної справи. Судом встановлено, що на день скоєння ДТП 4.06.2008 року водію ОСОБА_7 МПП «Діліжанс» був виданий шляховий лист № 001981 на маршрут м. Біла Церква з 1.06.2008 року по 5.07.2008 р. на автобус ПАЗ- 320540 р/н НОМЕР_1. Також той факт, що ОСОБА_7 був працівником МПП «Діліжанс» підтверджується журналом випуску транспортних засобів на маршрут де зазначено про випуск на маршрут водія ОСОБА_7 та медичним оглядом водіїв МПП «Діліжанс». Крім цього знаходження ОСОБА_7 в трудових відносинах з МПП «Діліжанс» підтверджується і характеристикою виданою йому 6.06.2008 року МПП «Діліжанс».

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При розгляді справи судом не встановлені докази вини позивачів у виникненні ДТП.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Таким чином, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталась по вини водія ОСОБА_7 під час виконання ним трудових обовязків по трудовій угоді по керуванню автобусом, який, як джерело підвищеної небезпеки, знаходився у володінні відповідача МПП «Діліжанс» на правових підставах, останній повинен відшкодувати заподіяні збитки в повному обсязі.

Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_6 внаслідок зазначеної ДТП в якій загинула їхня єдина неповнолітня донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені матеріальні збитки, повязані з похованням дитини, а також завдана значна моральна шкода.

Сума матеріальних збитків понесених позивачами, а саме коштів, затрачених на проведення поминального обіду 06.06.2008 року в сумі 4950 грн. 00 коп.; витрат на закупівлю одежі 2005 грн. 00 коп.; витрат на придбання продуктів для проведення поминальних 40 днів в розмірі 4083 грн. 58 коп.; витрати на ритуальні похоронні послуги - 1733 грн. 00 коп.; витрати на придбання продуктів на похорони - 364 грн. 22 коп.; витрати на встановлення пам'ятника на могилі - 11768 грн. 00 коп., всього на суму 25073 грн.39 коп. підтверджена рахунками, фіскальними чеками, квитанціями актами виконаних робіт ( а.с. 33-42).

При зазначених обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивачів в частині відшкодування завданих їм матеріальних збитків знайшли своє підтвердження, є доведеними, тому підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимог позивачів стосовно відшкодування заподіяної моральної шкоди, то згідно ст. 1167 ЦК України, моральна /немайнова/ шкода, заподіяна громадянину, також підлягає відшкодуванню. При цьому розмір моральної шкоди визначається судом з врахуванням характеру та ступеню діяння, особи, яка заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.4).

Позивачі у звязку з втратою єдиної неповнолітньої дитини перенесли значні моральні та душевні страждання, що також підтверджується медичними довідками ОСОБА_6 ( а.с. 43-45). З врахуванням обставин справи суд вважає, що сума, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивачів на відшкодування моральної шкоди з врахуванням вимог розумності і справедливості має становити 100000 грн.

Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст.4 ч.2, п.1 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1172 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Малого приватного підприємства «Діліжанс» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_6 в порядку відшкодування завданих матеріальних збитків в сумі 25073( двадцять пять тисяч сімдесят три) грн. 39 коп. та моральної шкоди в розмірі 100000 ( сто тисяч) грн., всього стягнути 125073 ( сто двадцять пять тисяч сімдесят три) грн..39 коп.

Стягнути з Малого приватного підприємства «Діліжанс» на користь держави судовий збір в розмірі 1250,73 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_12