Справа №544/1215/13-ц
Провадження №2/544/438/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 вересня 2013 року Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Марфіної Н.В.,

за участі секретарів Тютюнник А.О., Острянського А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Пирятинська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

у с т а н о в и в :

29.07.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що 23.08.2011 року помер ОСОБА_5. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної йому частини квартири АДРЕСА_1. За життя (06.06.2011 року) ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно позивачці. 23.10.2012 року померла дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6. Її частину квартири АДРЕСА_1 успадкувала за заповітом племінниця померлої ОСОБА_4- відповідачка по справі. При цьому, позивачка зазначає, що вона позбавлена можливості оформити своє право на спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_5, оскільки не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк. Позивачка вважає, що строк прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки спадкодавець не був її родичем і ніколи говорив їй про те, що склав на її користь заповіт. Про існування заповіту позивачці стало відомо лише у червні 2013 року, коли Пирятинська державна нотаріальна контора через районну газету «Пирятинські вісті» №26 від 28.06.2013 року закликала її звернутись до державної нотаріальної контори для вирішення питання успадкування майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 Через кілька днів позивачка отримала поштою конверт від невідомої особи в якому знаходився заповіт ОСОБА_5 складений на її користь. Позивачка вважає такі причини пропуску встановленого законом терміну поважними та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що подружжя ОСОБА_5 проживало по сусідству із нею. Вони проживали самі і ніхто їм не допомагав, лише позивачка та її чоловік. В 2011 році ОСОБА_5 попросили позивачку та її чоловіка доглядати за ними, оскільки більше трьох років вони своїм родичам не потрібні. Також ОСОБА_5 попросили дати їм копію паспорту позивачки або її чоловіка, але для чого не сказали. Спочатку позивачка та її чоловік не давали копії своїх паспортів і лише згодом позивачка надала копію свого паспорту. Однак для чого потрібна копія паспорту вона не знала і в подальшому нічого не відбувалось. Потім ОСОБА_5 захворів, позивачка та її чоловік піклувались про нього, відвозили до лікарні, а в серпні 2011 року ОСОБА_5 стало зовсім погано і він помер. Позивачка зазначила, що доглядала ОСОБА_5 як рідного батька і про існування заповіту не знала, оскільки він був складений без її участі. Коли ОСОБА_5 помер позивачка та її чоловік взяли на себе всі клопоти по похованню, при цьому, відповідачка зі своєю матірю та братом зявились лише на сам похорон. Після поховання ОСОБА_5 позивачка разом зі своїм чоловіком продовжували допомагати дружині померлого ОСОБА_6, однак в подальшому відносини з ОСОБА_6 зіпсувались і на вимогу чоловіка позивачка припинила надавати їй допомогу. Також позивачка зазначила, що після смерті ОСОБА_5 вона зі своїм чоловіком звертались до нотаріальної контори з питанням про те хто є спадкоємцем квартири, однак у наданні їм такої інформації було відмовлено та повідомлено, що про це вони можуть дізнатись лише у власниці квартири ОСОБА_6

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки позивачка дійсно не знала про існування заповіту складеного на її користь. Крім того, представник вважає, що в даному випадку не можна брати до уваги розяснення вищих судових інстанцій стосовного того, що незнання спадкоємця про існування заповіту не є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки позивачка не є спадкоємицею за законом і не могла знати, що вона є спадкоємцем.

Відповідачка в судовому засіданні, яке відбулось 15.08.2013 року, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову і пояснила суду, що позивачка знала про існування заповіту складеного ОСОБА_7, оскільки після його складення він їй цей заповіт віддав. Відповідачка зазначила, що вона народилась та до 15 років проживала у спірній квартирі, а після того як вийшла заміж переїхала до м. Харкова і з ОСОБА_7 вже звісно бачилась рідше. Відповідачка визнала, що позивачка дійсно допомагала ОСОБА_7, але бензин, ліки та інші необхідні речі вони оплачували самі. Після смерті ОСОБА_5 позивачка ще деякий час спілкувалась з його дружиною ОСОБА_6, а потім посварились, оскільки тітка хотіла поставити надгробні памятники, які коштували по 16 тис. грн., а позивачка хотіла дешевші, оскільки мала бажання позичити у ОСОБА_6 грошей на придбання автомобіля. Після того як відносини між позивачкою та ОСОБА_6 зіпсувались, відповідачка сама доглядала свою тітку ОСОБА_6, оплатила проведену їй у м. Харкові операцію, але через місяць ОСОБА_6 померла. За життя ОСОБА_6 повідомила відповідачу про складений ОСОБА_5 заповіт на користь позивачки і що цей заповіт він віддав самій позивачці. ОСОБА_6 також складала заповіт щодо своєї частки квартири на користь позивачки, однак після сварки цей заповіт вона скасувала та склала заповіт на користь відповідачки. Також відповідачка вказала, що оголошення в газеті «Пирятинські вісті» було зроблене самою відповідачкою, оскільки це її зобовязав зробити нотаріус перед тим, як оформлювати спадкове майно ОСОБА_5 на відповідачку.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, стягнути з позивачки на користь відповідачки понесені нею судові витрати на правову допомогу та пояснив суду, що позивачка дійсно допомагала ОСОБА_5, але, на думку представника, вона знала про складені кожним із подружжя заповіти на її користь і не прийняла у встановлений строк спадщини після померлого ОСОБА_5 лише для того щоб не витрачати зайві гроші на переоформлення спадщини після смерті ОСОБА_5, а дочекатись коли помре його дружина ОСОБА_6 і вже тоді оформити спадкові права на всю квартиру, однак дружина померлого за життя переписала заповіт на відповідачку, тому позивачка намагається зараз визначити собі додатковий строк на прийняття спадщини щодо частини квартири, яка належала померлому ОСОБА_5 Кім того, представник зазначив, що на його думку, дії нотаріуса по зобовязанню відповідачки дати оголошення в пресі не відповідають вимогам цивільного законодавства і таким чином створювались перешкоди для відповідача при оформлені спадкових прав на майно померлого ОСОБА_5 на користь позивачки.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка мати відповідачки ОСОБА_8 суду показала, що зі своєю сестрою ОСОБА_6 в нею були добрі стосунки поки не зявилась позивачка, тоді почались непорозуміння, оскільки свідок також мала право на частину квартири. Свідок зазначила, що не знає ким доводиться позивачка померлим ОСОБА_6, але вона почала ходити до них, а вони робили їй коштовні подарунки. Якось ОСОБА_6 сказала, що її чоловік ОСОБА_5 склав заповіт на користь позивачки і цей заповіт знаходиться у самої позивачки, тобто позивачка була обізнана про наявність заповіту. Свідок зазначила, що на даний час вона проживає у спірній квартирі і їй майже кожного дня дзвонить невідома особа та погрожує щодо цієї спадщини. Такі дзвінка вона отримувала і до виходу оголошення в газеті «Пирятинські вісті».

Допитана в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус Пирятинського нотаріального округу ОСОБА_9 суду показала, що 06.06.2011 року нею був посвідчений заповіт складений ОСОБА_5 на користь позивачки. В подальшому виявилось, що спірна квартира була приватизована на двох осіб, тому 08.08.2011 року подружжя ОСОБА_5 звернулось до неї для того аби посвідчити і заповіт ОСОБА_6 складений на користь позивачки. Після смерті ОСОБА_5 до неї звернулись ОСОБА_6 та позивачка з питаннями про те, що їм треба робити далі. Свідок розяснила їм загальний порядок прийняття спадщини, при цьому, свідок зазначила, що не мала сумніву у тому, що позивачці відомо про складені на її користь заповіти. Вони вирішили не подавати заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5, при цьому, ОСОБА_6 сказала, що коли вона помре позивачка вже тоді оформить права на всю квартиру. Але пізніше ОСОБА_6 скасувала свій заповіт складений на користь позивачки, і останній її заповіт був складний на користь відповідачки. Після смерті ОСОБА_5 позивачка разом зі своїм чоловіком звертались до свідка з питанням наявності заповіту, але свідок відмовила у наданні такої інформації, оскільки дружина померлого ОСОБА_5 була ще жива, а щодо заповіту самого ОСОБА_5 свідок повідомила позивачу, що зможе надати такі дані лише після того як позивачка надасть свідоцтво про смерть. Також свідок вказала, що влітку 2013 року позивачка зверталась до нотаріальної контори за видачею дубліката заповіту, але в цей час свідок знаходилась у відпустці і позивачці було відмовлено.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.08.2011 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 5).

За життя (06.06.2011 року) померлий ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_1 позивачці по справі (а.с. 6). Станом на час розгляду справи вказаний заповіт не змінений та не скасований.

Позивачка пропустила встановлений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини за цим заповітом і посилаючись на викладені вище обставини просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування » №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до розяснень, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи викладені обставини справи, покази свідків, наведені норми чинного законодавства України та розяснення вищих судових інстанцій, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки критично оцінює твердження позивача щодо необізнаності про складний на її користь заповіт та в цілому вважає, що така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважною.

Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За наведених умов суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді витрат повязаних з оплатою правової допомоги у сумі 1800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Пирятинська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КО 808772 виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 15.12.2009 року, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати повязані оплатою витрат на правову допомогу у сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя