Справа № 1328/3925/12 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/2777/13 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.

при секретарі: Рванцовій О.О.

з участю : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги військового прокурора Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави-Міністерства Оборони України, Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) на рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2013 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ ІРОКС, з участю третіх осіб Військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_1 , про визнання права власності, та позовом військового прокурора Західного регіону України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ПрАТ ІРОКС, з участю третіх осіб ОКП ЛОР БТІ та ЕО, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання недійсним договору, реєстрації права власності, виселення,-

ВСТАНОВИЛА:
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за позивачем право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову Військового прокурора Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави - Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ПрАТ ІРОКС, з участю третіх осіб ОКП ЛОР БТІ та ЕО, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання недійсним договору від 21 січня 1998 року із змінами та доповненнями від 3 вересня 2004 року, укладених між ОСОБА_3 та ЗАТ Ірокс, реєстрації права власності, визнання права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 , відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення оскаржили військовий прокурор Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері та Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ).

Прокурор вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову. Зазначає, що рішеннями Львівською міськвиконкому №261 від 21 липня 1988 року та Львівського облвиконкому №394 від 22 листопада 1988 року. Львівській експериментальній лижній фабриці була відведена земельна ділянка під забудову п`ятиповерхового житлового будинку на АДРЕСА_3 . Вказує, що 2 грудня 1994 року вказана фабрика передала військовій частині НОМЕР_4 (28 Корпус ППО України). Вказаний договір було затверджено розпорядженням виконавчого комітету Львівської міської ради №261 від 21 квітня 1995 року. У зв`язку з укладенням такого договору вищезазначена фабрика втратила всі права на будівництво будинку і на земельну ділянку. Стверджує, що відповідно до наказу Міністра оборони України №86 від 29 березня 1994 року право на укладення договорів на капітальне будівництво надано виключно командувачам видами Збройних Сил України, військами військових округів та обєднань. На виконання договору від 2 грудня1994 року між військовою частиною НОМЕР_2 (управління капітального будівництва Сил ППО України) та ЗАТ ІРОКС 14 лютого 1998 року був укладений договір генерального підряду №9/1-8-1п на будівництво житлового будинку для військовослужбовців військ ППО України. Таким чином, будівництво будинку здійснюється на підставі вищевказаного договору. 14 березня 2000 року Наказом департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради військової частині НОМЕР_4 надано дозвіл на надбудову шостого поверху в цьому будинку з обладнанням квартир в двох рівнях. Згідно з Наказом головнокомандувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 29 квітня 2005 року правонаступником військової частини НОМЕР_2 є військова частина НОМЕР_1 , а відповідно до наказу повітряного командування Захід від 15 вересня 2005 року №386/дск Про завершення розформування 28 корпусу Протиповітряної оборони в/ч НОМЕР_4 ліквідована та її правонаступником визначено в/ч НОМЕР_3 . Також вказує, що між тим 21 січня 1998 року між ЗАТ ІРОКС та ОСОБА_3 було укладено договір, зі змінами та доповненнями від 3 вересня 2004 року про передачу останньому у власність однокімнатної квартири, загальною площею 35,26 кв.м, з умовою перерахунку ним на користь цього товариства 1460,47 грн. та здійснення трудової участі в будівництві будинку з розрахунку: 1 місяць роботи - 1 кв.м. загальної житлової площі. Відповідно до акту прийому- передачі від 1 вересня 2004 року ЗАТ ІРОКС передало, а ОСОБА_3 прийняв спірне житло. Вважає, що вищевказаний договір, зі змінами та доповненнями, суперечить цивільному законодавству, а тому підлягає скасуванню.

Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) не погоджується з рішенням суду та просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. Вказує, що договір від 21 січня 1998 року, укладений між ЗАТ ІРОКС та ОСОБА_3 суперечить цивільному законодавству та є недійсним з моменту його укладення. Останній укладено всупереч інтересам та цілям ЗАТ ІРОКС, оскільки не передбачає отримання прибутку та вигоди за виконання договірних зобовязань за ним, та вказує на вчинення умисних дій з порушення договірних зобовязань взятих перед замовником щодо передачі квартир.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити.

Встановлено, що рішеннями виконкому Львівської міської Ради народних депутатів №261 від 21 липня 1988 року та виконкому Львівської обласної Ради народних депутатів №394 від 22 листопада 1988 року. Львівській експериментальній лижній фабриці Динамо була відведена земельна ділянка під забудову п`ятиповерхового житлового будинку на АДРЕСА_3 . 2 грудня 1994 р між Львівським ТзОВ Динамо-Інвест, яке було створено на базі вищевказаної фабрики Динамо, та в/ч НОМЕР_4 було укладено Договір про передачу незавершеного будівництва житлового АДРЕСА_4 , за умовами якого Львівське ТзОВ Динамо-Інвест передало вказаній військовій частині проектно-кошторисну документацію на житловий 5-поверховий 45-квартирний будинок за цією адресою з відведеною земельною ділянкою, а остання прийняла дану документацію на незавершене будівництво, стала замовником-підрядником по проведенню та завершенню будівництва, а також взяла на себе зобов`язання по його повному фінансуванню.

За умовами вказаного договору було також передбачено розподіл житла між сторонами угоди після закінчення будівництва будинку. Відповідно до наказу Міністра оборони Україні №86 від 29 березня 1994 року право на укладення договорів на капітальне будівництво надано виключно командувачам видами Збройних Сил України, військами військових округів і обєднань. 23 січня 1998 року між в/ч НОМЕР_2 та ЗАТ ІРОКС було укладено Договір №9/1-8-Зр. про спільну діяльність по будівництву житла для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей, яким було передбачено будівництво такого житла на вулицях Бальзака, Шевченка. Гайдара та Б.Хмельницького в м. Львові. На підставі цього договору, а також на виконання договору від 2 грудня 1994 року, між в/ч НОМЕР_2 та ЗАТ ІРОКС 14 лютого 1998 року був укладений Договір №9/1-8-1п Генерального підряду на будівництво 45-квартирного житлового будинку з мережами та благоустроєм в АДРЕСА_3 , для військовослужбовців Сил ППО України та членів їх сімей. Крім цього, у відповідності до двох вищеназваних договорів між в/ч НОМЕР_2 та ЗАТ ІРОКС 6 травня 1998 року також було укладено Договір №9/1-8-22р про спільну діяльність по будівництву 45-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей. За умовами останнього (п.п.2.1.1; 2.1.2) ЗА І „ІРОКС взяло на себе зобов`язання переузгодити технічні умови на проектування інженерних мереж, підключення до магістральних мереж житлового будинку міськими організаціями, а також за рахунок власних коштів провести перепроектування житлового будинку з метою скорочення протяжності та зменшення вартості інженерних мереж та здійснити добудову шостого поверху площею 421 кв.м.

Відтак 10 грудня 1998 року між в/ч НОМЕР_2 та ЗАТ ІРОКС було підписано доповнення до Договору №9/1-8-22р, згідно якого змінено розмір площі добудови дворівневого шостого поверху з 421 кв.м та 842 кв.м, а також передбачено виділення ЗАТ ІРОКС з боку в/ч НОМЕР_2 безкоштовно 10% житлової площі будинку .

14 березня 2000 року департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради було видано наказ за №69, яким в/ч НОМЕР_4 надано дозвіл на проектування надбудови шостого поверху в зазначеному будинку з обладнанням квартир в двох рівнях. В подальшому, у зв`язку з коректуванням проектно - кошторисної документації в/ч НОМЕР_2 та ЗАТ ІРОКС погодились внести зміни до Договору №9/1 -8-1 п Генерального підряду на будівництво 45-квартирного житлового будинку з мережами та благоустроєм в АДРЕСА_3 , для військовослужбовців Сил ППО України та членів їх сімей від 14 лютого 1998 року, про що 4 вересня 2002 року уклали Додаткову угоду №1, згідно з якою змінено кількість квартир в будинку з 45 на 54 .

На підставі аналізу доказів по справі суд прийшов до вірного висновку, що вказаними угодами були обумовлені права та обовязки замовника і підрядника, а також врегульовані обсяги розподілу житла та передбачено право ЗАТ ІРОКС на фінансування спорудження частини квартир в цьому будинку та одержання частини житлової площі безоплатно.

Крім того, 30 січня 2003 року між ТзОВ Динамо-Інвест та ЗАТ ІРОКС було укладено Договір про передачу частини будинку по дольовій участі, за умовами якого ЗАТ ІРОКС було надано право на укладення індивідуальних договорів з працівниками ТзОВ Динамо-Інвест на придбання квартир за плату, а отримані кошти спрямовувати на завершення житлового будівництва будинку АДРЕСА_3 .

Правомірність укладення зазначеного договору була підтверджена постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29 листопада 2004 року (справа № 1/409-9/151), яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 12 квітня 2005 року.

Також 2 січня 2004 року між ТзОВ Динамо-Інвест та ЗАТ ІРОКС було укладено Договір пре передачу незавершеного будівництва житлового 5-поверхового будинку, що по АДРЕСА_5 за умовами якого ЗАТ ІРОКС прийняв відповідну документацію та незавершене будівництво став замовником - підрядником по продовженню та завершенню будівництва вищевказаного будинку.

З матеріалах справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 , перебував у трудових відносинах з ЗАТ ІРОКС з 1996 року, працює на посаді комірника. Його сім`я складається з двох осіб: він та дружина - ОСОБА_5

21 січня 1998 року між ОСОБА_3 та ЗАТ ІРОКС було укладено договір, за умовами якого ЗАТ ІРОКС доручав ОСОБА_3 виконувати роботи, завдання (здійснити трудову участь) згідно усних та письмових доручень замовника. За виконувану роботу зобов`язався передати ОСОБА_3 у повне господарське відання однокімнатну квартиру загальною площею 35,26 кв.м в будинку АДРЕСА_5 Порядок розрахунків, який встановлений даним договором, проводиться лише за умови, що ОСОБА_3 на момент проведення розрахунків є працівником або акціонером ЗАТ ІРОКС, виконав свою трудову участь з розрахунку: 1 місяць трудової участі становить 1 кв.м. житлової площі квартири та перерахував грошові кошти в сумі 1460, 47 грн.

3 вересня 2004 року до цього Договору сторонами були внесені зміни, відповідно до яких ЗАТ ІРОКС зобов`язався за виконану ОСОБА_3 трудову участь в будівництві вказаного будинку передати йому у власність спірну однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 о на першому поверсі цього будинку та умовою проведення такого розрахунку було те, що ОСОБА_3 , як виконавець, на момент проведення розрахунків є працівником або акціонером цього товариства, виконав свою трудову участь в повному обсязі з розрахунку: 1 місяць трудової участі становить 1 кв.м загальної площі, а також вніс грошові кошти в сумі 1460.47 грн. На виконання вказаних договірних відносин позивач по основному позову на протязі декількох років у вільний від основної роботи час працював на будівництві вказаного будинку як підсобний працівник, ним восени 2004 року було сплачено ЗАТ ІРОКС грошові кошти в розмірі 1460,47 грн. та на підставі акту прийому - передачі від 1 вересня 2004 року спірна квартира АДРЕСА_2 була передана йому у власність. За власні кошти ОСОБА_3 були завершені ремонтні роботи у даній квартирі та на даний час за вказаною адресою проживає він, його дружина та неповнолітній внук.

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №1086 від 19 лютого 2009 року, ОСОБА_3 виконано роботи на будівництві житлового будинку по АДРЕСА_5 згідно представлених табелів обліку робочого часу в якості підсобного працівника за період з січня 2001 року по грудень 2003 року станом на травень 2005 року зарплата, яких становить 17478, 26 грн. з врахуванням коефіцієнтів інфляції, і відповідно станом на час проведення експертизи, травень 2008 року, - 27440,46 грн. Загальний внесок ОСОБА_3 в будівництво 54-х квартирного житлового будинку по АДРЕСА_5 становить на травень 2005 року 89123,24 грн., що відповідає ринковій вартості 36,36 кв.м загальної площі будинку, або 0,66 відсотка. Згідно технічного паспорту на вищевказану спірну квартиру АДРЕСА_2 , який виготовлений Львівським ОДКБТІ та ЕО 29 липня 2005 року, її житлова площа становить 16,8 кв.м, а загальна - 37,2 кв.м.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ст. 10 ЦПК України.

Встановлено, що в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_4 профінансували будівництво житлового будинку по АДРЕСА_5 на суму 1 434 289 грн. 12 коп., що становить 600,76 кв.м загальної площі в 45- квартирному житловому будинку на АДРЕСА_5 .

3 листопада 2004 року ЗАТ Ірокс передано в/ч НОМЕР_4 у вказаному житловому будинку 10 житлових квартир , з яких 8 - трьохкімнатних та 2 - однокімнатні на загальну площу 600,76 кв.м.

Суд прийшов до висновку, що свої обов`язки по договорах, укладених з замовником - військовими частинами А 1206 та НОМЕР_4 ЗАТ ІРОКС виконав повністю.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації., що передбачено ст. 331 ЦК України. До матеріалів справи представником ЗАТ ІРОКС долучено Декларацію про готовність обєкта до експлуатації - багатоквартирного будинку на АДРЕСА_5 від 24 січня 2012 року.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги військового прокурора Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави-Міністерства Оборони України, Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: