справа № 619/5250/13-ц
провадження 2/619/2127/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2013 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Якименко Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування за законом.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_1 також в позовній заяві просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на автомобіль ГАЗ-31105, державний номерний знак НОМЕР_1, передавши автомобіль на збереження позивачу, до розгляду справи по суті.

Перевіривши матеріали справи, суддя дійшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних мотивів.

Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснив судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на автомашину ГАЗ-31105, державний номерний знак НОМЕР_1, випуску 2007 року, в порядку спадкування за законом І-ї черги, після смерті батька ОСОБА_3, померлого 19 серпня 2011 року.

ОСОБА_3 не надано доказів та матеріали справи не містять даних, які б підтверджували існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, суддя вважає, що заявлений позивачем вид забезпечення позову є необґрунтованим.

Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї Постанови №9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснив судам, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Пленум Верховного Суду України в п.16 своєї Постанови №2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, розяснив судам, що відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви (частина четверта статті 151 ЦПК України). Заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 208, 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.О Якименко