Провадження № 2/202/4701/2013
15 листопада 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді Мороза В.П.
при секретареві - Матухно І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення з квартири,-
У квітні 2013 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, просила суд виселити з жилого будинку № 201 по вул. Шолохова, 5 в м. Дніпропетровську ОСОБА_2
Позивачка надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання у справі не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивачці належить кооперативна квартира АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 2059 від 28.06.1986 року та реєстраційного посвідчення від 26.05.1994 року.
Позивачка надала згоду на проживання у спірній квартирі відповідачки без її реєстрації, оскільки остання було дружиною сина позивачки.
Згодом відповідачка отримала у спадок квартиру АДРЕСА_2.
Згідно ст. 145 ЖК України, члени сімї, які проживають разом з членом житлово будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж права набувають особи, які вселилися в жиле приміщення в будинку житлово будівельного кооперативу як члени сімї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Члени сімї члена кооперативу, крім дружини, що має право на частину паєнагромадження, не вправі вимагати поділу приміщення, його обміну і здачі в найом, а також вселення інших осіб, з винятком неповнолітніх дітей.
Згідно ст. 64 та ст. 156 ЖК України, до членів сімє власника будинку (квартири) належить дружина власника, їх діти і батьки, члени сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо дані особи постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, підставами виникнення у члена сімї власника права на прописку та проживання в житловому приміщенні являється наявність сімейних відносин, ведення спільного господарства, яке не можливе без спільного проживання з власником, а також взаємні сімейні права та обовязки.
Позивачка та відповідачка не є членами однієї сімї, не ведуть спільного господарства та не мешкають разом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 99 ЖК України тимчасові мешканці самостійного права на займане приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на її користь.
На підставі викладеного, керуючись ст. 319, 321, 391 України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення з квартири задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 з квартири № 201 по вул Шолохова, 5 в м. Дніпропетровську.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз