АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Козлов Р.Ю.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Загарії ВалентинаМиколайовича, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області про визнання протиправними рішень та дій, заборону обробки персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Загарії В.М., Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області про визнання протиправними рішень та дій, заборону обробки персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних було закрито.

04 жовтня 2013 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, просив суд її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що спір є публічно-правовим лише у тому випадку, якщо хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. На думку апелянта, кваліфікаційно-дисциплінарні органи адвокатури законодавчо не уповноважені владно керувати поведінкою адвоката, а лише наділені функціями з відбору, атестування осіб, які виявили бажання займатися адвокатською діяльністю, і здійснювати дисциплінарні провадження стосовно адвокатів, тобто не є суб'єктами владних повноважень і не здійснюють владні управлінські функції на виконання делегованих повноважень. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов пред'явлено в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 50 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», так як насправді позов пред'явлено згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» на підставі ст. 16 ЦК України.

У судовому засіданні представник Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за довіреністю - Вовнюк В.І. апеляційну скаргу просив відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у розгляді справи, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

08 липня 2013 року адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Загарії В.М., Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури по передачі персональних даних стосовно нього до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області та стягнути з голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на його користь 30 000 грн. моральної шкоди;

- скасувати п. п. 3.10.2 та 3.10.3 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 07 грудня 2012 року, зі змінами, затвердженими Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 18 січня 2013 року та стягнути з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на його користь 30 000 грн.;

- зобов'язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Закарпатської області припинити незаконні збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача) персональних даних про нього, в тому числі і шляхом здійснення дисциплінарного провадження стосовно нього, без його згоди;

- стягнути з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області на його користь 30 000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області для розгляду було скеровано окрему ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.04.2013 року, у яких вказувалося на вчинення ним як адвокатом дисциплінарного проступку на підставі п.п. 3.10.2-3.10.3 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 07 грудня 2012 року. Вказані положення регламенту та дії голови вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури по направленню окремої ухвали та дії дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області позивач вважає незаконним втручанням у його особисте життя, збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, використанням і поширенням персональних даних про нього без його згоди.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини є публічно-правовими та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 статті 3 КАС України встановлено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень.

За відомостями Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури зареєстрована як юридична особа, вид діяльності - державне управління загального характеру, інституційний сектор економіки - центральні органи державного управління.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що суб'єкти наділені і здатні використовувати владно-управлінські повноваження у сфері реалізації публічного інтересу. Публічний інтерес є основним критерієм, який визначає сферу публічно-правових відносин. Публічний інтерес становить собою необхідність забезпечення прав, свобод, інтересів, благ, які мають важливе значення для суспільства в цілому, територіальних громад тощо.

Діяльність адвокатури спрямована на забезпечення та реалізацію публічного інтересу (здійснення захисту, представництва, надання інших видів правової допомоги) відповідно до частини другої статті 59 Конституції України.

Згідно з ч.3 ст.2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до пункту 3.3. Положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, затвердженого установчим з'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року, ВКДКА є юридичною особою, створюється та діє з метою реалізації публічно-правових функцій з відбору, атестування осіб, які виявили намір займатися адвокатською діяльністю, та як дисциплінарний орган в системі самоврядування адвокатури України.

Згідно з пункту 2.1. Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Закарпатської області, затвердженого Радою адвокатів України 17 грудня 2012 року, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Закарпатської області створюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів.

До владних управлінських функцій відноситься, зокрема, дії у сфері регулювання публічно-правових відносин та здійснення контролю.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що спір в даній справі, має публічно-правовий характер, а Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури та Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Закарпатської області - є суб'єктами владних повноважень, що здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства у спірних правовідносинах.

Доводи апелянта про те, що поданий позов не є публічно-правовим спором і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як він звернувся до суду з вимогами про заборону обробки персональних даних, колегія суддів вважає безпідставними, так як позивачем оскаржуються рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області, прийняті щодо нього.

Вказані комісії створені з метою реалізації публічно-правових функцій з відбору, атестування осіб, які виявили намір займатися адвокатською діяльністю, та як дисциплінарний орган в системі адвокатського самоврядування, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що цей спір є публічно-правовим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року є такою, що постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді