У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.П., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Олійник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО», поданою його представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення Лутугинського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 12 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулись до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 2011 року з вини ОСОБА_5 на 13км+50м автодороги Т-13-18 поблизу с. Челюскінців Лутугинського району Луганської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 2107 держаний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 та ВАЗ 11193 державний номер НОМЕР_2 під куруванням ОСОБА_4 У результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль ВАЗ 11193 державний номер НОМЕР_5, завдано тілесних ушкоджень пасажиру цього автомобіля ОСОБА_3

Посилаючи на наведене, ОСОБА_3 просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» на відшкодування майнової шкоди 19 606,18 грн та 5000 грн - у відшкодування моральної шкоди, а з ОСОБА_5 100 000 грн - у відшкодування моральної шкоди. ОСОБА_4 просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» 17 956,05 грн на відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн - у відшкодування моральної шкоди, а з ОСОБА_5 на відшкодування майнової шкоди (франшиза) 1 000 грн та 10 000 грн - у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Лутугинського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від від 12 червня 2013 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 13 702,18 грн та 5 000 грн - у відшкодування моральної шкоди і на користь ОСОБА_4 17 956,05 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн і на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 1 000 грн та 7 000 грн - у відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Лутугинського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 12 червня 2013 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» на користь позивачів майнової та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду касаційної інстанції немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга в частині оскарження судових рішень щодо задоволення позовних вимог про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» на користь позивачів моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а в частині - вирішення позовних вимог про відшкодування цим товариством майнової шкоди відхиленню.

Задовольняючи частково позов у частині вирішення позовних вимог про відшкодування товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується моральна шкода, при цьому страховик (страхова компанія відшкодовує не більше 5 відсотків ліміту), згідно полісу ліміт складає 100 000 грн, тому і стягнув на користь ОСОБА_3 5 000 грн - у відшкодування моральної шкоди.

Проте з такими висновками судів у повній мірі погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно із вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій частині не відповідають.

Судами встановлено, що 1 серпня 2011 об 11год45 хв на 13 км + 50 м автодороги Т-13-18 поблизу селища Челюскінців Лутугинського району Луганської області, ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_4, рухаючись з боку міста Лутугине в напрямку селища Білоріченський зі швидкістю 70 км / год, проявив неуважність до навколишнього дорожньої обстановки та її змін, не переконавшись у безпеці виконуваного їм маневру виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із зустрічним транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-111930, державний номер НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_4

У результаті зіткнення пасажир автомобіля ВАЗ 111930 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

Зазначені факти встановлені вироком Лутугинського районного суду Луганської області від 14 березня 2012року, яким ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

4 жовтня 2010 року ОСОБА_5 застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу в товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО». Ліміт відповідальності визначено: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, (на одного потерпілого) становить 51 000 грн; за шкоду, заподіяну майну, (на одного потерпілого) - 25 000 грн.

Пунктом 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинні на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди) визначено, що потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 гривень на одного потерпілого (п. 9.3 ст. 9 Закону України).

У апеляційній скарзі заявник з урахуванням зазначених норм закону зазначав, що ліміт страхового відшкодування при завдані шкоди здоров'ю згідно договору страхування становить 51 000 грн, тому вважав, що страхове відшкодування з виплати моральної шкоди не може перевищувати 2 550 грн.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, що посилання в апеляційній скарзі на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав установленими, чи на невідповідність висновків суду обставинам справи, підлягають перевірці апеляційним судом шляхом дослідження доказів, яким, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції не дав оцінки або дав неправильну оцінку.

Постановляючи ухвалу про залишення без змін рішення суду першої інстанції в цій частині, суд апеляційної інстанції постановив ухвалу, яка за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України, оскільки не перевірив доводів апеляційної скарги щодо встановленого договором страхування ліміту страхового відшкодування при завдані моральної шкоди та не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи; не встановивши розмір та обсяг відповідальності страхової компанії з урахуванням норм законів чинних на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, помилково погодився з висновком суду першої інстанції, що розмір моральної шкоди вираховується виходячи із суми ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, (на одного потерпілого) у сумі 100 000 грн, і дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції в цій частині без змін.

Разом з цим, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинні на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинні на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Із матеріалів справи убачається, що відповідно до висновку експерта-автотоварознавця № 3392/ИС від 2 грудня 2011 року, у результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 завдано майнову шкоду на суму 42 685 грн.

У відшкодування збитків за пошкоджений автомобіль закрите акціонерне товариство Страхова компанія «Інгосстрах» виплатило ОСОБА_4 23 728,95 грн страхового відшкодування.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди скоєної 31 серпня 2011 року ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до медичних довідок та чеків на лікування та придбання лікарських засобів ОСОБА_3 витрачено 13 702,18 грн.

Таким чином, задовольняючи частково позов у частині вирішення позовних вимог про відшкодування товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» завданої майнової шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі, дав їм належну оцінку і, з урахуванням встановлених обставин справи, і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано дійшов висновку про наявність у позивачів права передбаченого п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на відшкодування страховою компанією завданої майнової шкоди, пов`язаної з лікуванням ОСОБА_3 у сумі 13 702,18 грн та шкоди, заподіяної автомобілю ОСОБА_4 в сумі 17 956,05 грн без урахування виплаченого останньому закритим акціонерним товариством страхова компанія «Інгосстрах» страхового відшкодування у сумі 23 728,95 грн та 1 000 грн (франшизи).

Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги в цій частині та зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи в цій частині допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставами для скасування судових рішень, фактично зводяться до переоцінки доказів і незгодою заявника із висновком судів по їх оцінці.

Судами на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено в цій частині фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Ураховуючи викладене, ухвала суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог про відшкодування товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» завданої моральної шкоди підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а касаційна скарга в частині оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині щодо вирішення позовних вимог про відшкодування товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» завданої майнової шкоди підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО», подану його представником Шулікою Аліною Володимирівною, задовольнити частково.

Ухвалу Луганської області від 12 червня 2013 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог про відшкодування товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» завданої моральної шкоди скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Лутугинського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 12 червня 2013 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» завданої майнової шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П.Гончар

Судді: В.І.Амелін

Т.П.Дербенцева

С.О. Карпенко

А.С.Олійник