Справа № 2036/2-5/11
Провадження № 2/636/3/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Ганенко Т.С.,

секретаря судового засідання Філатова Д.С.,

представників позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи Камянояружська сільська рада Чугуївського району Харківської області, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення факту приймання спадщини у порядку спадкування за законом, зустрічним позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_9, треті особи Камянояружська сільська рада Чугуївського району Харківської області, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, орган опіки та піклування служба у справах неповнолітніх Чугуївського району Харківської області про встановлення фактів прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом звернулася до суду із позовом, яким з урахуванням уточнень, просить встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті матері ОСОБА_13, померлої 11.07.1994 року, визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20Б у порядку спадкування за законом після смерті матері. Також, позивач просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті сина ОСОБА_14, померлого 20.07.2001 року, визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом після смерті сина право забудовника щодо недобудованого житлового будинку готовністю 36,9 %, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20А з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє імя документів, що посвідчують право власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на наступне. Спірне домоволодіння за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20Б (колишній № 20) зареєстровано на праві власності на підставі свідоцтва про право власності за матірю позивача ОСОБА_13. За життя ОСОБА_13 склала заповіт, яким заповіла належне їй майно онуку сину позивача ОСОБА_14. 11 липня 1994 року ОСОБА_13 померла, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку за вищевказаною адресою. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_14 спадщину не прийняв, оскільки не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном. Спадщина після смерті матері була фактично прийнята позивачем, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини ОСОБА_4 користувалася будинком, підтримувала його у належному стані, разом з дочками оброблювала земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок, сплачувала належні платежі за землю. Спадкоємець першої черги спадкування після смерті ОСОБА_13 дочка померлої ОСОБА_9 спадщину після смерті матері не приймала, оскільки у володіння спадковим майном не вступала та із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Також, позивач зазначала, що її син ОСОБА_14 за дозволом Камянояружської сільської ради розпочав будівництво житлового будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, для чого йому виділено земельну ділянку площею 0,008 га за рахунок вилучення частини земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням ОСОБА_13 Будівництво тривало до 1991 року, після чого забудовник ОСОБА_14 переїхав до м. Харкова разом з родиною. Станом на 20 жовтня 2011 року готовність житлового будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга становить 36,9 %. 20 липня 2001 року ОСОБА_14 помер, після його смерті відкрилася спадщина, що складається з незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 36,9 %. Позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом фактично прийняла спадщину після смерті сина, протягом шести місяців після його смерті користувалася та до теперішнього часу користується недобудованим будинком, земельною ділянкою, на якій він розташований, оскільки земельна ділянка, виділена ОСОБА_14 не відокремлена межовими знаками від земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням ОСОБА_13 Позивач вважає, що вона набула право забудовника недобудованого житлового будинку, оскільки інші спадкоємці після смерті ОСОБА_14 відповідачі за первісним позовом не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та фактично не вступали у володіння спадковим майном.

Відповідачі за первісним позовом звернулися до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просять встановити факт прийняття ОСОБА_14 спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_13, встановити факт прийняття відповідачами спадщини після смерті ОСОБА_14, що складається з житлового будинку № 20Б та недобудованого будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_14 та ОСОБА_7 на недобудований житловий будинок № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, що набуте під час шлюбу, визнати за дружиною ОСОБА_7 право власності на ? частину у спільній сумісній власності на недобудований житловий будинок. Також, відповідачі просять встановити факт неприйняття спадщини ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_13, сина ОСОБА_14 та виключити її з числа спадкоємців, що прийняли спадщину, а також встановити факт неприйняття ОСОБА_9 спадщини після смерті матері ОСОБА_13 та виключити з числа спадкоємців, що прийняли спадщину.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідачі зазначили, що вони, а також неповнолітній ОСОБА_8, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_7 є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_14, померлого 20.07.2001 року. ОСОБА_14 був єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_13, якій належав спірний будинок на підставі свідоцтва про право власності, інші спадкоємці, які мали право на обовязкову частку у спадщині відсутні. ОСОБА_14 фактично прийняв спадщину житловий будинок № 20 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем бабусею ОСОБА_13 на момент її смерті, фактично вступив в користування спадщиною. При цьому ОСОБА_14 ще за життя ОСОБА_13 разом зі своєю сімєю розпочав будівництво будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, для цього йому було виділено земельну ділянку шляхом вилучення частки земельної ділянки зі зносом сараю, вбиральні та літнього душу у житловому будинку № 20 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, що належить ОСОБА_15 Даний будинок ОСОБА_14 продовжував будувати і після смерті ОСОБА_13 Таким чином, ОСОБА_14 прийняв спадщину після смерті бабусі, але не встиг оформити її нотаріально у звязку зі смертю.

20 липня 2001 року ОСОБА_14 помер, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 20, а також недобудованого житлового будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Відповідачі та неповнолітній син померлого ОСОБА_8 фактично прийняли спадщину як спадкоємці першої черги спадкування за законом у рівних частках по ? частки житлового будинку № 20 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга кожний. Крім того, відповідачами було успадковано ? частину недобудованого будинку, враховуючи, що ? частка цього будинку є часткою дружини померлого відповідача ОСОБА_7, тобто кожен з відповідачів та неповнолітня дитина спадкодавця прийняли у спадщину по 1/8 частині незавершеного будівництвом будинку № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Спадкоємці ОСОБА_14 фактично прийняли спадщину після його смерті, оскільки були зареєстровані на час смерті разом із померлим, але не змогли оформити її нотаріально, оскільки відповідач ОСОБА_7 після смерті чоловіка залишилася із трьома дітьми та перебувала у важкому душевному та фізичному стані, крім того, всі правовстановлюючі документи на будинок № 20 та незавершений будівництвом будинок № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга знаходилися у ОСОБА_4 Відповідачі вважають себе такими, що набули право власності на спірне майно, оскільки ОСОБА_14 все життя постійно проживав разом з ОСОБА_13, після її смерті фактично вступив в управління і володіння спадковим майном і є таким, що фактично прийняв у спадок будинок № 20 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Також, відповідачі по справі на час смерті ОСОБА_14 постійно проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1, після його смерті продовжують проживати та бути зареєстрованими у вказаній квартирі, отже є такими, що прийняли після його смерті спадщину.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 підтримала уточнені позовні вимоги в останній редакції, просила їх задовольнити, не визнала зустрічні позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволенні. Позивач ОСОБА_4 надала суду письмові пояснення, якими зазначила, що вона народилася та усе життя проживала у с. Камяна Яруга, протягом тривалого часу проживала у будинку своєї матері ОСОБА_13 за адресою: с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20, у теперішній час це будинок № 20Б. Після народження старших дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_16 позивач проживала за цією ж адресою разом з дітьми. У 1982 року чоловік позивача придбав будинок по вулю Кірова в с. Камяна Яруга та після проведення ремонту позивач разом з дітьми переїхала проживати у придбаний будинок. У 1987 році після одруження ОСОБА_14 останній з дружиною переїхали до будинку бабусі, під час проживання у 1989 році ОСОБА_14 з дружиною розпочав будівництво будинку на земельній ділянці, яка знаходилася у користуванні ОСОБА_13 Приблизно у кінці 1990 року початку 1991 року ОСОБА_14 разом з родиною переїхав до Харкова та припинив будівництво будинку. Наприкінці 1991 року ОСОБА_13 перенесла важку операцію, повязану з онкологічним захворюванням, після чого потребувала у важкому фізичному стані, не мала можливості себе обслуговувати. Позивач у звязку зі станом здоровя матері та необхідністю доглядати домашню худобу постійно знаходилась у будинку матері разом із дочкою ОСОБА_17 До смерті ОСОБА_13 лише позивач та її дочка здійснювали за нею необхідних догляд, підтримували домоволодіння в належному стані, оброблювали город тощо. 11 липня 1994 року ОСОБА_13 померла, після її смерті позивач залишилася проживати у її будинку разом зі старшою донькою, оскільки необхідно було приглядати за домашньою худобою, обробляти город. Після спливу сорока днів після смерті ОСОБА_13 позивач разом з дочкою розбирали речі матері, документи, восени зібрали врожай, підтримували домоволодіння у належному стані. Ані ОСОБА_14, на користь якого було складено заповіт від імені ОСОБА_13, ані члени його родини домоволодінням не цікавились, не надавали будь якої допомоги по його утриманню, не приїжджали до спірного володіння. ОСОБА_14 з 1991 року перестав цікавитись домоволодінням бабусі, а також своїм розпочатим будівництвом, що було розцінене позивачем як відмова від спадщини, оскільки у нього були наявні всі правовстановлюючі документи. Згодом позивач знов оселилася разом з чоловіком, але з 1999 року, у звязку з народженням онуки від дочки ОСОБА_17, яка проживала весь цей час в будинку ОСОБА_13 знов переїхала у спірний будинок та проживала там приблизно до 2003 року. В 2001 році син позивача ОСОБА_14 помер, організацію похорон та отриманням належних державних допомог у звязку зі смертю займалася позивач по справі. Після похорон сина відповідачі припинили спілкування з позивачем, не цікавилися недобудованим будинком, який знаходився у володінні позивача. У звязку з тим, що недобудований будинок знаходився на території домоволодіння, у ньому розташована колонка, позивач користувалася як цим недобудованим будинком так і земельною ділянкою, на якій він розташований.

У ході судового розгляду ОСОБА_4 також пояснила, що після смерті матері позивач за згодою сільської ради зареєструвала у спірному домоволодінні свою дочку онуку ОСОБА_13 ОСОБА_17, при цьому у ОСОБА_14 не було претензій з цього приводу.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні не визнала первісні позовні вимоги та підтримала зустрічні позовні вимоги, при цьому пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 1987 року, після реєстрації шлюбу вона з чоловіком проживала у будинку ОСОБА_13 по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга. Для поліпшення житлових умов подружжя вирішили придбати у с. Камяна Яруга будинок, але за пропозицією ОСОБА_13 розпочали будівництво нового будинку на території її домоволодіння приблизно у 1988 році. У 1991 році подружжя отримало кімнату у гуртожитку у м. Харкові по вул. Франчішека Крала, але не проживали там, у подальшому у 1993 році отримали квартиру по вул. Електровозній в м. Харкові, в яку вселилися всією родиною у 1994 році там же були зареєстровані. Після смерті ОСОБА_13 у 1994 році подружжя продовжувало будувати будинок та проживали у спірному будинку, оброблювали город, восени 1994 року зібрали врожай. У квітні 1995 року родину ОСОБА_7 вигнала ОСОБА_4, після цього ОСОБА_14 з матірю не спілкувався. Після смерті баби ОСОБА_14 не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав що за наявності заповіту на його користь це не потрібно. Після смерті чоловіка ОСОБА_7 ані від свого імені ані від імені своїх неповнолітніх дітей до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, через юридичну неграмотність та брак часу. Питання про оформлення спадщини після смерті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до 2008 році не порушувалося, оскільки не було гострої необхідності у житлі. Також, відповідач ОСОБА_7 пояснила суду, що під час звернення її сина ОСОБА_5 до суду із позовом про визнання права власності у 2010 році вона не заявляла вимог щодо визнання за собою право власності на спадкове майно. Після смерті ОСОБА_13 відповідач ОСОБА_7 не мала правовстановлюючих документів на спірний будинок, чи були вони в наявності у чоловіка відповідачу невідомо.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні не визнав первісні позовні вимоги та підтримав зустрічні, при цьому пояснив, що його батько ОСОБА_14 прийняв спадщину після ОСОБА_13, про що в матеріалах справи міститься довідка депутата сільської ради. На момент смерті ОСОБА_13 у спірному домоволодінні ОСОБА_4 не проживала, мешкала у с. Камяна Яруга по вул. Кірова. Ще за життя ОСОБА_13 батьки відповідача почали будувати будинок на території спірного домоволодіння, у чому їм допомагав ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні не визнав первісні позовні вимоги та підтримав зустрічні позовні вимоги, при цьому пояснив наступне. ОСОБА_14 є батьком відповідача, останній проживав з народження у спірному будинку до виповнення трирічного віку, а саме до 1993 року разом з ОСОБА_13 Відповідач памятає, що його батьки оброблювали город, користувалися земельною ділянкою та спірним будинком. На момент смерті ОСОБА_13 ОСОБА_6 ще проживав у спірному будинку, ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_17 на цей час там проживали ІНФОРМАЦІЯ_1. Після 1993 року відповідач ОСОБА_6 проживав у гуртожитку по вул. Франчішека Крала в м. Харкові та відвідував Харківській міський дитячий садок, у 1994 році родина відповідача з гуртожитку переїхала у квартиру по вул. Електровозній, 17 в м. Харкова. ОСОБА_6 почав навчатися у Харківській школи № 21 у 1995 році, а потім разом з братом переїхав до дідуся та бабусі батьків матері, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, а батьки залишилися проживати ІНФОРМАЦІЯ_3. Між батьками відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_13 склалися дружні відносини, остання дозволила батькам позивача будувати будинок на території свого домоволодіння.

Також, відповідач ОСОБА_6 зазначив, що на момент смерті ОСОБА_13 він разом з братом та батьками проживав у спірному будинку, у час смерті ОСОБА_13 йому було 5 років. Відповідачу особисто, а також зі слів батьків відомо, що після смерті прабаби ОСОБА_13 його батьки оброблювали город, доглядали господарство, мали ключі від будинку, в якому на той час ніхто не проживав, але ОСОБА_4 вигнала їх сімю з цього будинку. ОСОБА_6 відомо, що його старший брат звертався до суду із позовом про визнання за ним права власності на спадщину, що залишилася після смерті батька. Відповідач ОСОБА_6 на час звернення брата до суду відмовився від спадщини після смерті батька на користь брата, писав розписку про те, щоб усіма спадковими справами від його імені займався брат, але довіреності на його імя не видавав, оскільки під час звернення брата до суду відповідач ОСОБА_6 був неповнолітнім. Відповідачу було відомо зі слів батьків, що після смерті ОСОБА_13 батько відповідача ОСОБА_14 не оформлював свої спадкові права, причини неоформлення спадщини відповідачу невідомі. За життя батька відповідач памятає, що на територію спірного домоволодіння та недобудованого будинку їх не пускала дочка ОСОБА_4 ОСОБА_17

Відповідач ОСОБА_9 у судове засідання не зявилася, надала письмові пояснення за позовом, якими просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення первісного позову не заперечує, а також пояснила, що позивач ОСОБА_4 є рідною сестрою відповідача, а ОСОБА_13 матірю. Житловий будинок в сел. Камяна Яруга по вул. Ювілейна, 20 належав матері, у подальшому будинок було перенумеровано, присвоєно номер 20-Б. Відповідач ОСОБА_9 з матірю проживала з народження, у 1972 року я вийшла заміж та переїхала до Харкова, але завжди підтримувала добрі стосунки з матірю та сестрою. ОСОБА_18 відомо зі слів як матері та сестри, що за життя мати склала заповіт на свого онука ОСОБА_14, який є сином ОСОБА_4 та племінником відповідача. У 1992 році матері зробили операцію у звязку з онкологічним захворюванням, після операції мати потребувала постійного догляду, який ОСОБА_4, а ОСОБА_9 приїздила до матері у вихідні. Крім ОСОБА_19 та ОСОБА_4 її дочок ніхто не піклувався про матір, не надав їй допомогу. На той час у матері була домашня худоба, город і ОСОБА_4 разом з чоловіком займалися всім цим господарством, а за декілька місяців до смерті матері ОСОБА_4 постійно проживала у спірному будинку, оскільки мати вже дуже погано пересувалась. 11 липня 1994 року ОСОБА_20 померла, після її смерті ОСОБА_4 проживала у будинку, підтримувала його в належному стані, займалася розбиранням одягу, особистих речей, паперів, документів матері, приводила до ладу домашню обстановку, сплачувала самооподаткування за будинок матері, комунальні послуги та інше. Ще за життя своєї бабусі ОСОБА_13 ОСОБА_14 почав будівництво будинку на території домоволодіння бабусі, однак, не добудувавши його кинув та разом з родиною переїхав проживати до Харкова та більше ніяким майном у Камяній Ярузі не цікавився. Десь за півроку до смерті ОСОБА_14 почав зловживати спиртними напоями, дружина його вигнала з квартири у Харкові, їхні стосунки були напруженими, через що він деякий час до смерті проживав у своєї тещі у Камяній Ярузі, у неї ж в будинку вчинив самогубство.

Третя особа Камянояружська сільська рада Чугуївського району Харківської області у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення та доводи осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_9 є дочками ОСОБА_13 (свідоцтва про народження серії V-ВЛ № 369288, серії ЯУ № 761527), дошлюбні прізвища кожної змінені під час державної реєстрації шлюбу (свідоцтво про одруження серії ІІ-АВ № 544770, свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 277146). Від шлюбу з ОСОБА_21 (свідоцтво про шлюб серії VІІІ-УР № 620881) ОСОБА_4 має двох дітей - ОСОБА_14 та ОСОБА_17 (свідоцтво про народження ОСОБА_14, довідка РАЦС Чугуївського району (а.с. 143, Т.1), свідоцтво про народження ОСОБА_16 серії І-ВЛ № 265275) після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_16 змінила дошлюбне прізвище «Лазуренко» на «Леонідова» (свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 100857).

ОСОБА_14 28.09.1987 року уклав шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_7 (свідоцтво про одруження серії І-ВЛ 087619). Від даного шлюбу подружжя має трьох дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6.

ОСОБА_13 на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів Чугуївського району Харківської області 30 травня 1990 року, зареєстрованого у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації 12 червня 1990 року належить домоволодіння за адресою: Харківська область, Чугуївський район, сел. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20

Рішенням Камянояружської сільської ради Чугуївського району Харківської області ХХХІІ сесії V скликання від 27 травня 2009 року «Про упорядкування нумерації житлових будинків по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга Чугуївського району» порядковий номер будинку, який належить ОСОБА_20 « 20», змінено на номер « 20-Б».

Домоволодіння № 20Б по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, згідно даних технічного паспорту станом на 1989 року складається з житлового будинку літ. «А-1» з верандами літ. «а» та літ. «а1» та надвірних будівель літньої кухні літ. «Б», льоху літ. «П», сараїв літ. «В», літ. «Г», вбиральні літ. «У», огорожі № 1, воріт № 2, колонки літ. «К».

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами по справі, разом з ОСОБА_13 у спірному домоволодінні до 1993 року проживав ОСОБА_14 разом з сімєю: дружиною ОСОБА_7 та дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Судом встановлено, що під час проживання ОСОБА_14 у домоволодінні ОСОБА_13, за згодою останньої ОСОБА_14 розпочав будівництво житлового будинку.

Рішенням виконавчого комітету Камянояружської сльської сільської ради народних депутатів № 19 від 11 квітня 1989 року ОСОБА_14 надано дозвіл на будівництво будинку в с. Камяна Яруга, згідно типового проекту та зобовязано після закінчення будівництва предявити будинок комісії для здачі в експлуатацію.

Рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради народних депутатів № 140/20 від 22 серпня 1989 року, ОСОБА_14 дозволено у порядку виключення закінчити почате будівництво індивідуального житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, сел. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20 «А» на площі 800 кв.м. за рахунок вилучення частини земельної ділянки зі зносом сараю, вбиральні та літнього душу у домоволодінні № 2 по вул. Ювілейній в сел. Камяна Яруга Чугуївського району Харківської області (у подальшому № 20 «Б»), що належить ОСОБА_20, залишивши за даним домоволодіння земельну ділянку площею 900 кв.м.

На імя ОСОБА_14, відповідно до вказаного рішення, виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів Харківської області 22 серпня 1989 року видано паспорт на забудову садиби у сільському населеному пункті Української РСР, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20А.

Актом від 25.08.1989 року ОСОБА_14 було виділено в натурі земельну ділянку індивідуального забудовника площею 800 кв.м.

Як встановлено судом та підтверджується наданими відповідачами документами, відповідно до розробленого та погодженого у встановленому порядку проекту на будівництво будинку, ОСОБА_14 .М. здійснював будівництво будинку на земельній ділянці площею 800 кв.м., за власний рахунок та рахунок родичів дружини, проте будівництво житлового будинку завершено не було, станом на 20.10.2011 року, готовність обєкта становить 36,9 %.

11.07.1994 року ОСОБА_13 померла, про що Камянояужською сільською радою Чугуївського району Харківської області було зроблено актовий запис № 30 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 006105.

Після смерті ОСОБА_13 відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване на земельній ділянці площею 900 кв.м. за адресою: с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20Б.

Заповітом від 25.11.1989 року, нотаріально посвідченим Камянояружською радою народних депутатів, ОСОБА_13 заповіла все своє майно ОСОБА_14, що проживає в с. Камяна Яруга.

Заповіт за формою та змістом відповідає вимогам статей 542, 543 ЦК України, в редакції закону 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_13

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України, в редакції закону 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_13 є ОСОБА_14

Відповідно до ст. 548 ЦК України, в редакції закону 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, в редакції закону 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, в редакції закону 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Відповідно до інформації Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 04.09.2008 року № 2119, після смерті ОСОБА_13, померлої 11.07.1994 року, в шестимісячний термін ніхто із заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» від 07.07.2009 року № 1921 ОСОБА_14 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 разом з сімєю.

Згідно інформації наданої Камянояружською сільської ради за № 392 від 18.08.2008 року, а також відповіді на адвокатський запит № 05-05/357 від 07.06.2013 року, ОСОБА_14 не був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Посилання відповідачів за первісним позовом про те, що ОСОБА_14 з народження постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку не підтверджуються письмовими матеріалами справи.

В обґрунтування позовних вимог в частині визнання факту прийняття ОСОБА_14 спадщини шляхом фактичного управління спадковим майном, позивачі посилалися на те, що ОСОБА_14 після смерті ОСОБА_13 продовжував будівництво будинку на території спірного домоволодіння.

Суд не вважає зазначену обставину підтвердженням фактичного володіння спадковим майно, оскільки земельна ділянка площею 800 кв.м. була виділена саме ОСОБА_14, останньому ж було надано дозвіл на закінчення будівництва. Таким чином, недобудований будинок не входив до складу спадщини після смерті ОСОБА_13.

Пояснення відповідачів щодо фактичного прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_13 є протиречивими, оскільки надаючи пояснення у судовому засіданні ОСОБА_7 вказувала, що до квітня 1995 року вона разом з родиною проживала у спірному будинку, одночасно з цим зазначила, що після отримання квартири по вул. Електровозній, 17 в 1994 році родина ОСОБА_7 вселилася за цією адресою. Також, протиречивими є пояснення ОСОБА_6, який у судовому засіданні пояснив, що проживав разом з батьками у будинку прабаби ОСОБА_13 після її смерті поки їх не вигнала ОСОБА_4, одночасно з цим зазначає, що у 1993 році родина переїхала до Харкова, де він пішов у дитячий садок, а з 1995 року навчався Харківській міській школі. Крім того, суд критично ставиться до пояснень відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо їх участі у будівництві недобудованого будинку, оброблюванні городу та збиранні врожаю, враховуючи малолітній вік відповідачів на час смерті ОСОБА_13

Довідки депутата Камянояружської сільської ради ОСОБА_22 від 05.11.2008 року, 14.04.2006 року про осіб, які проживали у ІНФОРМАЦІЯ_9 суд не вважає належними та допустимими доказами, оскільки зміст довідок суперечить один одному, крім того у матеріалах справи міститься довідка ОСОБА_22 в якій він відмовляється від раніше наданої ним інформації та засвідчує свою необізнаність про викладені у довідках обставини.

Посилання відповідачів на ту обставину, що ОСОБА_14 не мав можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів суд не бере до уваги, оскільки відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не є перешкодою для звернення із заявою про прийняття спадщини та не вимагається від спадкоємця, який бажає прийняти спадщину.

Таким чином, у ході судового розгляду справи відповідачами не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного прийняття ОСОБА_14 спадщини після смерті ОСОБА_13

Крім того, зустрічна позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_14 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_13 не підлягає задоволенню ще й з наступних підстав.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

ОСОБА_14 помер 20.07.2001 року, про що Камянояружською сільською радою Чугуївського району Харківської області зроблено актовий запис № 22 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ ІV 283919. В результаті смерті ОСОБА_14 втрачена його здатність мати цивільні права і обовязки, зокрема і спадкові права після смерті баби ОСОБА_13, а тому позовна вимога про визнання факту прийняття ОСОБА_14 спадщини після смерті ОСОБА_13 є такою, що протиречить вимогам матеріального та процесуального закону.

З огляду на зазначене, підстави для задоволення зустрічної позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_14, померлим 20.07.2001 року після смерті ОСОБА_13, померлої 11.07.1994 року, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування, його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, позивач ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_13

У ході судового розгляду справи позивач зазначала, що саме вона фактично прийняла спадщину після смерті матері.

Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Камяноярузької сільської ради від 19.09.2008 року № 436, на момент смерті ОСОБА_13, померлої 11.07.1994 року, разом з нею за адресою: с. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20А ніхто не був зареєстрований, фактично спадщину прийняла ОСОБА_4, яка користувалася земельною ділянкою, приглядала за будинком. У спірному будинку з 1998 року проживає онука ОСОБА_15 ОСОБА_17 зі своєю сімєю.

Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Камяноярузької сільської ради від 07.06.2013 року, згідно записів погосподарських книг Камянояружської сільської ради за 1996- 2010 роки на домоволодіння № 20Б по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга в графі «Прізвище, імя, по батькові члена господарства, записаного першим» значиться ОСОБА_4, за 1996-2000 роки в домоволодінні ОСОБА_13 в розділі «Список членів господарства» записана ОСОБА_16, за 2001-2005 роки, за 2006-2010 роки в домоволодінні ОСОБА_13 в розділі «Список членів господарства» записані ОСОБА_17, ОСОБА_23, ОСОБА_24.

Таким чином, посилання ОСОБА_4 на те, що вона фактично володіла спадковим майном та з її ініціативи і за згодою сільської ради у житловому будинку була зареєстрована онука спадкодавиці ОСОБА_17 із сімєю підтверджуються наданими суду письмовими доказами.

Крім того, у ході судового розгляду справи судом були оглянуті оригінали особистих документів на імя ОСОБА_13, а саме довідка № 2463 про статус учасника війни, що дає відповідні пільги, трудова книжка заведена 28.04.1951 року, які зберігаються у позивача.

Дослідивши зазначені вище докази кожен окремо та в сукупності з іншими доказами, суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті матері шляхом вступу у володіння спадковим майном будинком № 20Б по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга.

Крі того, у судовому засіданні свідки ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, підтвердили той факт, що після смерті ОСОБА_13 позивач користувалася будинком, земельною ділянкою, згодом зареєструвала у спірному будинку свою дочку ОСОБА_28

Показання вказаних свідків суд вважає послідовними, узгодженими та такими, що відповідають іншим доказам та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_14 помер 20.07.2001 року, після смерті ОСОБА_14 відкрилася спадщина, яка складається з недобудованого будинку № 20-А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга, готовність якого, відповідно до відомостей технічного паспорту становить 36,9 %.

Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є мати померлого позивач по справі ОСОБА_4, дружина відповідач ОСОБА_7, діти ОСОБА_5, ОСОБА_6, неповнолітній ОСОБА_8

Згідно повідомлення Четвертої Харківської державної нотаріальної контори № 2-21/2519, після смерті ОСОБА_14, померлого 20.07.2001 року, із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

У ході судового розгляду суду не було надано доказів фактичного прийняття відповідачами спадщини після смерті ОСОБА_14, не було зазначено у чому саме полягали дії, що свідчать про фактичне володіння та управління недобудованим будинком № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга.

Як встановлено у ході судового розгляду справи та не заперечувалося особами, які беруть участь у справі, після смерті ОСОБА_14 відповідачі земельною ділянкою, на якій розташований недобудований будинок, а також самим цим будинком не користувалися. Той факт, що для фактичного прийняття спадщини відповідачами чинилися перешкоди з боку позивача не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до дослідженої судом та описаної вище довідки КП «Жилкомсервіс», відповідачі за первісним позовом проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1, діти спадкодавця на момент смерті батька не досягли повноліття.

Стаття 1268 ЦК України, на яку посилаються відповідачі як на підставу прийняття спадщини дружиною та неповнолітніми дітьми спадкодавця спадщини не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору з наступних підстав.

Правовідносини з приводу реалізації права спадкування після смерті ОСОБА_14 регулювалися Цивільним Кодексом в редакції 1963 року.

З аналізу порядку прийняття спадщини неповнолітніми або малолітніми дітьми до 01 січня 2004 року, випливає, що для прийняття зазначеними особами спадщини необхідно звернення до нотаріальної контори їх законного представника, який би діяв в інтересах дітей. Відповідач ОСОБА_7 до нотаріальної контори не звернулася, при зверненні до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у 2010 році вимог щодо визнання за неповнолітніми спадкоємцями права власності на спадщину після смерті батька не заявляла. При таких обставинах, ОСОБА_7 спадщину шляхом звернення не прийняла, а діти за своїм віком не мали можливості здійснити ці дії самостійно.

Відповідно до інформації Камянояружської сільської ради № 409 від 01.09.2008 року, будинок № 20А не внесено у погосподарські книги сільської ради, оскільки він не зданий до експлуатації.

Відповідно до відповіді КП «Чугуївське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.08.2008 року № 1511, право власності на житловий будинок № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга Чугуївського району Харківської області не зареєстровано.

Житловий будинок № 20А по вул. Ювілейній в с. Камяна Яруга є незавершеним, відсоток готовності становить 36,9 %, наявність у спадкодавця належним чином виділеної земельної ділянки для завершення розпочатого будівництва та проекту на житловий будинок з надвірними спорудами не створює право власності на цей незавершений будинок у спадкодавця та не може входити до складу спадщини, а отже, не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців.

У цьому випадку спадкоємцями спадковується право забудовника щодо недобудованого будинку з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє імя документів, що посвідчують право власності.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 розяснено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Враховуючи ту обставину, що незавершений будівництвом житловий будинок фактично знаходиться на території домоволодіння ОСОБА_13, як до часу смерті ОСОБА_14 так і після його смерті земельною ділянкою на якій він розташований користується ОСОБА_4, суд вважає що вона, як спадкоємець першої черги спадкування фактично прийняла спадщину після смерті сина та набула право забудовника, що належало за життя ОСОБА_14

При таких обставинах, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, зустрічна позовна вимога про визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_14 не підлягає задоволенню, оскільки суперечить нормам матеріального права. Крім того, суду не було надано доказів на вчинення будь-яких дій, які, відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, свідчать про вступ у фактичне володіння та розпорядження спадковим майном.

Також не підлягає задоволенню зустрічна позовна вимога про визнання ? частини недобудованого будинку часткою у спільному майні подружжя, що належить ОСОБА_7 Відмовляючи у вказаній зустрічній позовній вимозі суд виходить з наступного.

Правовідносини, що стосуються розподілу спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу регулюються Кодексом про шлюбу та сімю України.

Відповідно до ст. 29 КШтС України, який діяв на час смерті ОСОБА_14, вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

При застосуванні зазначеної норми суд виходить з тієї обставини, що шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 був припинений у звязку зі смертю чоловіка 20.07.2001 року, протягом трирічного строку після припинення шлюбу ОСОБА_7 не зверталася до суду із заявою про розподіл спільного майна подружжя, про поважність причин невикористання свого права на розподіл спільного майна суду не пояснила. Крім того, при зверненні ОСОБА_5 у 2010 році до суду про визнання права власності на спірне домоволодіння та недобудований житловий будинок у порядку спадкування після смерті ОСОБА_14, відповідач ОСОБА_7 також не заявляла вимог про розподіл недобудованого будинку у порядку розподілу майна, набутого під час шлюбу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Посилання позивача на сплив позовної давності щодо заявленої ОСОБА_7 у своїх запереченнях проти зустрічних позовних вимог суд розцінює як заяву про застосування позовної давності та відмовляє у задоволенні вказаної позовної вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 50, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 25 ЦК України, ст.ст. 256, 267, 524, 529, 542, 543, 548, 549, 553, 554 ЦК України в редакції 1963 року, п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи Камянояружська сільська рада Чугуївського району Харківської області, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення факту приймання спадщини у порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_15, померлої 11 липня 1994 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою Харківська область, Чугуївський район, сел. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20 «Б» в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_15, померлої 11 липня 1994 року.

Встановити той факт, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_14, померлого 20 липня 2001 року.

Визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_14, померлого 20 липня 2011 року право забудовника недобудованого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: Харківська область, Чугуївський район, сел. Камяна Яруга, вул. Ювілейна, 20 «А», відсоток готовності якого становить 36,9 % з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на імя ОСОБА_4 документів, що посвідчують право власності.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_9, треті особи Камянояружська сільська рада Чугуївського району Харківської області, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, орган опіки та піклування служба у справах неповнолітніх Чугуївського району Харківської області про встановлення фактів прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: