АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/3419/13-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/2919/К/13 суддя Ан О.В.
Категорія - 34 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Турік В.П.

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», третя особа ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом та іншим ушкодженням здоровя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_6 особи-підприємця ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_8,

позивач ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2 ) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом та іншим ушкодженням здоровя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого послалась на те, що 22.02.2013 року ОСОБА_5, який здійснював перевезення пасажирів по маршруту слідування №312 «мікрорайон Сонячний Карачуни» м.Кривого Рогу на автобусі марки «БАЗ 22154СПГ» д.з. АЕ 2990 АА, що належить на праві власності ФОП ОСОБА_2, який здійснює господарську діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом загального користування, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на бетонну основу залізничного мосту неподалік зупинки громадського транспорту «Мудрьона» в м.Кривому Розі, що призвело до перевертання автомобіля та травмування пасажирів, серед яких була неповнолітня донька позивача ОСОБА_4

Посилаючись на отримання донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягло за собою моральні страждання, уточнивши позовні вимоги і зазначивши співвідповідачем Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» (надалі ПрАТ «СК «Брокбізнес»), просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 30 жовтня 2013 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 18 листопада 2013 року, позов. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 229,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ФОП ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, судом не враховано, що найманим працівником ФОП ОСОБА_2 є ОСОБА_9, який дозволив керувати автобусом ОСОБА_5; між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_2 відсутні трудові відносини, а тому відповідальність за спричинену шкоду повинен нести ОСОБА_5, як такий, що без відома власника на підставі технічного паспорту керував транспортним засобом та завдав шкоди.

В звязку з смертю ОСОБА_5, померлого 10.06.2013 року, відшкодовувати завдану шкоду повинні його правонаступники, а не власник транспортного засобу.

Крім того, відповідач вважає, що завдана шкода повинна була також відшкодовуватись ПрАТ «СК «Брокбізнес».

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_10, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 22 лютого 2013 року приблизно о 15 год. 10 хв. в районі залізничного мосту на вулиці Волгоградської у м.Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса маршрутного таксі по маршруту слідування №312 марки «БАЗ 22154СПГ», д.з. АЕ 2990 АА, під керуванням водія ОСОБА_5, який допустив наїзд на бетонну основу мосту та під час подальшого руху відбулось перекидання автобусу, що призвело до отримання тілесних ушкоджень пасажирів маршрутного таксі, у тому числі й доньки позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які згідно висновку судової-медичної експертизи № 956 від 29.04.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості ушкодження здоровя.

Власником автобуса марки «БАЗ 22154СПГ», д.з. АЕ 2990 АА, є ФОП ОСОБА_2, який здійснює господарську діяльність з перевезення пасажирів громадським транспортом (а.с. 10,11).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_11, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача обґрунтовані, так як неповнолітній ОСОБА_4 завдано шкоду, у тому числі й моральну, внаслідок використанні джерела підвищеної небезпеки при здійсненні пасажирських перевезень, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а саме якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки визнається діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів або обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, він є власником автомобіля марки «БАЗ 22154СПГ», д.з. АЕ 2990 АА, зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює господарську діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом загального користування, а тому саме на нього законодавством покладено тягар відшкодування шкоди,завданої при використанні джерела підвищеної небезпеки, адже згідно з приписами ст. 30 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладається обовязок з забезпечення контролю технічного стану автобусу перед початком роботи, проведення щозмінного перед рейсового та після рейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів тощо.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди з ФОП ОСОБА_2, як з власника автобуса та підприємця, що здійснює господарську діяльність з перевезення пасажирів, у звязку з тим, що автобус вибув з його володіння незаконно, ОСОБА_5 не був найманим працівником та не мав права здійснювати перевезення пасажирів на його маршруті, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідачем не надано доказів про те, що 22.02.2013 року автобус марки «БАЗ 22154СПГ», д.з. АЕ 2990 АА, вибув з його володіння та водій ОСОБА_5 здійснював перевезення пасажирів за маршрутом слідування №312 без його відома.

В судовому засіданні апеляційної інстанції колегією суддів для перевірки доводів апеляційної скарги в цій частині було запропоновано представнику відповідача ОСОБА_12 надати відповідні докази, чого останньою зроблено не було, а з клопотанням про витребування таких доказів вона до суду не зверталась.

Зважаючи на те, що згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України саме на відповідача покладається обовязок з доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, а як ФОП ОСОБА_2, так і його представником ОСОБА_12, не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58,59 ЦПК України на підтвердження доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо покладення відповідальності з відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, доньці позивача на ФОП ОСОБА_2 відповідає закону.

Погоджується колегія суддів і з розміром відшкодування моральної шкоди, визначеного судом, з огляду на наступне.

Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя (розяснення Пленуму Верховного Суду України дані у п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р.).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача, його неповнолітньої доньки та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості суд першої інстанції вірно визначив розмір моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що обовязок з відшкодування моральної шкоди покладено на страховика, є безпідставними, адже полісом АЕ 2346748 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності не передбачено відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: