Справа № 0417/2-1257/2011
Провадження №2/202/46/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у березні 2011 року звернулися до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачі в позовній заяві посилалися на те, що 10 червня 2009 року помер їх батько ОСОБА_4. За його життя в 2008 року була приватизована двокімнатна квартира АДРЕСА_1, де він мав право власності на ? частину квартири. Іншими власниками по ? частині є вони позивачі по справі та малолітня ОСОБА_5. Відповідно до державного акту на право власності на землю ОСОБА_4 є власником земельної ділянки 0,1200 га , яка знаходиться на території села Кіровське, вул. Солона -1- а. Після 40 днів від дня смерті батька вони випадково дізналися про те, що батько залишив заповіт на належну частину його квартири і земельну ділянку на сестру - ОСОБА_3. Вважають, що в останні дні життя на батька зі сторони відповідачки здійснювався тиск, для того щоб він склав заповіт на неї, а не на рідних дітей. Батько матеріально був забезпечений, отримував пенсію, а коли захворів, то повністю віддавав всі свої грошові кошти відповідачці, як подяку за догляд. При оформлені заповіту волевиявлення батька не було вільним і не відповідало його волі. Їх батько хворів на серцеві захворювання, а також на онкологічні захворювання. Він приймав знеболюючі медичні препарати, які впливали на його свідомість. Вважають, що на день складання заповіту, 08.05.2009 року батько знаходився в такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій і не міг керувати ними, так як знаходився в залежності від сильнодіючих психотропних і наркотичних медичних препаратів, а також під психологічним впливом відповідачки. Батько в період з 1973 по 1978 рік проходив лікування в психіатричній лікарні, про саму хворобу їм нічого не було відомо. Крім того з березня 2008 року до складання заповіту їх батько неодноразово скаржився ОСОБА_6, на те, що його сестра тисне на нього, погано говорить про дітей, та вимагає скласти на неї договір дарування на належну йому частину квартири і земельну ділянку. Також батько їх дуже жалів та любив і у батька не було жодних мотивів, щоб позбавити їх права на спадщину. Просили суд: визнати заповіт на ? частину нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ( свідоцтво про право власності на житло від 05.09.2007 року) і земельну ділянку площею 0,1200 га в селі Кіровське за Державним актом від 16.01.1997 року, складений 08.05.2009 року батьком, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, так як волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало його волі недійсним; визнати право на спадщину на нерухоме майно, яке залишилося після смерті батька, ОСОБА_4, 17.06.1953 року, а саме: ? частину нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ( свідоцтво про право власності на житло від 05.09.2007 року) і земельну ділянку площею 0,1200 га. в селі Кіровське за Державним актом від 16.01.1997 року за дочкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 і сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в рівних частках; визнати ОСОБА_3 такою, що не має права на спадщину, так як вона навмисно перешкоджала спадкодавцю скласти заповіт за законом на дітей, тим самим створювала умови виникнення права на спадщину собі та стягнути судовий збір.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбувалося 13 липня 2012 року позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. В подальшому відповідно до заяв просила суд розглядати справу в її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 відповідно до заяви просила суд розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача в судове засідання зявилася. Позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на законі та є необґрунтованими.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Відповідно до листа просили суд розглядати справу в їх відсутності.

Свідок ОСОБА_7, терапевт, сімейний лікар, який з 22.04.2009 року спостерігав хворого ОСОБА_4 розповів про те, що після того як ОСОБА_4 був оглянутий онкологом і була проведена компютерна томограма йому був поставлений діагноз рак легенів 4 групи. З таким діагнозом хворі знаходяться на знеболюючому лікуванні, хворий отримував трамадол 5% з 22.04.2009 року по 2 мл. 1 раз в день. Також йому був призначений димедрол . З 14.05.2009 року стан його здоровя погіршився, в нього зявилися сильні болі і йому було призначено більш сильні препарати морфіну. На психіку препарати не діяли, він був контактний і адекватний. При передозуванні ліків, можлива токсикація організму, нудота.

Свідок ОСОБА_8, чоловік позивачки, розповів про те, що знав ОСОБА_4 з 2005 року. Він знав, що його тесть хворів, та не міг виконувати важких фізичних робіт. Тесть зловживав спиртними напоями. В 2009 році стан його здоровя погіршився, оскільки в квартирі проживало 5 чоловік , тому було вирішено, щоб він проживав деякий час у сестри. Тесть був ображений на всіх на дітей, сестру. Також він залишився без роботи. Він був дуже емоційним чоловіком і все вирішував по своєму. Останній час він самостійно не ходив, пересувався на колясці. Бачив його останній раз в квітні, він погано говорив.

Суд, заслухавши позивачів, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 05 вересня 2007 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 05 вересня 2007 року за №3/596-07 ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_3 ( а.с.21-27).

Згідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП №011205 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 0,1200 га, яка розташована на території сел. Кіровське, вул. Солона-1 ( а.с. 20).

ОСОБА_4 помер 10 червня 2009 року ( а.с.8).

Згідно заповіту від 08 травня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 зареєстрованого в реєстрі за №1-760 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе належне йому майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, усі майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті заповідає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Заповіт складено у присутності нотаріуса за адресою: АДРЕСА_4 ( а.с.46).

Відповідно до Спадкової справи 2-14 Том 659-09 заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 31.07.2009 року після смерті ОСОБА_4, померлого 10.06.2009 року ( а.с.52-62), з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 ( за заповітом), ОСОБА_1 ( дочка) та ОСОБА_2 ( син). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 квітня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1034 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 10.06.2009 року є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, спадщина , на яку видано свідоцтво, складається з права на грошовий вклад з відсотками, компенсаціями та індексаціями в Національному банку України в Дніпропетровській області на поточному рахунку №6103 ( а.с.61).

Згідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 квітня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1031 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 10.06.2009 року є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, спадщина , на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1200 гектарів в межах згідно з планом, що знаходиться на території сел. Кіровське, вул. Солона-1-а, Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.62).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В ході розгляду справи судом за клопотаннями позивачів були витребувані докази та було призначено посмертну судово - психіатричну експертизу.

Відповідно до висновку амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи від 04 квітня 2013 року ОСОБА_7 №10 ОСОБА_4 за життя в період часу, який цікавить суд, тобто на день складання і підписання заповіту 08.05.2009 року, яким-небудь психічним розладом не страждав. За своїм психічним станом в той період часу він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а.с. 162-164) .

Позивачем заявлялося клопотання, щодо призначення по справі повторної посмертної експертизи. Відповідно до ст.150 ЦПК України та розяснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах, відповідно до яких лише після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли зясовується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо, судом призначається додаткова експертиза. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за істотних порушень процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Згідно з ч.ч.6,7 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами встановленими ст.212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути вмотивована в рішенні. Оскільки, висновок експерта не має переваг перед іншими засобами доказування, він також підлягає дослідженню і перевірці, а фактичні дані, що містяться в ньому, оцінюються судом за загальними правилами.

Оцінивши висновки, зроблені експертом, суд може покласти їх у основу свого рішення, в іншому випадку суд повинен мотивувати чому саме він не погодився з даним висновком експерта.

Оскільки експертиза була проведена на підставі цивільної справи та медичних документів ОСОБА_4, повно і всебічно були зясовані обставини у справі, вимоги законодавства при призначені експертизи та її проведені було дотримано, і в суду не викликало сумнівів в правильності висновку експертної комісії, а тому Ухвалою суду від 20.06.2013 року в проведені повторної посмертної експертизи позивачу було відмовлено.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, лікар, який спостерігав за хворим ОСОБА_4, вказав на те, що хворий був контактний та відповідав на всі поставлені питання. Та вказав на те, що медичні препарати, які призначалися хворому знімали біль та полегшували його стан.

Суд не може прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_8, який бачив ОСОБА_4 в квітні 2009 року, однак свідок не зміг конкретно розповісти про що він говорив з хворим, який не захотів з ним спілкуватися.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, позивачами не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог про визнання заповіту недійсним і тому позов задоволенню не підлягає.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року №9, ст.ст. 225, 1257 ЦК України , ст.ст.3, 7, 11, 15 , 58, 59,60, 169, 212-215 ЦПК України , суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар