Провадження 2/202/1029/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві і в ході судового розгляду представник позивача посилалися на те, що 09 листопада 2010 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір позики, згідно з яким позивач того ж дня у повному обсязі передав відповідачці у борг грошові кошти в сумі 8000000 грн. 00 коп., що за курсом НБУ, встановленого на дату укладання договору, було еквівалентно 1010101,00 доларів США. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. За умовами договору ОСОБА_2 прийняла на себе зобовязання повернути йому отримані в борг грошові кошти до 01.10.2012 року. Відповідач взяте на себе зобовязання належним чином не виконав і борг не повернув. Просили суд: стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 8000000 грн. та судові витрати по справі.

Відповідачка та представник відповідачки в судовому засіданні, яке відбувалося 20.03.2013 року позовні вимоги визнали. Не заперечувала факт отримання коштів в борг. Вказали, що на даний час у відповідачки виникли матеріальні труднощі, а тому вона не може однією сумою повернути борг.

В подальшому представником позивача були уточнені позовні вимоги шляхом зменшення позовних вимог та просили суд стягнути із відповідачки 2986000,00 грн., оскільки борг зменшився та відповідно до заяви просили суд розглядати справу в відсутності представника позивача.

Відповідно до заяви представник відповідача в поданій через канцелярію суду заяві не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог та просив суд розглядати справу в їх відсутності.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача в судовому засіданні, яке відбувалося 20 березня 2013 року, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно до розписки 09 листопада 2011 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір позики. За договором позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 8000000 гривень, що за курсом НБУ, встановленого на дату укладання договору, було еквівалентно 1010101,00 доларів США. а ОСОБА_2 зобовязувалася повернути суму до 01.10.2012 року .

У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано суду оригіналу розписки, а її наявність у позивача не перешкоджає повторному зверненню до суду, а також не надання жодних доказів погашення боргу, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача та вимушений в позові відмовити.

Керуючись: ст. ст. 526,625, 1049, 1050, ЦК України, ст. ст. 3,7,11,15, 57- 61, 88,169, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар