Справа № 2-4161/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2013 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., при секретарі Хазієвій Т.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна жінки та чоловіка , які проживають однією сім`єю , але не перебувають у шлюбі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу , визнання коштів спільним сумісним майном та їх розподіл ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнила та просила розподілити спільне майно жінки та чоловіка , які проживають однією сім`єю , але не перебувають у шлюбі між собою та належить їм на праві спільної сумісної власності й визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку №38 по вулиці Празькій у м. Кривому Розі, розподілити та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля Дачія «Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1, розподілити та визнати за нею право власності на 1/2 частка майна, а саме: газова плита, кухонний гарнітур, бетонозмішувач, два кондиціонера, пральна машинка, перфоратор, соковижималка, компютерний стіл, компютер, кавоварка, алюмінієва драбина, два телевізори , насосна станція всього на загальну вартість 16 639 грн 99 коп , за відповідачем визнати право власності на диван ліжко, телевізор, відеоплеєр, мікрохвильова піч, хлібопічка, мясорубка, кофемолка, електрична дриль, електрична пила, електричний лобзик, електричний фуганок, кьоршер , газовий котел, газовий конвектор , болгарка , супутникова антена , ковролін, килим на підлогу , мотокосилка , сигналізація машинна, автомагнітола , всього на загальну вартість 16670 грн 00 коп та понесені судові витрати . Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що з березня 2003 року проживали разом з відповідачем , вели спільне господарство і за рахунок спільних коштів придбали майно, яке вона просить розподілити.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить встановити факт проживання з ОСОБА_1 без шлюбу у період з серпня 2005 року по лютий 2010 року, визнати кошти в сумі 51050 грн, за які було придбане домоволодіння № 54 по вул. Празькій в м. Кривому Розі спільним сумісним майном , визнати за ним право на половину цієї суми 25525 грн та стягнути їх на його користь.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що з 2005 року проживав з ОСОБА_1 однією сім`єю до лютого 2010 року, в цей період було придбане спільне майно домоволодіння № 54 по вулиці Празькій в м. Кривому Розі, право власності на яке зареєстровано за попереднім власником ОСОБА_5

Допитана у судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити , посилаючись на ті самі підстави, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Допитаний у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими тому у їх задоволенні необхідно відмовити, вважає , що заявлені ним вимоги про визнання коштів спільним майном та стягнення з ОСОБА_1 на його користь 25 525 грн необхідно задовольнити, посилався на підстави, зазначені у позовній заяві.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у повному обсязі. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 є власником домоволодіння №38 по вул. Празькій у м. Кривому Розі з 16 грудня 2004 року ( а.с. 11).

13 січня 2011 року постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ( а.с. 12) ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУп АП у відношенні ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_6

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено , що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2005 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано ( а.с. 14).

Відповідно до договору купівлі- продажу від 08 грудня 2001 року позивач ОСОБА_4 уклала договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи нарахована заробітна плата ОСОБА_1 у період з січня 2007 року по травень 2007 року складає 66 861 грн 37 коп ( а.с. 18)

Позивач ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 і разом з нею зареєстровані відповідач ОСОБА_2, син ОСОБА_8 (а.с. 18).

Витягом про державну реєстрацію прав від 23.03.2011 року підтверджується , що домоволодіння №38 по вулиці Празькій у м. Кривому Розі належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу від 13.12.2004 року ( а.с. 31).

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.10.2004 року затверджена мирова угода, відповідно до якої ОСОБА_9 зобов`язувалась сплатити ОСОБА_2 3000 доларів США та визнано право власності за ОСОБА_9 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 33).

Відповідно до довідки ГБК «Комсомолець» ( а.с. 34) ОСОБА_2 на праві власності належав гараж №32 , який у 2004 році він продав громадянину ОСОБА_10

Відповідно довідки ( а.с. 35) заробітна плата ОСОБА_2 у період з січня 2007 року по травень 2007 року складала 59 541 ,59 грн.

З договору купівлі - продажу ( а.с. 36-40) вбачається, що 15.06.2007 року на ім`я відповідача ОСОБА_2 було придбано автомобіль Дачія Логан , 2007 року випуску , вартістю 53 631 грн , право власності зареєстровано органами МРЕВ за відповідачем ОСОБА_2 ( а.с. 59) .

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що станом на березень 2012 року право власності на домоволодіння № 38 по вулиці Празькій у м. Кривому Розі зареєстровано за ОСОБА_2 ( а.с. 65), право власності на домоволодіння № 54 по вулиці Празькій у м. Кривому Розі зареєстровано за ОСОБА_5 ( а.с. 68).

З матеріалів справи вбачається ( а.с. 74) , що відповідно до акту від 30.01.2011 року ( а.с. 74) мешканці будинку №30 по вулиці Кропивницького у м. Кривому Розі вказують, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з червня 2003 року мешкали у квартирі №48 вказаного будинку по липень 2005 року, вели спільне господарство, в подальшому переїхали у будинок №38 по вулиці Празькій у м. Кривому Розі.

Встановлюючи правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем , суд прийшов до наступного.

Відповідно до частин 1 ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно , що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка , які не перебувають у шлюбі між собою , поширюються положення гл. 8 СК щодо права спільної сумісної власності подружжя.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що під час застосування ст. 74 СК , що регулює поділ майна осіб , які проживають у фактичних шлюбних відносинах , судам необхідно враховувати , що правило зазначеної норми поширюється на випадки , коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини , що притаманні подружжю.

З матеріалів справи вбачається , що позивачка звертаючись до суду із позовною заявою про розподіл спільного сумісного майна та визнання права власності зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, що є підставою для застосування до набутого в той час майна правил глави 8 СК.

З пояснень сторін встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебували , кожен зокрема, в інших зареєстрованих шлюбах ОСОБА_4 до 18 жовтня 2005 року.

При цьому у судовому засіданні встановлено, що відповідач , не заперечував факт інтимних стосунків з позивачем , факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства з 2003 року з останньою не визнавав. Крім цього , доказів на підтвердження факту перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах , зокрема , відповідне судове рішення , в матеріалах справи немає. Судом неодноразово розяснювалось право позивача на уточнення позовних вимог, при цьому в межах цієї справи позовна вимога про встановлення факту перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах позивачем ОСОБА_1 не заявлялась.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України , факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

За змістом наведених вище норм, правові наслідки встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, так і встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі ст. 74 СК пов`язується виключно з набранням законної сили рішенням суду, яким такі юридичні факти встановлені.

З огляду на зазначене, правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно відсутні.

Доводи позивачки та відповідача про проживання однією сім'єю у певні періоди спростовуються матеріалами справи та законодавством.

Аналізуючи докази у справі, суд прийшов до висновку про те, що факт проживання позивачки і відповідача у період з серпня 2005 року по лютий 2010 року як жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою, - у судовому засіданні не доведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. На думку суду сторонами не надано належних доказів того факту, що сторони проживали разом та були пов'язані спільним побутом. Посилання позивача, відповідача на те, що вони один з одним проводили багато часу разом та мали спільні побутові справи, хоча і не заперечуються відповідачем, не можуть слугувати доказом виникнення фактичних шлюбних відносин.

Суд прийшов до висновку про те, що позивачем, відповідачем не надано належних та допустимих доказів проживання однією сім'єю без укладання шлюбу, суду не надано переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог стосовно того, що позивач, відповідач проживали однією сім'єю і вели спільне господарство у певні періоди.

Суд встановив і це підтверджується матеріалами справи, що не доведено також факт придбання зазначеного майна та за яку вартість і конкретно час купівлі кожної речі, наявність зазначеного майна.

Покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які допитані у судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_1, відповідно до яких кожен з яких окремо підтверджував спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з 2003 року по цей час та ведення ними спільного господарства, спільного придбання речей у цей період часу, суд не приймає до уваги, оскільки норми законодавства не можуть бути спростовані показаннями свідків у судовому засіданні.

Свідки ОСОБА_17, ОСОБА_18А, кожен окремо вказали, що вони знайомі з ОСОБА_2, їм відомо, що з 2005 року ОСОБА_2 мешкав з ОСОБА_1, а до цього часу з дружиною ОСОБА_2. За його проханням допомагали йому перевозити речі у будинок , який знаходиться у Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що у 2004 році за 1900 доларів США він придбав автомобіль марки ВАЗ 2106 у ОСОБА_2, при цьому договір купівлі- продажу не було оформлено, володів автомобілем на підставі довіреності.

Суд відхиляє пояснення свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які допитані у судовому засіданні за клопотанням відповідача ОСОБА_2, оскільки вони не послідовні, не конкретні, не підтверджують факт спільного побуту та взаємності прав та обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_1, при цьому спростовуються матеріалами справи.

Акти від 30.01.2011 року (а.с. 74), де мешканці будинку №30 по вулиці Кропивницького у м. Кривому Розі вказують, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з червня 2003 року мешкали у квартирі № 48 вказаного будинку по липень 2005 року, вели спільне господарство, в подальшому переїхали у будинок №38 по вулиці Празькій у м. Кривому Розі, який досліджений у судовому засіданні, не підтверджує факту усталених відносин між позивачем та відповідачем.

Позивачем та відповідачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів щодо часу та джерел придбання спільного нажитого майна, судом не встановлено факту спільного проживання однією сім`єю позивача з відповідачем, факту спільного побуту та взаємності прав та обовязків, відповідно до ст. 3,74 Сімейного кодексу України.

У судовому засіданні не надано безспірних доказів , що у позивача з відповідачем у певні періоди склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, тому майно, яке було набуте кожним з них окремо у спірні періоди, не може бути визнане спільною сумісною власністю.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача, відповідача задоволенню не підлягають, судові витрати суд відносить на рахунок кожного.

Керуючись ст.ст.3, 10,60,88,212,213,215,256 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.3,74 Сімейного кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна жінки та чоловіка , які проживають однією сім`єю , але не перебувають у шлюбі залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу , визнання коштів спільним сумісним майном та їх розподіл залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи , які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_20