Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2390/13 Головуючий у 1-й інстанції Марченко Н. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 2001 року працювала охоронцем ( оператором охорони та відео спостереження) ДП ЗТМК.

15.11.2012 року наказом № 504 /ОК була звільнена на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України «систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніш застосовувались заходи громадського стягнення».

14.11.2012 року вона була запрошена на засідання профспілки, де розглядалось питання про невиконання покладених на неї обовязків. Тобто на засідання, на якому б обговорювалось погодження її звільнення не проводилось, протокол засідання професійної спілки під розпис їй не надавався. Крім того, в резолютивній частині наказу № 504 /ОК від 15.11.2012 року , не вказано як підставу звільнення протокол засідання професійної спілки чи рішення профкому спілки.

Вважає, що її звільнення було здійснено з порушенням норм трудового законодавства, а саме: без згоди з профспілковим комітетом.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2013 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на роботі Стягнуто з ДП ЗТМК на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 7887,13 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат» зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не повне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду наведеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та поновлюючи її на роботі, суд першої інстанції зазначив, що при виборі виду стягнення адміністрація підприємства не враховували ступінь тяжкості вчиненого проступку відсутність негативних наслідків для підприємства і тому дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є неспівмірним з проступком. Поте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися.

Відповідно до ст. 147, 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, як догана чи звільнення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що з 01.09.2012 року ОСОБА_2 працювала на ДП «Запорізький Титано-магнієвий комбінат» оператором пульта охорони та відео спостереження.

Наказом № 99/ок від 22.03.2012 року ОСОБА_2 була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення п.п.1.1, 2.3, 3.2.2 робочої інструкції № 74-004-2011 в частині організації проведення роботи оператора ОПСіВ та порядку взяття обєктів під охорону у вигляді догани (а.с154)

Наказом № 315 від 10.09.12 року ОСОБА_2 обявлено догану за порушення п. 3.9 Інструкції по охороні праці №74-003 (а.с.163-164)

Згідно робочої інструкції ЄН №74-004/2012 на своєму робочому місці ОСОБА_2: -п.1.1. забезпечує візуальний контроль моніторів відеоспостереження, приймання під охорону й зняття з під охорони об'єктів, оснащених системою охоронно-пожежної сигналізації й підключених до пульту централізованого відеоспостереження.

п. 1.2. Здійснює візуальний контроль на моніторах за станом охорони об'єктів.

п. 1.6. Сповіщає про несправність засобів охоронно-пожежної сигналізації й відео спостереження майстру з ремонту обладнання, доводить до відома начальника режимного відділу або заступника начальника режимного відділу.

-п. 3.1.7. при несправності працездатності відеокамер, повинна здійснити запис у журналі обліку, сповістити майстру з ремонту обладнання про що довести до відома керівництво РВ.

15.11.2012 року згідно наказу № 504/ОК ОСОБА_2 , яка 29.10.2012 року порушила п.п. 1.1, 1.2,1.6,3.1.7 робочої інструкції № 74-004-2011, внаслідок пошкодження не звернули увагу на пошкодження відеокамери та того, що режим роботи відеокамери не відповідає запрограмованому режиму, яка була виявлена лише 30.10.2012 року охоронником ОСОБА_3, та оскільки вона вже двічі притягувалася до дисциплінарної відповідальності, була звільнена з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП «за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку» (а.с.4-5)

Перевіркою територіальної державної інспекції з питань праці порушень при притягненні ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності з подальшим звільненням не встановлено (а.с.55)

Як зазначено у рішенні суду, що не оспорюється позивачкою, що в період робочої зміни позивачки, роботу камери було порушено, шляхом зміни кута спостереження. Але не дивлячись на це позивачка не звернула на це уваги та не сповістила про це майстра з ремонту обладнання, начальника режимного відділу або заступника начальника режимного відділу.

За вимогами ст. 61 ЦПК України обставини які не оспорюють ся сторонами не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах вимог заявлених позивачем і на підставі доказів, наданих сторонами.

Встановлені судом обставини щодо наявності дисциплінарних проступків не оскаржуються в апеляційному порядку.

Зазначення в запереченнях на апеляційну скаргу проте, що камера не була пошкоджена суперечить поясненням позивачки у судовому засіданні, поясненням свідків ОСОБА_4Ю, та ОСОБА_5, які підтвердили суду, що вони змінили позивачку на пульті охорони, та після прийняття зміни було виявлено порушення режиму фіксації однієї з камер відеоспостереження, камера не охоплювала необхідний обєм відео спостереження , та не фіксувала належний обєкт, пояснювальній записці майстра по обладнанню ОСОБА_6., який зазначив, що внаслідок механічного удару камера, на якій працювала ОСОБА_2 працювала з порушенням запрограмованого режиму , внаслідок чого не проглядався увесь маршрут,який значно був зменшений.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначала, що записи в її трудовій книжці не відповідають дійсності, бо вона була звільнена 14.11.2012 року, хоча наказ датований 15.11.2012 року, їй пропонували звільнитися за власним бажанням, проте вона заперечувала, оскільки їй як інваліду не хватає коштів на проживання та її звільнення відбулося без попередньої згоди профспілкового комітету. (а.с.1-3)

Проте, за Наказом № 611/ок від 28.12.2012 року було змінено дату складення Наказу № 355 з 14.11.2012 року на 15.11.2012 року (а.с.53)

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 було викликано на засідання профкому комбінату на 14.11.2012р. для розгляду питання про звільнення її за п.3.ст.40 КзпП України за систематичне невиконання робітником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку про що вручено повідомлення. З вищезазначеним повідомленням вона була ознайомлена про свідчить його підпис. Постановою президіуму первинної організації профспілки ДП "ЗТМК" №37/6 від 14.11.2012р. було надано згоду на звільнення ОСОБА_2 за п.З.ст.40 КЗпП України, отже відповідачем дотримано вимоги ст.43 КЗпП України в частині отримання згоди профспілкового комітету на звільнення Позивача.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила суду пояснила, що збори первинної профспілкової організації дали згоду на звільнення позивачки, вона була там присутня.

В апеляційній скарзі ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат» зазначає, що суд безпідставно поновив на роботі ОСОБА_2, бо адміністрацією враховувалося ступінь тяжкості проступку, відсутність шкоди, її попередня робота на підприємстві, яка систематично порушує робочу інструкцію, та після двох доган адміністрацією правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, отже у суду не було підстав для поновлення її на роботі не було.

Суд першої інстанції не звернув увагу проте, що підставою для поновлення на роботі ОСОБА_2 у позові зазначала ні співмірність дисциплінарного стягнення проступку, (відсутності шкоди), а порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Проте, впевнившись що порядок звільнення не був порушений, суд замість відмови у задоволенні позову, у порушення вимог ст. 11 ЦПК України, диспозитивності сторін, вдався до аналізу відсутності шкоди, що не було підставою вимог позивача (а.с.1-3)

Оскільки ОСОБА_2 двічі притягувалася до дисциплінарної відповідальності, тобто враховується її попередня робота на підприємстві, вона в третій раз притягується до відповідальності, заходи стягнення у вигляді догани не є дійовими, а ст. 149 КзПП України передбачає лише два дисциплінарного стягнення у вигляді догани та звільнення, адміністрація підприємства правомірно відповідно до вимог ч.3 ст. 140, ст. 149 КзПП України застосувала в третій раз більш суворе дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Отже на переконання колегії рішення суду про поновлення на роботу ОСОБА_2 є необґрунтованим , ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2013 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: