Справа № 2-33/2013 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2013 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі Кріган Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новоселиця справу за позовом ПАТ Банк Демарк до ОСОБА_3,

- про стягнення боргу за договором кредиту,

зустрічний позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_3,

- про визнання не дійсним договору кредиту, суд, -

встановив:

Представник позивача звернувся з позовом в якому зазначив, що 01.08.2008 року за договором кредиту №159-070 між ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_5. Остання отримала кредит в розмірі 8000 грн. зі сплатою 24% відсотків річних та кінцевим терміном повернення 30.07.2010 року.

Банк свої зобовязання за договором кредиту виконав в повному обсязі видав відповідачці гроші що підтверджується заявою на видачу готівки №159-070 від 01.08.2008 року. Позичальник свої зобовязання не виконав в результаті чого за нею склалось заборгованість яка відповідно до розрахунку від 06.09.2012 року складається з 7642.36 грн. заборгованість за кредитом, 6595.95 грн. заборгованість за відсотками, 1812.70 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 2483.27 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту, 1760 грн. несплачена щомісячна комісія, 4000 грн. несплачені штрафи, всього в загальній сумі 24294 грн. 28 коп..

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту в розмірі 24294 грн. 28 коп. і понесені судові витрати.

Представник ОСОБА_5 в процесі розгляду справи подав до суду зустрічну позовну заяву в якій зазначив, що вона договір кредиту з позивачем не укладала. Даний договір кредиту був укладений її колишнім подружжям ОСОБА_3 на підставі підроблених документів в зговорі з посадовими особами банку. Згідно з вироком Новоселицького районного суду від 23.12.2010 року по справі №1-132/2010 р. ОСОБА_3 був засуджений до позбавлення волі в тому числі і за даний випадок підробки документів та отримання даного кредиту. Просить визнати кредитний договір №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_5, недійсним і стягнути понесені судові витрати.

Представник ПАТ Банк Демарк в процесі розгляду справи по суті звернувся до суду з клопотанням про заміну відповідача ОСОБА_5 на ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 28.01.2013 року замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на ОСОБА_3.

Представник позивача позов підтримав і додатково пояснив, що вважає правомірним стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку отримані ним гроші за договором кредиту. Зустрічний позов визнає і не заперечує проти визнання договору кредиту укладений між ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_5 неправомірним. Заперечує проти стягнення понесених судових витрат і витрат на оплату послуг адвоката.

Представник ОСОБА_2 зустрічний позов ОСОБА_5 підтримав і додатково пояснив, що оскільки його доверітельниця не підписала договір кредиту, не отримала гроші за договором кредиту, тому вважає що укладений договір кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_5, є недійсним. Просить суд стягнути з позивача понесені судові витрати і витрати на оплату послуг адвоката.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не зявився оскільки відбуває покарання за вироком Новоселицького районного суду від 23.12.2010 року у виді позбавлення волі. В отриманих від нього письмових поясненнях на позов ПАТ Банк Демарк і позов ОСОБА_5, суду пояснив, що ОСОБА_5 не було відомо про укладений договір кредиту на її імя. Документи від її імені підписав він особисто і гроші також отримав особисто. При отримані грошей в банк повідомив, що вона лежить у лікарні.

Матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до договору кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_5, остання отримала гроші відповідно до заяви на видачу готівки в сумі 8000 грн..

Вироком Новоселицького районного суду від 23.12.2010 року по справі №1-132/2010 рік ОСОБА_3 був визнаний винним в скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.190, ч.2 ст..364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, ч.3 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.1 ст.388 КК України, і за сукупністю призначено покарання у виді трьох років і шість місяців позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади строком на три роки. З показів свідка ОСОБА_5 яка була допитана під час проведення досудового слідства і оголошених в судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком якій замість нею підписав документи, що вона погоджується передати у заставу КС Рідне коло для подальшого отримання кредиту, також оформив на нею всі документи по яким він отримав з Банку Демарк кредит в сумі 8000 грн..

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд оцінюючи у сукупності викладені докази та пояснення сторін, приймаючи до уваги, що представник позивача визнав обставини, що договір кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк і ОСОБА_5, не підписаний нею а іншою особою а саме ОСОБА_3 і гроші отримала не вона а ОСОБА_3, суд вважає що дані обставини не потребують додаткового доказування і вважає їх доведеними.

Згідно з ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом.

Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що оскільки договір кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_5, не був підписаний нею, що є грубим порушенням вимог ч.4ст..203, ч.2 ст.207 ЦК України, то відповідно до вимог ч.1,3 ст.215 ЦК України тягне за собою визнання його не дійсним.

Суд вважає, що слід визнати недійсним договір кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_5.

Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ Банк Демарк до ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором кредиту з заявлених правових підстав слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позов предявлений з договірних правовідносин, однак судом встановлено, що ОСОБА_3 заволодів кредитними коштами банку злочинним шляхом. Тому суд вважає, що позов має бути предявлений з підстав відшкодування шкоди.

Згідно з ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд вважає, що витрати на оплату послуг адвоката в сумі 1500 грн. не перевищують граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу відповідно до Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином суд вважає, що витрати понесені ОСОБА_5 на оплату судового збору в сумі 214 грн. 60 коп. і витрати на оплату послуг адвоката в сумі 1500 грн., а всього 1714 грн. 60 коп. слід стягнути з ПАТ Банк Демарк.

Керуючись ст..10,69,60,61,88, 208-218 ЦПК України, і на підставі ст..ст..203,207,208,215 ЦК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ПАТ Банк Демарк до ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором кредиту, відмовити.

Позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_3, про визнання не дійсним договору кредиту задовольнити.

Визнати недійсним договір кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і ОСОБА_5.

Стягнути з ПАТ Банк Демарк на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 214 грн.60 коп. і витрати на оплату послуг адвоката в сумі 1500 грн., всього 1714 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: