2014/4749/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

07.03.2013 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Зубенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

В подальшому, а саме 03.01.2013 року, ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву до Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області в якій просив визнати за ним право власності на земельні ділянки, площею 0,250 га та 0,145 га, що розташовані в с. Соколово по вул. Отакара Яроша, Зміївського району Харківської області, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства відповідно, які належали його померлому 13.09.2005 року батькові ОСОБА_4 на підставі державних актів на право приватної власності на землю серія ХР 12-00-070170 від 23.01.1998 року та ХР 12-00-070171 від 23.01.1998 року.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що 13.09.2005 року помер його батько ОСОБА_4, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді недобудованого житлового будинку (готовність 90,21%), та зазначених вище земельних ділянок. Він є єдиним спадкоємцем за законом, котрий прийняв спадщину, оскільки інші спадкоємці відмовилися від її прийняття на його користь. Позивач вказав, що звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька своєчасно та у встановленому законом порядку, однак оформити спадщину на земельну ділянку він не має змоги, оскільки при зверненні до управління Держкомзему у Зміївському районі Харківській області йому було відмовлено у наданні витягу з поземельної книги в зв'язку з відсутністю даних щодо внесення земельних ділянок до електронного реєстру. ОСОБА_1 просив задовольнити його позовні вимоги з вищевказиних підстав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що на задоволені позовних вимог наполягає, просив справу розглядати за його відсутності.

Від Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника з зазначенням, що вони не мають заперечень проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням провести розгляд справи за його в відсутності у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 не зявився у судове засідання, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог.

Від третьої особи - управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області надійшли письмові пояснення з приводу позовних вимог ОСОБА_1, в яких зазначили, що заперечень щодо задоволення позовних вимог вони не мають, просили провести розгляд справи за відсутності їх представника.

Представник Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 029501, виданого 15 вересня 2005 року Соколівською сільською радою Зміївського району Харківської області, ОСОБА_4, помер 13.09.2005 року /а.с. 6/.

За життя ОСОБА_4 на праві власності належали земельні ділянки, площею 0,250 га та 0,145 га, які розташовані за адресою с. Соколово, вул. Отакара Яроша Зміївського району Харківської області, за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства відповідно, які належали померлому на підставі державних актів на право приватної власності на землю серія ХР 12-00-070170 від 23.01.1998 року та ХР 12-00-070171 від 23.01.1998 року. /а.с. 11, 12/.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після померлого 13.09.2005 року ОСОБА_4 /а.с. 7/.

З довідки Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 13.02.2013 року №622, вбачається, що після померлого 13 вересня 2005 року ОСОБА_4, до нотаріальної контори звернулися: 09 березня 2006 року з заявою про прийняття спадщини син померлого ОСОБА_1, 09 березня 2006 року від ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надійшли заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 14 червня 2006 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недобудований будинок, готовністю 90,12% з надвірними будівлями, що розташований в с. Соколово, вул. О. Яроша, 1-б Зміївського району Харківської області на ім'я ОСОБА_1 / а.с.27/

У своєму листі від 05.01.2012 року за №01-15/39, управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області надало пояснення ОСОБА_1 з приводу його звернення, де вказали про відсутність в автоматизованій системі даних про земельні ділянки, відомостей про земельні ділянки належні ОСОБА_4, та неможливість внесення таких відомостей в зв'язку зі смертю ОСОБА_4 та рекомендовано звернутися до суду. / а.с. 26 /

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Відповідно до ст. 1261 ч. 1 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до частини 1 пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереження її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право вланості на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 належали земельні ділянки на праві власності, позивач фактично прийняв спадщину шляхом своєчасного звернення до нотаріальної контори, однак він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначені земельні ділянки, оскільки нотаріальною конторою в цьому йому було відмовлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом та необхідності його задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,250 га., що розташована за адресою: с. Соколово, вул. Отакара Яроша Зміївського району Харківської області, цільове призначення - обслуговування житлового будинку (державний акт серія ХР 12-00-070170 від 23.01.1998 року) та земельну ділянку, площею 0,145 га., що розташована за адресою: с. Соколово, вул. Отакара Яроша Зміївського району Харківської області, цільове призначення - ведення особистого підсобного господарства, (державний акт серія ХР 12-00-070171 від 23.01.1998 року) в порядку спадкування за законом після померлого 13 вересня 2005 року батька - ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: