АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1762/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 Ю. В.
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПСП «Нива» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_8 через свого представника ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ПСП «Нива» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував про те, що він являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6194 га, розташованої в межах Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV- ЧР № 050470, виданим 19 листопада 2002 року Лукашівською сільською радою.

17 травня 2004 року він, як власник земельної ділянки, уклав з ПСП «Нива» договір оренди земельної ділянки площею 2,6194 га, що розташована в адміністративних межах Лукашівської сільської ради, Чорнобаївського району, Черкаської області , терміном на 10 років з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний договір зареєстрований в Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру ДЗК 31 травня 2006 року за №68.

Позивач зазначав, що договір оренди земельної ділянки від 17 травня 2004 року не містить усіх істотних умов, передбачених ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», а саме про :

-місце розташування земельної ділянки;

-орендну плату, строки її перегляду та відповідальність за її несплату;

-умови використання земельної ділянки, яка передається в оренду;

-умови збереження стану обєкта оренди;

-умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

-умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

- не визначена сторона, яка несе ризик випадкового знищення обєкта оренди

чи його частини;

- відповідальність сторін.

Крім того, посилався на те, що даний договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року за № 220 відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі», що є підставою для визнання договору оренди землі недійсним.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати договір оренди земельної ділянки від 17 травня 2004 року недійсним.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6, через свого представника ОСОБА_7, подав апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку, зазначив, що судом не в повній мірі зясовано та доведено обставини, які мають значення для справи та зроблено помилкові висновки про наявність в договорі всіх істотних умов.

Посилаючись на вказані порушення та неправильну оцінку доказів і обставин справи, апелянт просив скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2013 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ст. ст. 16, 18, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним із моменту його державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, а також договорів оренди земельних ділянок.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Встановлено, що позивач є власником земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ЧР № 050470, виданим 19 листопада2002 року Лукашівською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1046 (а.с. 7 ).

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 17 травня 2004 року , позивач передав ПСП «Нива» 2,6194 га землі сільськогосподарського призначення, у строкове користування, терміном на 10 років.(а.с. 5)

Оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію у Чорнобаївському райвідділі Черкаської регіональної філії Центру ДЗК 31 травня 2006 року за № 6 /а.с. 5 зворот/, орендодавець мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, а його волевиявлення було спрямоване на укладання договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно вказав на ту обставину, що відповідач користувався землею, сплачував за вказаним договором орендну плату, а ОСОБА_6, її приймав. Даний факт свідчить про обізнаність позивача щодо існування орендних правовідносин між сторонами на узгоджених умовах та відсутність спору з приводу виконання умов договору протягом тривалого часу ( восьми років) , в тому числі щодо розміру, місця розташування земельної ділянки , розміру орендної плати, умов використання земельної ділянки, тощо , між сторонами договору.

Вирішуючи спір щодо недійсності даного договору оренди з підстав відсутності в ньому істотних умов, передбачених ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», суд дійшов до правильного висновку, що відповідно до тексту договору оренди земельної ділянки місце її розташування зазначено в акті прийому-передачі земельної ділянки - в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області /а.с. 6/, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю /а.с. 7/, при виготовленні, видачі та реєстрації якого, було складено план та схему земельної ділянки та зазначено місце розташування.

З огляду на це суд правомірно відхилив посилання позивача на відсутність у договорі обовязкової умови про місце розташування земельної ділянки.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення були детально проаналізовані і решта положень спірного договору оренди земельної ділянки та надано вірну правову оцінку доводам позивача щодо відповідності його умов вимогам закону.

При цьому суд дійшов до правильного висновку , що Договором було передбачено:

- в п.2.2 та в розділі 5 розмір та умови сплати орендної плати, строки її перегляду та відповідальність за несплату ;

- в п.2.1 - мета використання земельної ділянки ( для сільськогосподарського використання) ;

- в розділі 5 договору - умови збереження стану обєкта оренди;

- в розділі 1 - умови передачі земельної ділянки на підставі акту прийому-передачі , який є невідємною частиною договору оренди землі ;

- в розділі 3 договору, в п.п.3.1 , п.3. - умови повернення земельної ділянки;

- в розділі 5 визначено сторону, що несе відповідальність за можливі втрати та негативні наслідки, повязані з орендою землі та визначено сторону , відповідальну за ризик випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що доводи позивача про невідповідність договору вимогам Закону є безпідставні і не відповідають дійсним обставинам справи.

Розглядаючи спір, суд повно і всебічно оцінив та дослідив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта про те, що рішення суду є незаконним не підтверджено підставами, передбаченими ст. 309 ЦПК України, для його скасування та ухвалення нового рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ПСП «Нива» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий

Судді