№ 2/202/5951/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Марченко М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на утримання, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення права на утримання.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з нього стягуються аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 300 грн. Шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано 24 квітня 2013 року. На сьогоднішній день він проживає з іншою жінкою ОСОБА_3, з якою має намір зареєструвати шлюб. На даний момент він ніде не працює, оскільки без документів, які знаходяться у відповідача, які підтверджують його фах, професійну спрямованість та досвід роботи, оформитися на роботу він не має можливості, з тієї самої причини він не може стати на облік у центр зайнятості. Крім цього, на підставі рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2012 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. З метою недопущення зростання заборгованості він позичає грошові кошти у ОСОБА_3 Посилається на ч. 1, 2 ст. 82 СК України та зазначає, що діти досягли семирічного віку та протягом робочого дня перебувають у відповідних закладах освіти та не потребують постійного догляду. Відповідач ОСОБА_2 має обєктивну можливість займатись трудовою діяльністю, але умисно не проявляє бажання працювати. Відповідач умисно поставила себе в положення особи, яка потребує матеріальної допомоги, а на сьогодні вважає, що потреба в отримання матеріальної допомоги припинена. Просить суд припинити право гр. ОСОБА_2 на утримання.

Позивач в судові засідання зявлявся, пояснював, що дійсно він зараз ніде не працює, оскільки відповідач не віддає йому документи, які підтверджують його фах та досвід роботи. З приводу таких дій відповідача в правоохоронні органі він не звертався, будь-які інші дії, направлені на отримання документів, що підтверджують його фах та досвід роботи не вчиняв. За станом здоровя може працювати, інвалідом не являється. Також зазначав, що утримує свою сімю за грошові кошти, які позичає у ОСОБА_3, з якою знаходиться у фактичних шлюбних відносинах. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання зявлялась, в задоволенні позову просила відмовити. Зазначала, що коли вона перебувала в шлюбі з відповідачем, останній забороняв їй працювати та вона займалась веденням господарства та вихованняv дітей. Зараз вона не в змозі влаштуватись на роботу через відсутність досвіду та свого віку, крім цього вона доглядає за їх спільними неповнолітніми дітьми. Зазначала, що позивач має постійний дохід, він працює монтажником та його заробітна плата складає від 8 000 до 10 000 грн. на місяць, отримує дохід у вигляді орендної плати за квартиру, яка належить йому, також має інші доходи та може сплачувати аліменти на її утримання.

Відповідач ОСОБА_2 також подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про право на утримання, збільшення розміру утримання та стягнення моральної шкоди. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2013 року провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про право на утримання, збільшення розміру утримання та стягнення моральної шкоди закрито у звязку з набранням законної сили рішення суду, яке постановлено між тими ж сторонами та стосується одного предмету і з тих самих підстав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02 березня 1994 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МЛ № 379650 (а.с. 28).

Від шлюбу позивач та відповідач мають дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31, 32).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013 року шлюб, зареєстрований 02 березня 1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 276 зроблений палацем одруження м. Петропавлівськ Камчатський розірвати (а.с. 11).

На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2012 року з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 550 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи стягнення з 08 червня 2012 року і до досягнення дитиною дітьми повноліття (а.с. 10).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року по справі № 202/0417/6006/2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково та вирішено стягувати щомісячно аліменти з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 у розмірі 300 грн., починаючи з 25.07.2012 року до моменту припинення потреби матеріальної допомоги (а.с. 35).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2013 року було зареєстровано повідомлення Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей (а.с. 38).

Заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на утримання дітей, згідно інформації наданої Амур Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції складає 12 067,63 грн. та заборгованість на утримання дружини складає 3 367,74 грн. (а.с. 50).

Відповідно до довідки № 2082 від 01 серпня 2013 року, виданої Лівобережним районним центром зайнятості м. Дніпропетровська ОСОБА_2 на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 51).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч. 2 ст. 75 СК України).

В силу ч. 1 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це (ч. 3 ст. 79 СК України).

Сімейне законодавство передбачає підстави для припинення права подружжя на утримання за рішенням суду у разі їх підтвердження в ході судового розгляду. Позивач посилається на підстави, які передбачені ч. 1, 2 ст. 82 СК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки.

Жодних доказів в підтвердження підстав припинення права на утримання, передбачених ч. 1, 2 ст. 82 СК України позивачем надано не було. Отже, відсутні і підстави, передбачені ч. 1, 2 ст. 82 СК України для припинення права відповідача на отримання аліментів, які стягуються за рішенням суду.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст.75, 76, 79, 82 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на утримання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда