Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2113/13 Головуючий у 1-й інстанції Мінасов В. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2013 року в справі за позовом кредитної спілки Аккорд до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

10.12.2012 року КС Аккорд звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 17.08.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1890 грн., про що було укладено кредитний договір № 13/Зап. За умовами кредитного договору останній зобовязався сплачувати кредит частинами та проценти за користування кредитом в терміни і в сумі відповідно до графіку платежів до 17.08.2007 року, проте жодного платежу не здійснив, тобто умови кредитного договору не виконав.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за кредитним договором станом на 19.11.2012 року в розмірі 14015,87 грн., що складається з 1890 грн. тіло кредиту, 4510,51 грн. нарахованих процентів, 1842 грн. штрафні санкції, 5773,36 грн. індекс інфляції та 3 % річних, а також судовий збір. Та оскільки 21.05.2009 року в ході розслідування кримінальної справи були вилучені всі оригінали кредитної справи, які повернуті лише 21.06.2012 року, а тому КС Аккорд звернулася до суду за захистом своїх прав з пропуском строку позовної давності з поважних причин у грудні 2012 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2013 року позов задоволено повністю. Поновлено строк позовної давності та стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС Аккорд суму боргу за кредитним договором. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, позивачем пропущено строк позовної давності, проте суд поновив строк без заяви позивача, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Відповідно до ст.ст.1, 7, 10, 11 Закону України Про кредитні спілки Кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Відповідно до ст. ст.1049, 1050, 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інтонації зазначено, що 17.08.2006 року ОСОБА_2 на підставі заяви прийнятий в члени КС Аккорд. 17.08.2006 року між кредитною спілкою Аккорд та відповідачем було укладено договір кредиту № 13/Зап. Кредит у сумі 1980 грн. ОСОБА_2 надано на строк до 17.08.2007 року на підставі його особистої заяви.

За умовами п.п. 2.1-2.3 Договору, кредитна спілка надає кредит у день підписання договору, а позичальник зобовязується щомісячно сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах не менше, ніж відповідно вказано у рекомендованому графіку платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються спілкою на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,1151 за кожний день користування кредитом. Пунктом 3.2 договору передбачено, що при порушенні строків сплати кредиту спілка має право нарахувати пеню, а позичальник зобовязується сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення.

За графіком погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору кредит повернення кредиту має бути до 17.08.2007 року (а.с. 10)

За п. 5 Договору зазначено, що термін дії договору до повного його виконання.

За наданим позивачем розрахунком у ОСОБА_2 існує заборгованість станом на 19.11.2012 року в розмірі 14 015,87 грн., що складається з 1 890 грн. тіло кредиту, 4 510,51 грн. нарахованих процентів, 1842 грн. штрафні санкції у вигляді пені (а.с. 5 ), відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - 5 032 гривні 35 копійок інфляційних втрат та 741, 01 копійка 3 % річних. При цьому розмір пені за весь термін дії договору за 6 років за наданим розрахунком складає 31 975 гривень 48 копійок (а.с.5), з них за останні 109 днів, що передують зверненню до суду 3 488 гривень. (а.с.5) Проте за протоколом засідання кредитної спілки Аккорд від 21.104.2012 року розмір пені з урахуванням розміру середньомісячної заробітної плати для працездатної особи в Україні зменшено правлінням КС Аккорд до 1842 гривні (а.с. 4)

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в досліджені яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскільки в апеляційній скарзі відповідно до вимог ч.7, 8 ст. 295 та ч.2 ст. 303 ЦПК України не заявлялося клопотань про витребування доказів, колегія судів розглядає справу у межах заявлених позивачем вимог та доказів , наданих сторонами у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що він не підписував заяву про видачу кредиту та вступу до кредитної спілки, проте ОСОБА_2 не спростовує та не зазначає, що він не отримував кредитні кошти та не підписував Кредитний договір від 17.08.2006 року, завірена копія з його підписом, якого з графіком повернення кредиту є в матеріалах справи з підписом ОСОБА_2 з даними та копією паспорта та ідентифікаційного коду відповідача (а.с.10-12), в якому зазначено, що для кредитування придбання мобільного телефону член КС Аккорд ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 1890 гривень та зобовязався повернути кредитні кошті щомісячними платежами до 17.08.2012 року (а.с.10 )

Отже наявність правовідносин між КС Аккорд та відповідачем членом КС Аккорд ОСОБА_2 підтверджена зі сторони позивача письмовими доказами, які не спростовані відповідачем. А відсутність підпису на копії заяви про видачу кредиту та вступу до КС Аккорд (а.с.8,9) не спростовує встановлених на підставі Кредитного договору від 17.08.2006 року з графіком повернення кредиту та копією паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_2, наявності кредитних правовідносин між сторонами. (а.с.10)

За вимогами ст. 204 ЦК України, ст. 11, 60 ЦПК України, виходячи із презумпції правомірності правочину, саме особа що оспорює правочин має доводити недійсність правочину.

Клопотань про витребування фінансових документів про отримання кредиту у КС Аккорд у суді апеляційної інстанції не заявлялося, а доказів про безгрошовість Кредитного договору від 17.08.2006 року, за умовами якого відповідач отримав кошти та зобовязався повернути їх щомісячними платежами до 17.08.2012 року відповідно до встановленого сторонами графіку, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги проте, що судом не взято до уваги рішення Соломянського районного суду м. Києва у справі № 2- 710/2012 року , за яким встановлено, що за актом ревізії фінансово-господарської діяльності КС Аккорд за період з 01.01.2012 року по 01.04.2009 року встановлено, що оформлення та видача кредитів і зазначений період відбувалася з порушенням вимог Статуту без заяв членів кредитної спілки та рішень кредитного комітету не приймаються колегією судів, оскільки кредит про який йдеться мова взятий 17.08.2006 року та взагалі не має жодного обґрунтування , що це рішення якесь має значення саме для цієї справи.

За вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді інших справ лише ті обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання на рішення Соломянського районного суду м. Києва не містить в собі преюдиції, передбаченої ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Доводи проте, що розрахунок пені містить в собі вимоги за 6 років не відповідають наданому позивачем розрахунку та позовним вимогам.

За наданим позивачем розрахунком пені за період з 17.08.2006 року станом на 19.11.2012 року за весь термін дії договору складає 31 975 гривень 48 копійок (а.с.5), з них за останні 109 днів, що передують зверненню до суду 3 488 гривень. (а.с.5) Проте за протоколом засідання кредитної спілки Аккорд від 21.04.2012 року розмір пені з урахуванням розміру середньомісячної заробітної плати для працездатної особи в Україні зменшено правлінням КС Аккорд до 1842 гривні , тобто сума пені визначена в межах спеціально позовної давності , передбаченої п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України (а.с. 4)

Щодо застосування строку позовної давності до інфляційних втрат та 3 % річних , то ці вимоги за змістом ст. 266 ЦК України є додатковими, та за вимогами ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Оскільки строк за вимогами пропущений за висновком суду з поважних причин, отже права позивача підлягають захисту і в частині стягнення інфляції та 3 % річних за весь період як проте зазначено у статті 625 ЦК України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах вимог заявлених позивачем і на підставі доказів, наданих сторонами. За вимогами 10, 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наданий позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 57, ЦПК України, відповідно до умов кредитного договору та статті 64 ЦПК України, який не спростований відповідачем. Альтернативного розрахунку або квитанцій, які не враховані банком при проведені розрахунку заборгованості, відповідач суду не надав, не визначається відповідачем і в чому його невірність окрім доводів про застосування строку позовної давності , а тому за правилами ст. 11, 60 ЦПК України вірно визначений судом як такий , що не спростований відповідачем.

Твердження відповідача щодо невірного застосування пені 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення є безпідставною тому, що вони спростовуються як матеріалами справи, так і положеннями чинного законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого виконання.

За змістом ч.2 ст. 351 ЦК України , якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до п. 3 ст.3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні та визначенні умов договорів.

Як вбачається зі змісту Кредитного договору, укладеного між КС Аккорд та ОСОБА_2, пунктом 3.2 передбачено пеня - 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. (а.с.10) При цьому розмір пені зменшено позивачем з до 1842 гривень, (а.с.4) що є правом позивача відповідно до вимог ст. 20 ЦК України , ст. 11, 60 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що справа розглядалася без позивача та судом без заяви позивача безпідставно поновлено строк позовної давності та застосуванні якого наполягав позивач.

Проте з такими доводами ОСОБА_2 не можна погодитися, оскільки у позовній заяві КС Аккорд в обґрунтування свої вимог, що звернення до суду лише у грудні 2012 року зумовлено поважними причинами, оскільки 21.05.2009 року в ході розслідування кримінальної справи № 60-3114 в КС Аккорд була проведена виїмка та вилучена фінансово-господарська документація та оригінали кредитних договорів кредитної спілки з січня 2005 по травень 2009 років та документи були повернуті лише 21.06.2012 року, що зумовило неможливість своєчасного звернення до суду.

Згідно з листом старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м.Києві № 12/3-3496 від 21.06.2012 року в ході розслідування кримінальної справи № 60-3114 в КС Аккорд 21.05.2009 року була проведена виїмка та вилучена фінансово-господарська документація та оригінали кредитних договорів кредитної спілки з січня 2005 по травень 2009 років. Документи повернуті 21.06.2012 року. (а.с. )1

Згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За п. 2.1-2.3 Кредитного договору повернення коштів здійснюється відповідно до графіку платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим із настанням певної події, що має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Сторонами узгоджено рекомендований графік повернення коштів за кредитним договором, згідно з яким зазначено розмір щомісячного платежу починаючи з 17.08.2006 року по 17.08.2007 року включно. (а.с. ) Інших графіків платежів позивачем не надано.

Сам договір не містить інших умов щодо продовження строку дії вказаного договору. Тобто, 17.08.2007 року сторони за умовами договору вважали строком закінчення дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже строк право вимоги для КС Аккорд про повернення кредиту розпочався з 17.08.2007 року і закінчувався 17.08.2010 року включно.

Разом з тим, КС Аккорд звернулася до суду з позовом лише 10 грудня 2012 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (а.с. 1), тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання щодо застосування позовної давності, звернув увагу на обставини викладені СК Аккорд (а.с. 1-3) про те, що вони не мали змоги подати позов до суду вчасно, оскільки 21.05.2009 року усі кредитні договори, у тому числі і договір, укладений з ОСОБА_2 , були вилучені органом досудового слідства і повернуті до КС Аккорд лише 21.06.2012 року, отже вважав за можливе поновити строк позовної давності і такий висновок суду про пропуск строку позовної двності з поважних причин відповідає як вимогам закону так і матеріалам справи згідно яких в ході розслідування кримінальної справи № 60-3114 в КС Аккорд 21.05.2009 року була проведена виїмка та вилучена фінансово-господарська документація та оригінали усіх кредитних договорів кредитної спілки та документи повернуті 21.06.2012 року, (а.с.14) отже СК Аккорд з 21.05.2009 року по 21.06.2012 року з обєктивних причин не мала можливості звернутися до суду за захистом своїх прав.

Висновок суду про пропуск строку позовної давності з поважних причин на думку колегії є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи та вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, судовий захист, передбачений ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України та п. 5 т. 267 ЦК України.

Відповідно до вимог п. 5 ст. 267 ЦК України , якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За вимогами ч.2ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. А ч.3 ст. 309 ЦПК України визначає, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже поновлення строку позовної давності у резолютивній частині рішення суду на думку колегії судів не потрібне оскільки таких вимог не міститься в ст. 214, 215 ЦПК України. Але оскільки таке посилання в резолютивній частині хоча і не відповідає вимогам ст. 214, 215 ЦПК України, проте воно не призвело до неправильно вирішення справи, а тому не може бути скасоване , або змінене за вимогами ч.3 ст. 309 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються безумовною підставою для скасування судового рішення правильного по суті рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Виключити із резолютивної частини рішення абзац перший : Поновити кредитній спілці Аккорд пропущений строк позовної давності.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя :

Судді: