Справа № 754/7807/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.08.2013 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особового рахунку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особового рахунку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є зареєстрованою та проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. разом зі своєю донькою ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної часткової власності в рівних долях, загальна площа квартири становить 57,3 кв.м., квартира складається з двох кімнат жилою площею 28,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 16,3 кв.м., 2-а кімната - 12,6 кв.м., кухня - 8,5 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., коридор - 10,4 кв.м та балкону площею 5,9 кв.м. На даний момент у її користуванні знаходиться кімната площею 12,6 кв.м. Відповідачка чинить перешкоди в користуванні іншими приміщеннями квартири, створює несприятливі умови для проживання, такі події сильно впливають на її фізичний та моральний стан.

Оскільки відповідачка постійно обмежує її доступ до приміщень, які призначені для спільного користування, відмовляється добровільно сплачувати рахунки за комунальні послуги, мирним шляхом врегулювати даний спір неможливо, а тому вона змушена звертатися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, просила суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, а саме: виділити їй в користування кімнату площею 16,3 кв.м., оскільки їй за станом здоров'я потрібен сторонній догляд і відповідно більша кімната, виділити в користування відповідачці ОСОБА_2 кімнату площею 12,6 кв.м., враховуючи те, що вона має квартиру, право власності на яку перейшло до неї від її та батька за договором дарування, залишити у спільному користуванні кухню (8,5 кв.м.), ванну кімнату (2,6 кв.м.), вбиральню (1,0 кв.м.), коридор (10,4 кв.м.) та балкон (5,9 кв.м.). Також просила суд розділити між нею та відповідачкою особові рахунки по оплаті витрат по утриманню квартири АДРЕСА_1 по оплаті за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та електропостачання.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, вважала їх необґрунтованими та безпідставними, просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на той факт, що вона з дитинства проживає у кімнаті, площею 16,3 кв.м., зробила ремонт у всій квартирі, поміняла вікна, а тому вона не згодна віддавати дану кімнату позивачу. Крім того, відповідач зазначила суду, що визначення порядку користування спірною квартирою не вирішить їх сімейні проблеми, оскільки у них з позивачем напружені стосунки через погане ставлення з боку позивача, як матері, до неї. При цьому, проживати у подарованій їй батьком однокімнатній квартирі вона не може, оскільки за спільною домовленістю, про що знає позивач, після розірвання шлюбу між батьками, було вирішено, що до кінця свого життя там буде проживати батько, оскільки іншого житла у нього немає, а вона проживає з матір'ю - позивачем по справі. На даний час він там мешкає зі своєю цивільною дружиною, тому у неї немає можливості теж туди вселитись.

Заслухавши пояснення сторін по справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21 червня 1996 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях (а.с. 10).

Згідно з довідкою за формою № 3, виданої 15 травня 2013 року ЖЕК № 310, в зазначені вище спірній квартирі є зареєстрованою одна особа - ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до копії договору дарування від 10 квітня 2002 року ОСОБА_3 подарував , а ОСОБА_2 прийняла в дар належну йому на праві власності квартиру НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 25).

Як зазначила у судовому засіданні позивач, відповідач має іншу квартиру, яка була подарована їй батьком ОСОБА_3, а тому просила суд визначити порядок користування спірною квартирою з урахуванням вказаної обставини.

Як показали допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, позивач та відповідач протягом усього життя проживають разом у спірній квартирі. Відносини між сторонами по справі напружені, часто виникають конфлікті ситуації, оскільки позивач не надає відповідачу квитанцій на оплату вартості комунальних послуг та утримання будинку та прибудинкової території, а вимагає надати кошти на проведення оплат. При цьому, відповідач не заперечує проти сплати даних рахунків, однак бажає робити це особисто, т.я. через напружені відносини з позивачем, вона їй не довіряє і вважає, що та просто бажає отримувати кошти на власні потреби.

Згідно вимог ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно технічного паспорта спірна квартира складається з двох кімнат, жилою площею 28,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 16,3 кв.м., 2-а кімната - 12,6 кв.м., кухні площею 8,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., коридору площею 10,4 кв.м. та балкону площею 5,9 кв.м. загальною площею 57,3 кв.м., тобто кожному із співвласників належить по 14,45 кв.м. жилої площі (а.с. 12-14).

Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй у користування кімнату жилою площею 16,3 кв. м., але таким чином будуть порушені житлові права відповідача, оскільки позивач претендує на жилу площу на 1,85 кв.м. (16,3 - (28,9 : 2) = 1,85 кв.м.) більшу ніж належить їй на праві власності. Відповідач не погоджуються з запропонованим позивачем визначенням порядку користування жилим приміщенням, посилається на те, що цим будуть порушені її права, як співвласника.

Судом встановлено, що в спірній квартирі відсутнє приміщення, жилою площею 14,45 кв.м. (28,9 : 2 = 14,45 кв.м.) що належить на праві власності кожному зі співвласників, а тому суд приходить до висновку, що визначення порядку користування жилим приміщенням спірної квартири, запропоноване позивачем не усуне конфліктної ситуації між сторонами, призведе до порушення житлових прав відповідача, як співвласника нерухомого майна, а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213 - 215 ЦПК України, ст. ст.321, 355, 356, 358, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особового рахунку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Т.А.Зотько