номер справи 2314/9023/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2013 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця, визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції ОСОБА_2 незаконними, скасування постанови про повернення виконавчого документу, -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця, визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції ОСОБА_2 незаконними, скасування постанови про повернення виконавчого документу. Свої вимоги мотивує тим, що 14.10.1992р. Придніпровським райсудом м. Черкаси винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, 28.12.1990р. народження в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого мінімуму, починаючи з 14.10.1992рю і до повноліття дитини.

10 лютого 2005р. до ВДВС Шполянського райуправління юстиції надійшов виконавчий лист №2-3608 від 14.12.2004р. (дублікат виконавчого листа №А-255/92). Судове рішення про стягнення аліментів органами ДВС не виконувалось, що призводило до численних скарг на дії ДВС. Так, на скаргу від 25.04.2012р. вона отримала 09.06.2012р. від державного виконавця Зайвого І.В. постанову від 15.12.2010р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, а також оригінал виконавчого листа №2-3608 від 14.12.2004р. (дублікат виконавчого листа №А-255/92р.). Вважає, що дана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, державним виконавцем порушені її права, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження». Так, постанова від 15.12.2010р. та оригінал виконавчого листа направлені на її адресу лише 06.06.2012р., про що свідчить відмітка об»єкта поштового зв»язку на поштовому конверті. Крім того, постанова від 15.12.2010р. не мотивована, а лише зазначено, що ліквідного для опису й арешту майно боржника відсутнє, що свідчить про те, що державним виконавцем не були вжиті всі заходи щодо розшуку майна у боржника; не перевірено, чи працює боржник, з тим, щоб звернути стягнення на зарплату чи інші його доходи. Зазначено, що державним виконавцем не було роз»яснино стягувачеві наслідки повернення виконавчого листа, внаслідок чого стягувач була позбавлена можливості подати виконавчий документ до виконання протягом 2011 року. Таким чином, вважає, що державний виконавець Зайвий І.В. порушив положення ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій. Просить суд: поновити строк на оскарження дій державного виконавця, оскільки пропустила його з поважних причин (з 14.06.2012р. по 21.06.2012р. перебувала у службовому відрядженні); визнати дії державного виконавця ВДВС Шполянського райуправління юстиції ОСОБА_2 щодо не направлення скаржниці в триденний строк копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві та виконавчого листа №2-3608 від 14.12.2004р. (дублікат виконавчого листа №А-255/92), виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси, - незаконними; скасувати постанову від 15.12.2010р. про повернення виконавчого документу стягувачеві, видану державним виконавцем ВДВС Шполянського райуправління юстиції ОСОБА_2

В судове засідання скаржниця ОСОБА_1 не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила задовольнити подану нею скаргу.

В судове засідання не з»явився державний виконавець Зайвий І.В., будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги. За повідомленням ВДВС звільнений з посади.

В судове засідання не з»явився представник відділу ДВС Шполянського райуправління юстиції, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти скарги.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення за таких підстав:

встановлено, що за виконавчим листом від 14.10.1992р. (дублікат №А-255/92р.) по справі №2-3608/2004р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, 1990р. народження у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого офіційного мінімуму, починаючи з 14.10.1992р. і до повноліття. Постановою від 10.02.2005р. відкрито виконавче провадження.

Відповідно до довідки-розрахунку від 25.12.2009р., виданої ВДВС Шполянського райуправління юстиції за період з 10.02.2005р. по 28.12.2008р. заборгованість ОСОБА_3 по аліментах складає 4492грн. 72коп.

Постановою державного виконавця Зайвого І.В. від 15.12.2010р. виконавчий лист №2-3608, виданий 14.12.2004р. повернуто стягувачеві з-за відсутності у боржника ліквідного для опису й арешту майна.

Незважаючи на супровідний лист, датований 15.12.2010р., доведеними є доводи ОСОБА_1 про те, що постанову від 15.12.2010р. про повернення виконавчого документу та відповідний виконавчий лист, вона отримала лише 09.06.2012р., що підтверджується конвертом та даними поштового відділення від 06.06.12р. З огляду на обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно поновити строк на оскарження дій державного виконавця Зайвого І.В.

Також знайшли своє підтвердження доводи скаржниці про те, що державним виконавцем Зайвим І.В. при прийнятті рішення від 15.12.2010р. про повернення виконавчого документу були порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в ред., що діяла на той час.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. станом 15.12.2010р.) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Виконавчий лист це той виконавчий документ за рішенням, що підлягає виконанню державною виконавчою службою (ст. 3 ЗУ). Статтею 5 Закону визначені права та обов»язки державного виконавця.

Виконавче провадження підлягаю закінченню у випадках, передбачених ст. 37 ЗУ. Також державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачеві: 1) за письмовою заявою стягувача; 2) якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, одержати певні предмети, що повинні бути передані йому від боржника згідно з рішенням; 4) у разі якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій, якщо їх авансування передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (за винятком виконавчих документів, зазначених у частині першій статті 42 цього Закону), а також виконавчих документів, за якими мають бути стягнені грошові кошти чи інше майно, та інших виконавчих документів, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника; 6) якщо у боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, державний виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа з підстав, встановлених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску із звітом державного виконавця про його використання. Про повернення виконавчого документа і авансового внеску стягувачеві державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк. Повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2 - 6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону (ст. 40 згаданого Закону).

Статтею 41 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред., що діяла станом на 15.12.2010р.), якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником або керівником вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальником відповідного органу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк з дня отримання ухвали суду, постанови начальника або керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальника відповідного органу державної виконавчої служби. За наявності обставин, передбачених частиною сьомою статті 80 цього Закону, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копія якої не пізніше наступного дня надсилається до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Порядок стягнення аліментів передбачено ст. 74 ЗУ в ред., що діяла на час винесення постанови від 15.12.2010р. Зокрема, ч.ч. 6,7,8 цієї статті передбачено, що після закінчення передбаченого законом строку для стягнення аліментів власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, який провадив стягнення, повертає виконавчий документ до органу державної виконавчої служби з відміткою щодо повного перерахування стягувачу утриманих сум аліментів. У разі коли утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувача про розмір заборгованості та роз'яснює йому права, встановлені частиною першою статті 86 цього Закону. За наявності спору питання про розмір заборгованості по аліментах вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом. Державний виконавець зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачам.

Статтею 86 ЗУ передбачено, що стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. При цьому, стягувач звільняється від сплати державного мита. Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Крім того, ст. 51 ч.ч. 1, 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження» в ред. 04.11.2010р., що діє з 09.03.2011р., тобто на час розгляду скарги ОСОБА_1, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Отже, постанова від 15.12.2010р. підлягає до скасування як незаконна, оскільки державний виконавець не вправі був повертати стягувачеві виконавчий лист про стягнення аліментів з-за відсутності у боржника ліквідного для опису та арешту майна. Крім того, настання у особи, на утримання якої стягуються аліменти, 18 років, не є підставою для повернення зазначеного вище виконавчого документу стягувачеві з причин відсутності у боржника майна.

За таких обставин, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 209, 383-389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк на оскарження дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції ОСОБА_2, визнавши причини пропуску строку поважними.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції ОСОБА_2 незаконними.

Скасувати постанову від 15 грудня 2010р. про повернення виконавчого документу стягувачеві, постановлену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-3608, виданим 14.12.2004р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_5