Справа № 128/2832/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

19 липня 2013 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.,

при секретарі Головач Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.02.2011 року померла її мати, ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Лаврівка, вул. Б. Хмельницького, буд. №50.

27.01.2003 року ОСОБА_1 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, яким все своє майно заповідала позивачу по справі.

Являючись спадкоємцем за заповітом позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений будинок їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про право власності на нього видано спадкодавцю, як голові колгоспного двору.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 сільська рада визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно заповіту, вчиненого 27.01.2003 року, посвідченого секретарем Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі №7, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці, позивачу ОСОБА_1 (а.с. 4).

Як вбачається із свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № 44 від 06.05.1989 року житловий будинок № 50 по вул. Б. Хмельницького в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_3 (а.с.7).

09.02.2011 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується відомостями Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.13).

Спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 спадщину прийняла, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка належала померлому спадкодавцю (а.с. 5).

Ч.1 с. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Відповідно до п.4 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинність з 1.01.2004 р. передбачається, що він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а правила спадкового права тільки до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята до набрання ним чинності, то спірні правовідносини регулюються ст. ст. 529, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) за змістом яких доньки померлої є спадкоємцем за заповітом, та вважається такою, що прийняла спадщину, якщо фактично в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини вступила в управління спадковим майном.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права власності на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

Керуючись ст.ст.25, 328, 1225, 1233, 1269 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 197, 174, 209, 212 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок №50 по вулиці Б. Хмельницького в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області, що складається з житлового будинку «А», прибудови «а», ганку, літньої кухні «Б», сараю «В», погреба з шиєю «Д», вбиральні «Ж», воріт №2, хвіртки №3, огорожі №4, огорожі №5, огорожі №6, криниці №7 та належав на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від № 44 від 06.05.1989 року ОСОБА_3, яка померла 09.02.2011 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :