Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1808/13 Головуючий у 1-й інстанції Геєць Ю. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2012 року в справі за позовом ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: відділ реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, служба у справах дітей Комунарської районної державної адміністрації у м. Запоріжжя про встановлення факту проживання однією сімєю, батьківства, внесення змін в актовий запис про народження дитини -

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернулася із зазначеним позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала. В обґрунтування позову вказує, що батьком її дитини ОСОБА_4 є ОСОБА_5, з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1996 року по день його смерті - 17.10.2011 року.

09.01.1997 року у них народився син ОСОБА_6. У звязку з тим, що на час народження дитини вона та ОСОБА_5 вже жили разом, були в зрілому віці, вирішили не одружуватися та не записували батьком дитини ОСОБА_5, незважаючи на те, що ім'я та по-батькові дитини в графі батько було зазначено Діденко Ігор Миколайович, від імені та по-батькові дійсного батька ОСОБА_5. Після народження сина вони проживали разом однією сім'єю. ОСОБА_5 визнавав своє батьківство, був батьком для сина ОСОБА_6 та чоловіком для неї. Так, вони з 1996 року по 2007 рік всі разом мешкали у квартирі її матері за адресою: м. Запоріжжя, вул. Матросова, 19/59, вели спільне господарство, а в подальшому, коли мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7 тяжко захворіла, переїхали до належної їй трикімнатної квартири АДРЕСА_1, де мешкали з 2007 року по теперішній час. У жовтні 2011 року, у зв'язку з хворобою серця, ОСОБА_5 раптово помер. Вона як фактична дружина ОСОБА_5, взяла на себе всі витрати на його поховання.

Посилаючись на вказані обставини, просила встановити факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім'єю з 1996 року по 17.10.2011 року (день смерті ОСОБА_5 М.), встановити факт того, що ОСОБА_5 був рідним батьком ОСОБА_4, і матір'ю якого є вона , внести відповідні зміни про батька дитини в актовий запис про народження ОСОБА_4

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2012 року позов задоволено. Встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, який помер 17.10.2011 року, з 1996 року по 17.10.2011 року. Встановлено факт батьківства ОСОБА_5, який помер 17 жовтня 2011 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Внесено зміни до актового запису № 17 від 22 грудня 1998 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, а саме: змінено відомості про батька на „ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3".

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що судом неповно зясовані обставини, які мають значення для справи, недоведені обставини, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення скасувати та постановити ухвалу, за якою заяву ОСОБА_3 про встановлення фактів залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. За змістом ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За розясненнями п. 2 Постанови ПВСУ № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними справа має розглядатися за правилами позовного провадження,

Із змісту заперечень у судовому засіданні випливає, що спадкоємець ОСОБА_2 не погоджується із тим, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_8, входить до кола його спадкоємців та має право на спадщину, а тому справа розглядалася в порядку позовного провадження.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_3 проживала разом однією сімєю та вели спільне господарство з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 1996 року по день його смерті - 17.10.2011 року.

09.01.1997 року у них народився син ОСОБА_6. При реєстрації народження у відділі РАЦС Орджонікідзевського район м. Запоріжжя, зроблено актовий запис за № 17, відомості про батька дитини Діденко Ігор Миколайович внесені зі слів матері, оскільки вона в зареєстрованому шлюбі не перебувала. (а.с.13)

ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_9 та батьком дитини ОСОБА_5 , як до, так і після народження сина разом мешкали у квартирі матері позивачки за адресою АДРЕСА_2, вели спільне господарство, а в подальшому, коли мати ОСОБА_5 ОСОБА_7 тяжко захворіла, переїхали до належної їй трикімнатної квартири АДРЕСА_3, де мешкали разом з 2007 року. 17 жовтня 2011 року у звязку із хворобою серця помер ОСОБА_5 (а.с.12)

Обставини сумісного проживання, ведення спільного господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_5, визнання ОСОБА_5 за життя своїм сином ОСОБА_6 підтверджено показаннями свідків ОСОБА_10Є, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, фотографіями.

Факт народження ОСОБА_3 дитини від ОСОБА_5 також підтверджується висновком Запорізького обласного бюро судових експертиз та НДКЕЦ, за висновком експертизи № 717 (ім..), 75 (к) від 26.07.2012 року за висновком яких вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4 складає 99,93 % (а.с.87-90)

Зазначені висновки суду, докази не спростовані відповідачем. Доводи апеляційної проте, що клопотання про призначення експертизи заявлялося у судовому засіданні без реєстрації через канцелярію не є порушенням норм процесуального права.

Посилання апелянтом про порушення проведення експертизи оскільки не відбиралися зразки від померлого не приймаються колегією судів, оскільки за поясненнями експертів ОСОБА_15 та ОСОБА_16, допитаних у судовому засіданні зразки померлого ОСОБА_5 знаходилися саме в Запорізькому бюро судових експертиз внаслідок дослідження його трупа.

Висновки експертизи не спростовані відповідачем, та такі висновки самі по собі не є підставою для встановлення факту батьківства за правилами ст. 53 КпШС УРСР , оскільки суд взяв до уваги також спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і ОСОБА_5 до народження дитини, спільне виховання та утримання ними дитини, та визнання відповідачем батьківства.

Доводи апеляційної скарги проте, що порушення норм процесуального права, оскільки

відкрито провадження по справі за заявою в порядку окремого провадження , отже заява ОСОБА_3 має бути залишена без розгляду не приймаються колегією судів як на підставу для скасування рішення суду з наступних підстав.

За вимогами ч.2 ст. 308, ч. 3 ст. 309 ЦПК України , не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулась до Коммунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом про встановлення факту проживання однією сімєю, батьківства, внесення змін в актовий запис про народження дитини. (а.с.1-6) який було залишено без руху та запропоновано залучити усіх зацікавлених осіб та звернутися із заявою у порядку окремого провадження. (а.с.16) 09.12.2011 року від ОСОБА_3 надійшла заява у порядку окремого провадження. (а.с.18-20, за вказаною заявою було відкрито провадження у справі (а.с.22) та справу було передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (а.с. 33)

15.03.2012 року суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу було прийнято до свого провадження, в ухвалі було зазначено, що прийнято до свого провадження позов ОСОБА_3 (а.с.37)

09.04. 2012 року ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулась із уточненою позовною заявою (а.с.44-47) до Запорізької міської Ради, де просила встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, який помер 17.10.2011 року, з 1996 року по 17.10.2011 року. Встановити факт батьківства ОСОБА_5, який помер 17 жовтня 2011 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зобовязати РАЦС внести зміни до актового запису № 17 від 22 грудня 1998 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, а саме: змінити відомості про батька на „ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3". (а.с.44-47)

14.06.2012 року ОСОБА_2 подав заяву до суду про залучення його до участі у справі, як спадкоємця померлого ОСОБА_17 (а.с.75) 27.09.2012 року ОСОБА_3 надала уточнення своїх позовних вимог, та залучила до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 замість Запорізької міської Ради (а.с.111-114)

В обґрунтування позову зазначала, що батьком її дитини ОСОБА_4 є ОСОБА_5, з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1996 року по день його смерті - 17.10.2011 року.

Отже хоча провадження і було відкрите за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту у порядку окремого провадження (а.с.22), проте матеріали справи як до, так і після відкриття провадження по справі свідчать проте, що ОСОБА_3 зверталася до суду (а.с. 1-6, 44-47, 11-114) із позовною заявою, яка уточнювалася, з обґрунтуванням наявності спору про спадкові права, та оскільки інший спадкоємець ОСОБА_2 не визнає батьківства та права її дитини на спадкування після смерті ОСОБА_5, отже за правилами ч.2 ст. 308, ч. 3 ст. 309 ЦПК України ці обставини не призвели до неправильно вирішення спору, та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини, підписаної 20.11.1989р., ратифікованою Україною 27.02.1991р. та набравшою чинності для України 27.09.1991р., дитина має бути зареєстрованою зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування.

За розясненнями ПВСУ від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Спірні правовідносини регулюються щодо визнання батьківства нормами Кодексу про шлюб та сімю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матірю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне ;виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Звертаючись до суду, позивачка просила встановити факт батьківства її сина з померлим спадкодавцем, зобовязати відділ реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни в актовий запис про її народження.

Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що регулює встановлення факту батьківства, районний суд, застосовуючи при вирішенні спору , суд керувався ст. 53 КпШСУ та вірно визначився з правовим регулюванням, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Посилання в апеляційній скарзі проте, що до участі у справі не залучені інші спадкоємці, є хибними, бо суд витребував спадкову справу, на підставі, якої залучено до участі у справі спадкоємця ОСОБА_2, який є спадкоємцем 2 черги, бо спадкоємці першої черги спадщину не прийняли.

За вимогами ст. 119 ЦПК України позивач викладає обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а не саме по собі посилання на норми матеріального закону. Відповідно до п.4 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення саме суд вирішує, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже визначення правового регулювання спірного питання судом ст. 53 КпШСУ замість ст. 130 СК України, на яку посилався позивач, не є порушенням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України та виходом за межі заявлених позивачем вимог.

Відповідно до п. 1 постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

За вимогами ст. 258 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, необхідно зазначати мету його встановлення.

Щодо заявлених ОСОБА_3 вимог про встановлення факту проживання її однією сімєю з ОСОБА_5, який помер 17.10.2011 року, з 1996 року по 17.10.2011 року, то колегія судів , що такі вимоги не вірно задоволенні судом , оскільки за змістом позову (а.с.111-114), вони заявлені не з метою захисту, виникнення, зміни або припинення її особистих чи майнових прав, а з єдиною метою встановлення факту батьківства її дитини. Тобто обставини проживання ОСОБА_3 однією сімєю з ОСОБА_5 не були самостійним способом захисту у порядку цивільного судочинства, а способом доведеності при вирішені спору про батьківство дитини та внесення змін до актового запису. При цьому колегія судів враховує, що позивач ОСОБА_3 взагалі не обґрунтовувала для якої мети були заявлені нею ї вимоги про встановлення факту однією сімєю та, що такий факт може встановлюватися для певної мети та лише з набранням законної ЦПК України та СК України з 01 січня 2004 року.

За вимогами ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. А ч.3 ст. 309 ЦПК України визначає, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже хоча і доведений факт проживання позивача однією сімєю з ОСОБА_5, який помер 17.10.2011 року, з 1996 року по 17.10.2011 року, але рішення суду першої інстанції в частині встановлення цього факту на думку колегії відповідно до вимог ч.2 ст. 303 ЦПК України слід скасувати та відмовити в цій частині у задоволенні позову, оскільки такі вимоги не є самостійним способом захисту у заявленому ОСОБА_3 позові та не мають іншої мети , окрім визнання батьківства , факт якого визнаний судом.

В іншій частині рішення суду є обґрунтованим, висновки суду не спростовані та підстав для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду з одних лише формальних міркувань колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2012 року у цій справі в частині встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, який помер 17.10.2011 року, з 1996 року по 17.10.2011 року скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, який помер 17.10.2011 року, з 1996 року по 17.10.2011 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя :

Судді: