АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/209/13 Справа № 2/426/51/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2013 року м. Дніпропетровськ

11 лютого 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Горлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2012 року по справі за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

Нікопольський міжрайонний прокурор в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування квартири.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2012 року в задоволенні позовних вимог Нікопольського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3В з проханням продати її квартиру АДРЕСА_1, на що останній погодився. Оскільки всі правовстановлюючі документи на квартиру позивачем були втрачені, вона 25 жовтня 2007 року оформила доручення на імя ОСОБА_3, якою уповноважила його бути її представником в усіх установах, організаціях з питань, повязаних з оформленням дублікату втрачених документів про право

власності на належну їй квартиру. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_8 (а.с.166). На підставі цього доручення ОСОБА_3 поновив всі необхідні документи за свої кошти. Крім того, ОСОБА_3 сплатив заборгованість по комунальним платежам, поставив на вікнах решітки, поставив вхідні двері в квартирі ОСОБА_2 Ці обставини

підтверджуються матеріалами справи (а.с.170-175), з яких вбачається, що за

послуги теплопостачання було сплачено 2 714,77 грн., за водопостачання 935,39 грн., за газопостачання 926,36 грн. та квартплата. Ці обставини підтверджуються позивачкою, яка пояснила, що грошей у неї не було, всі ці питання вирішував ОСОБА_3, двері та решітки на вікна вона не ставила.

01 листопада 2007 року ОСОБА_2 надала довіреність ОСОБА_3, якою уповноважила останнього продати за ціну та на умовах за його розсудом належну їй на праві власності квартиру. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 01 листопада 2007 року за реєстровим № 3008 (а.с.12,18-19).

За цим дорученням ОСОБА_3 16 листопада 2007 року уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_4, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (ах. 14). В подальшому ОСОБА_4 28 травня 2008 року уклала договір купівлі-продажу цієї квартири з ОСОБА_5, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (а.с.15).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка одночасно посилається на ст. 229 ЦК України, тобто просила визнати правочин, вчинений в результаті помилки, недійсним та ст.230 ЦК України - вчинення правочину під впливом обману.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадках навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Таких доказів позивачкою суду надано не було.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді