Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Екобуд», Комунальне підприємство Київської обласної ради Білоцерківське МБТІ ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом в якому зазначили, що вони перебуваючи у шлюбі 03.09.2012 року придбали 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу квартири укладеного між ними та гр. ОСОБА_6. Розмір загальної площі квартири становить 69,6 кв.м, і квартира складається з двох житлових кімнат, двох коридорів, ванної, туалету, кухні, лоджії. До загальної площі квартири також входить 1/2 частина коридору «XXI» розміром 5,6 кв.м (загальний розмір коридору «XXI» становить 11,2 кв.м, що також вказано у технічному паспорті) і з врахуванням вказаної площі позивачі сплачують комунальні платежі. Після придбання квартири позивачі виявили, що всупереч закону відповідач ОСОБА_5 самовільно здійснила переобладнання належної їй квартири №21, вибила із своєї квартири і обладнала вхідні двері у коридор «XXI», половина якого належить на праві власності позивачам і до якого квартира № 21 взагалі не виходила. Вказане переобладнання здійснене відповідачем ОСОБА_5 самовільно, без належних дозволів, чим порушуються права власності позивачів. Вирішити спір з відповідачем по добросусідські не можливо, звернення в інші інстанції не дало результатів, тому звернулись до суду з вказаним позовом, яким просять суд усунути перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження належною їм на праві власності вказаною площею квартири та коридору шляхом зобовязання відповідача перекрити самовільно обладнаний нею вихід з квартири №21 до коридору «XXI» будинку і відновити технічний стан коридору «XXI» до того стану, який існував до самовільного обладнання виходу, а також стягнути з відповідача на їхню користь судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити. При цьому зазначили, що відповідач самовільно переобладнавши вихід до коридору, який прилягає до їхньої квартири та квартири № 23, влаштувала складове приміщення своїх речей, що перешкоджає вільному проходу та виникають інші незручності.

Відповідач ОСОБА_5 та її представники позов не визнали, просили у позові відмовити посилаючись на те, що площа спірного коридору знаходиться у спільному користуванні мешканців будинку порядок користування якого не визначався у встановленому законом порядку, право власності позивачів на Ѕ частину коридору «XXI» є незаконним. При цьому відповідач пояснила суду, що дійсно вчинила переобладнання вхідних дверей в її квартиру № 21 за усною згодою попередніх власників квартир № 22-23 та усним погодженням з ТОВ «Екобуд», оскільки у неї відсутній балкон і вказане переобладнання зручне для її користування житлом. Крім цього переобладнання вхідних дверей внесене до нового технічного паспорту, який вона надала суду.

Представник третьої особи ТОВ «Екобуд» пояснив суду, що будинок був зданий в експлуатацію у 2002 році. Перша власниця квартири № 22 отримала квартиру у власність з врахуванням 1/2 частини коридору «XXI», розміром 5,6 кв.м. Відповідно до технічної документації коридор «XXI» відноситься до квартир № 22-23. Відповідач, як власниця квартири № 21, дійсно зверталась в ТОВ «Екобуд» спочатку в усному порядку, а в листопаді 2012 року письмово щодо надання дозволу на переобладнання вхідних дверей в її квартиру і їй була надана письмова відповідь та розяснено, що така технічна можливість єсть, але потрібно отримати дозвіл від сусідів та оформити відповідні дозволи. Щодо прийняття рішення у справі поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи КП Київської обласної ради Білоцерківське МБТІ дав суду аналогічні пояснення представника ТОВ «Екобуд», надав суду копію експлікації та технічної документації на спірну частину будинкової площі коридору, а також пояснив, що на час отримання у власність 1/2 частини коридору «XXI» власниками квартири № 22 будь-яких законодавчих перешкод не існувало. Згідно технічної документації квартира № 21 до коридору «XXI» не відноситься, тому також просить суд вирішити справу на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін у справі, покази свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підтверджується наявними у справі доказами, будинок № 22 по вулиці Курсовій у м. Білій Церкві, Київської області зданий в експлуатацію у 2002 році. Перша власниця квартири № 22 вказаного будинку стала ОСОБА_7, яка отримала у власність також 1/2 частину коридору «XXI», площею 5,6 кв. м, який примикає до квартир № 22-23, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 07.08.2002 року та копією технічного паспорту ( а.с. 15-17). 09.11.2007 року ОСОБА_7 подарувала вказану квартиру гр. ОСОБА_6 ( а.с.18), яка відчужила квартиру позивачу у справі ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 03.09.2012 року (а.с.9). Право власності позивача ОСОБА_1 на квартиру та на Ѕ частину коридору «XXI» підтверджено зазначеним договором, витягом про державну реєстрацію прав, копією технічного паспорту (а.с.9-14).

Власником квартири № 21 вказаного будинку являється відповідач ОСОБА_5, що підтверджується копією технічного паспорту ( а.с. 34-38), яка після отримання квартири у власність здійснила самовільно перебудову шляхом переобладнання вхідних дверей до своєї квартири з коридору «XXI». Дану обставину також підтвердила свідок ОСОБА_7, яка на час здійснення переобладнання вхідних дверей була власником квартири № 22 і згоди та дозволу на здійснення такого переобладнання не надавала. Свідок також підтвердила, що вказане переобладнання вхідних дверей відповідачем ОСОБА_5 створило перешкоди власникам квартир 22-23 у користуванні коридором, а також відповідач в коридорі обладнала складове приміщення для власних речей. Лише після виникнення спору з позивачами щодо користування прилеглим коридором «XXI», відповідач 17.10.2012 року отримала дозвіл від власниці квартири № 23 ( аю.с.39) та звернулась з письмовою заявою до ТОВ «Екобуд» ( а.с. 40). Згідно письмової відповіді ТОВ «Екобуд» ( а.с. 26) відповідачу ОСОБА_5 було розяснено щодо необхідності отримання дозволів на переобладнання вхідних дверей до її квартири від власників квартир № 22-23 та вирішення цього питання у встановленому законом порядку.

При цьому суд враховує, що 1/2 частина коридору «XXI», площею 5,6 кв. м, яка примикає до квартир № 22-23, належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, інша частина коридору площею 5,6 кв.м знаходиться у спільному користуванні квартир № 22-23, порядок користування якою в установленому законом порядку не визначався.

При вирішені зазначеного цивільного спору суд керується ст.41 Конституції України, відповідно до яких кожен має право користуватися своєю власністю, причому використання власності не може завдавати шкоди іншим особам, правовий режим власності визначається виключно законами. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Також, згідно зі ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ч.2 ст.382 ЦК України, власникам квартир у багатоквартирному житловому будинку приміщення загального користування належать на праві спільної сумісної власності.

Як визначив Конституційний суд України у рішеннях від 02 березня 2004 року №4-рп/2004 і від 09 листопада 2011 року №14-рп/2011, це право у них виникає незалежно від підстав набуття права власності на квартиру‚ а питання щодо згоди інших співвласників на перебудову, переобладнання чи вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися приміщеннями загального користування.

Згідно п.19 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою KM України від 8.10.1992 р. №572, переобладнання і перепланування житлових, нежитлових приміщень може здійснюватися лише за відповідними проектами та без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку.

Діями відповідача ОСОБА_5 також порушені вимоги ст.ст.177, 179 ЖК України, згідно яких громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, додержуватись правил утримання жилого будинку. Користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ України.

Частина 1 ст.369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, яке перебуває у їх спільній сумісній власності, користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином аналіз фактичних обставин та наведеного законодавства вказує на те, що самовільне переобладнання вхідних дверей до своєї квартири відповідачем ОСОБА_5 без згоди усіх співвласників квартир, без відповідних технічних погоджень та дозволу органу місцевого самоврядування перешкоджає вільному доступу позивачів до частини місця загального користування, співвласниками якої вони являються та належної їм на праві власності частини коридору, тим самим порушуючи їх охоронювані законом права власника і користувача, а тому позовні вимоги в частині зобовязання відповідача перекриття самовільно обладнаного входу до квартири підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 317,319,321 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 цього Кодексу, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд критично відноситься до доводів сторони відповідача щодо зазначення переобладнаного входу до квартири в технічному паспорті, оскільки сам факт внесення органом МБТІ біжучих змін в технічний паспорт квартири відповідача, не свідчить про узаконення такого перепланування, яке здійснено без будь-яких дозволів та проектної документації.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в тому числі, шляхом припинення дії, яке порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення цього права, відповідно до ст.16 ЦК України.

Враховуючи зазначене позов підлягає до повного задоволення.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» п.19 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою KM України від 8.10.1992 р. №572; ст.ст. 15,16, 317,319,321, 369, 382, 391 ЦК України ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належною ОСОБА_1 на праві власності квартирою №22 в будинку №22 по вул. Курсовій у м. Білій Церкві, Київської області шляхом зобовязання ОСОБА_5 перекрити самовільно обладнаний нею вихід з квартири № 21 до коридору «XXI», згідно технічного паспорту квартири зазначеного будинку та відновити технічний стан коридору «XXI» до того стану, який існував до самовільного обладнання виходу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_4 судові витрати з оплати судового збору в сумі 107,30 грн.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_8