Справа №2/202/335/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Кривич О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНКдо ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у лютому 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості на свою користь за кредитним договором № 252А від 20.05.2008 року у розмірі 636451,91 грн.; з ПАТ Акцент банк, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2012 року позовна заява ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНКдо ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості була задоволена.

Ухвалою суду від 22 серпня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2012 року за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНКдо ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що відповідно до договору № 252А від 20.05.2008 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит 40000 доларів США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.05.2011 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договорами поруки, укладеними з поручителями ОСОБА_3, ОСОБА_4, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Представник позивача в судовому засіданні, яке відбувалося 22 листопада 2012 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. В судове засідання призначене на 15.01.2013 року не зявився. Однак в матеріалах справи наявна заява про слухання справи в відсутності представника позивача. Тому суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили суд в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНКв судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до поверненого повідомлення ОСОБА_4 за адресою не проживає.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні22.11.2012 року, відповідача ОСОБА_2 та його представника, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_5 ПриватБанк( правонаступник Публічне акціонерне товариство ОСОБА_5 банк ПриватБанк) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 252А . Відповідно до п.1.2 сума кредиту 40000 Доларів США . Згідно до п.1.3 строк повернення кредит, процентів і винагороди відповідно до Графіку погашення кредиту, процентів і винагороди ( додаток №1 даного Договору), але не пізніше 19 травня 2011 року. Відповідно до п.4.1 договору, за користування Кредитом позичальник ОСОБА_6 сплачує позивачу відсотки в розмірі 14% річних. ( а.с.8-10).

Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачкою ОСОБА_3 договору поруки № 252А/Р1від 20 травня 2008 року, відповідно до п.4 Договору у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до п.5 Договору у випадку не виконання боржником якого-небудь обовязку передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє поручителю письмову вимогу із зазначенням невиконаного обовязку. ( а.с.11.)

Також зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_4 договору поруки № 252А/Р2 від 20 травня 2008 року, відповідно до п.4 Договору у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до п.5 Договору у випадку не виконання боржником якого-небудь обовязку передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє поручителю письмову вимогу із зазначенням невиконаного обовязку. ( а.с.12 )

Крім того зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ( а.с.6).

Згідно до розрахунку долученого до позовної заяви ПАТ КБ ПриватБанкстаном на 27.02.2012 року сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором складає 80907,62 доларів США, в тому числі 30150,46 доларів США заборгованість за кредитом; 23042,04 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 23042,04 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 12367,74 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 31,29 доларів США штраф (фіксована частина); 3851.25 доларів США штраф (процентна складова).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 листопада 2011 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №252А від 20.05.2008 року передано в заклад ПриватБанку шляхом вилучення автомобіля Renault ( модель: Premium, рік випуску: 1997, тип ТЗ: вантажний сідловий тягач-Е, № кузова/ шасі: VF622GVA0C0007683, реєстраційний номер НОМЕР_1); напівпричіпа Schmitz ( модель: SPR24, рік випуску: 1992, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/ шасі: WSMSPR3, реєстраційний номер: ВН6974 ХТ) та звернено стягнення на заставне майно ( а.с.39).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2012 року рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 листопада 2011 року в цій частині залишено без змін ( а.с.63-67).

При розгляді справи встановлено, що 29.01.2010 року Банком було вилучено у відповідача ОСОБА_2 придбаний ним за кредитні кошти автомобіль, що позбавило його можливості належним чином виконувати умови кредитного договору, та такі дії Банку сприяли подальшому штучному збільшенню заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В судовому засіданні встановлено, що з 29.01.2010 року заставне майно знаходилося в Банку, представником банку не надано жодного доказу щодо виконання чи не виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2012 року, також представником Банку не надано суду графіку погашення кредиту, процентів і винагороди ( додаток №1 даного Договору), та суду не надано доказів щодо правомірності збільшення відсоткової ставки за користування кредитом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанкне обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись: ст. ст. 526, 530, 625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 акціонерному товариству комерційний банк ПРИВАТБАНК - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар