Справа № 1419/381/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2013 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Баранкевич В.О.,

при секретарі Андрусенко В.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2012року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та моральної шкоди.

В позовній заяві позивач зазначив, що 20.11.2009 року він підписав трудовий договір з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2. Згідно вказаного трудового договору відповідач наймав позивача працювати у нього водієм експедитором для перевезення вантажів по 4 години згідно графіка. За це відповідач мав платити позивачу 372 грн. на місяць. Час роботи та оплату відповідач навмисно вказав тільки для того, щоб належним чином не платити податки та інші обовязкові платежі. Трудовий договір відповідач склав сам без позивача, умови договору не узгоджував. Договір позивачу передав його напарник ОСОБА_3 Перед тим ОСОБА_2 сказав позивачу, що буде йому платити за кожен кілометр при 20 т вантажу по 70 коп. та по 40 коп. при 10 т вантажу, а якщо позивач буде працювати з напарником, то ця сума буде ділитися на двох порівну. Крім того за сканування кожного місця вантажу по 40 коп., а великогабаритного по 5 грн. За присутність при завантажуванні та розвантажуванні відповідач зобовязався платити позивачу. Напарниками позивача були ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Позивач почав фактично працювати у відповідача з 14.11.2009 року по 06.01.2010 року. За весь час роботи відповідач видав позивачу тільки 1300грн. які фактично не були заробітною платою так як цілком пішли на ремонт автомобіля відповідача. Відповідач обіцяв позивачу заплатити за фактично виконану роботу ще 6000 грн., але так і не виплатив, посилаючись на відсутність коштів. Відповідач не вів обліку роботи позивача. Позивач працював без відпочинку, в нічний час, надурочно. Підприємство «Нова пошта» наймало автомобілі відповідача і платило йому за надані послуги: оренду автомобілів з водіями (перевезення пошти, експедицію пошти, за сканування, надавало пальне. За надані послуги пошта своєчасно і в повному розмірі розраховувалася з самим ОСОБА_2, а він повинен був розраховуватися з водіями експедиторами, але належного розрахунку з працівниками він не робив, приховував від водіїв скільки йому перераховували за виконану водіями роботу по експедиції, скануванню.

Позивач також вказав, що він весь час був у відрядженні, але не отримував ні добових, ні за проживання. Позивач вважає, що відповідач повинен йому сплатити 1260 грн. добових за 42 доби перебування у відрядженні. За експедицію, сканування пошти та присутність при розвантажуванні пошти відповідач повинен сплатити позивачу 3000 грн. заробітної плати. За цю роботу, виконану позивачем ТОВ «Нова пошта» мало платити позивачу безпосередньо, але так як у позивача не було свого рахунку в банку, ТОВ «Нова пошта перераховувало гроші відповідачу, але той не розрахувався з працівниками за виконану роботу.

Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 20071 грн. 24 коп. заробітної плати, 1260 грн. добових та 10000 грн. моральної шкоди, а всього 31331 грн. 24 коп.

Пізніше 03.10.2012року позивач змінив позовні вимоги та просив також стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції і відшкодування у розмірі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Відповідач в судове засідання не зявився, але надіслав заперечення на позов в якому просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на недоведеність обставин на які позивач посилається.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_3 відібрані за судовим дорученням Кривоозерським районним судом Миколаївської області суд встановив, що 20.11.2009 року позивач уклав трудовий договір з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2.

Згідно вказаного трудового договору відповідач наймав позивача працювати у нього водієм експедитором для перевезення вантажів по 4 години згідно графіка.

Згідно п.3.1. вказаного договору відповідач мав платити позивачу 372 грн. на місяць.

Позивач працював у ОСОБА_2 по 06.01.2010року включно, як вбачається з заперечень наданих відповідачем цей факт ним визнається.

Однак час який позивач фактично працював у ОСОБА_2 останній заробітну плату позивачу не виплачував. Відповідач в своїх запереченнях вказує, що заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 не має, однак жодних підтверджень виплати позивачу заробітної плати не надано.

Вищевикладене підтверджується також поясненнями свідка ОСОБА_3

З наведено видно, що з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути заробітну плату визначену договором за час з 20.11.2009року по 06.01.2010року включно тобто за півтора місяці, а саме 558грн.

Згідно ст.2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними

в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення).

З урахуванням норм і рекомендацій Верховного суду України №62-97р. від 03.04.1997року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ з урахуванням індексу інфляції заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 636,14грн. ( 558грн. * 109,1%*104,6%*99,8%*100,1% / 100% )

Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки на час розгляду справи відповідачем не здійснено розрахунок з ОСОБА_1 то суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення відшкодування за час затримки згідно ст. 117 КЗпП підлягають задоволенню.

Середній заробіток який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за весь час затримки розрахунку по день винесення рішення суду становить 14880грн. ( 372грн. х 40місяців).

Беручи до уваги, що протиправними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях зазнаних позивачем через матеріальну скруту, не можливість належно утримувати сімю через невиплату йому відповідачем зароблених коштів, що вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль для утримання сімї, суд вважає вимоги позивача в частині відшкодування немайнової (моральної) шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що для компенсації немайнової (моральної) шкоди на користь позивача підлягає стягненню відшкодування у розмірі 5000грн. 00 коп.

У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 229,40грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60,179, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, 636(шістсот тридцять шість)грн. 14 коп. заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, 14880(чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят)грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, 5000(пять тисяч)грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 229(двісті двадцять девять)грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:

.