пр. № 2/759/385/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2013 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарях - Котляр Ю.М.,

Мягковому О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_2,

3-тя особа: ПАТ "КБ "ПриватБанк"

про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без

шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, що є

спільною сумісною власністю, -

В с т а н о в и в :

18.06.2012р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 та виселити відповідача із вказаної квартири, обґрунтовуючи позовну заяву тим, що 19.03.2008р. між нею і ЗАТ "КБ "ПриватБанк" (нині ПАТ "КБ "ПриватБанк"), укладено іпотечний договір №К2S4GІ на суму 470 000 грн. зі сплатою 15% річних строком повернення до 19.03.2038р., в забезпечення якого вона передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2008р., через певний проміжок часу до неї в спірну квартиру вселився відповідач, оскільки вони мали намір створити сім*ю та одружитися, але наприкінці 2009р. відносини між ними погіршились, а згодом їх стосунки припинились, але відповідач залишився до теперішнього часу проживати в належній їй квартирі, хоча не є зареєстрованим. Вона сплачує квартирну плату і комунальні послуги за дві особи, в тому числі і за відповідача, що становить для неї додаткові витрати. Безпідставним проживанням в спірній квартирі відповідач чинить їй перешкоди як власнику нерухомого майна, а тому просила усунути їй ці перешкоди та виселити відповідача зі спірної квартири. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 16, 319, 321 ЦК України.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення відповідачем її прав як власника спірної квартири, а, також, пояснила про те, що познайомилась із ОСОБА_3 12.03.2005р., але однією сім*є вони ніколи не жили, хоча спільно знімали житло в м.Ірпіні, а в подальшому жили разом в спірній квартирі, оскільки відповідач не хотів мати спільних дітей, вона була вимушена перервати вагітність, в подальшому їх відносини погіршились, виникали сварки і непорозуміння, викликались працівники міліції, вона перейшла фактично жити на кухню, а відповідач мешкав в кімнаті спірної квартири. Дійсно вона певний час, зокрема з 11.12.2007р. до 22.07.2010р., була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2, яка згідно ордеру була отримана матір*ю відповідача і де є зареєстрованим відповідач до теперішнього часу, але разом в цій квартирі як сім*я вони ніколи не проживали. Усі кредитні внески по сплаті кредиту за спірну квартиру вона сплачує за власні кошти, відповідач не надавав і не надає їй матеріальної допомоги на погашення кредиту, але спірною житлоплощею користується.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, безпідставність, не відповідність обставин, викладених в позові, дійсним обставинам справи, та звернувся до ОСОБА_2 із зустрічним позовом про встановлення факту проживання його і позивачки однією сім*єю без шлюбу з лютого 2005р. до грудня 2011р., визнання квартири АДРЕСА_1 їх з позивачкою спільною сумісною власністю, поділ вказаної квартири як спільної сумісної власності та визнання за ним права власності на ? частину спірної квартири, обґрунтовуючи зустрічний позов тим, що в проміжок часу з лютого 2005р. і до грудня 2011р. він проживав з позивачкою однією сім*єю, спочатку в квартирі АДРЕСА_2, потім вони знімали разом із його товаришем житло в м.Ірпіні Київської області, а в подальшому для спільного проживання як сім*я придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_1, яку обрали після певного огляду квартир, він є поручителем згідно договору поруки №К2S4GІ від 19.03.2008р. за кредитними зобов*язаннями ОСОБА_2 перед ПАТ "КБ "ПриватБанк" згідно іпотечного договору №К2S4GІ від 19.03.2008р. на суму 470 000 грн., на погашення якого він і його мати давали кошти, але розписок про це у позивачки не брали, оскільки довіряли їй і планували жити в цій квартирі спільно однією сім*єю.

Ухвалою суду від 21.01.2013р. ПАТ "КБ "ПриватБанк" був залучений до участі в даній справі як третя особа, оскільки відповідач в зустрічному позові ставить питання про визнання за ним права власності на ? частину спірної квартири, яка перебуває в іпотеці ПАТ "КБ "ПриватБанк", копію даної ухвали разом з копією позову і додатками до нього ПАТ "КБ "ПриватБанк" отримав, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 129). Також, третя особа повідомлена про розгляд справи за адресами в м.Києві (а.с. 150) і в м.Дніпропетровську (а.с. 149), але явку представника в судове засідання не забезпечила, про поважність причин неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення позивачки і її представника, відповідача і його представника, допитавши свідків відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні основного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 19.03.2008р. між ЗАТ "КБ "ПриватБанк" (нині ПАТ "КБ "ПриватБанк"), і ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №К2S4GІ на суму 470 000 грн. зі сплатою 15% річних строком повернення до 19.03.2038р. і договір про іпотечний кредит (а.с. 168-173, 174-179 - копії договорів, а.с. 180, 181 - копії витягів про державну реєстрацію іпотек), в забезпечення якого вона передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2008р. (а.с. 6-7 - копія договору), що є зареєстрованим в КП "Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна" (а.с. 7 зворот - відмітка про державну реєстрацію).

ОСОБА_3 виступив поручителем за зобов*язаннями ОСОБА_2 перед ПАТ "КБ "ПриватБанк" за іпотечним договором на підставі договору поруки №К2S4GІ від 19.03.2008р. (а.с. 58-59 - копія договору поруки).

З квитанцій про сплату кредиту вбачається, що проплати здійснюються від імені ОСОБА_2 (а.с. 94-118 - копії квитанцій).

08.04.2010р. Святошинським районним судом м.Києва постановлено рішення за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "КБ "ПриватБанк", яким позов задоволено і визнано недійсними зміни до кредитного договору щодо збільшення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитом (а.с. 119-120 - копія рішення суду), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 31.08.2010р. (а.с. 121 - копія ухвали суду).

З 11.09.2007р. ОСОБА_2 працює в ПАТ "СК "УСГ", де отримує щомісячно заробітну плату (а.с. 123 - довідка про заробітну плату).

ОСОБА_3 з 21.11.2012р. є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням (а.с. 130 - копія довідки МСЕК).

Обставина справи про те, що сторони певний проміжок часу проживали разом та мали намір створити сім*ю і одружитися, підтверджується і позивачкою, і відповідачем, але при цьому сторони вказують різні періоди часу такого спільного проживання.

Так, позивачка вказує, зокрема, в тексті позовної заяви, крім іншого, про те, що відповідач вселився в квартиру АДРЕСА_1 через певний проміжок часу після укладення нею в березні 2008р. іпотечного договору і придбання спірної квартири за кредитні кошти, оскільки вони мали намір створити сім*ю і одружитися, але наприкінці 2009р. їх відносини погіршились і стосунки припинились, але відповідач залишився проживати в її квартирі до теперішнього часу, чим порушує її права як власника житла. При цьому ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила про те, що вперше познайомилася з ОСОБА_3 12.03.2005р., тобто, до укладення іпотечного договору і договору купівлі-продажу спірної квартири.

Натомість відповідач вказує про те, що познайомився з позивачкою навесні 2004р., а з лютого 2005р. вони почали проживати разом однією сім*єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали намір одружитися і офіційно зареєструвати шлюб, мали плани на майбутнє спільне життя. Спочатку вони проживали в квартирі АДРЕСА_2, де він є зареєстрованим по теперішній час, а квартира була отримана згідно ордеру його бабусею - ОСОБА_4, а 11.12.2007р. він зареєстрував позивачку у вказаній квартирі, де вона була зареєстрована до 12.07.2010р.

Такі пояснення відповідача підтверджуються ордером на квартиру АДРЕСА_2, виданим на ім*я ОСОБА_4 16.05.1997р. (а.с. 26 - копія ордеру), довідкою №875 Будинкоуправління №9 Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району від 20.07.2012р., де вказано, що ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 з 11.12.2007р. по 22.07.2010р. (а.с. 24 - довідка), а ОСОБА_3 є зареєстрованим в цій квартирі з 04.02.2011р. по теперішній час (а.с. 25 - довідка Будинкоуправління №9 Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району від 20.07.2012р.)

Реєстрація сторін за спільною адресою в квартирі бабусі відповідача підтверджується, також, відмітками в паспортах сторін (а.с. 131, 132-133 - копії паспортів).

Як пояснював відповідач, в подальшому в 2006р. він і позивачка знімали житло в м.Бучі, а потім в м.Ірпіні, де проживали приблизно 6 місяців, тимчасово з ними мешкав і його товариш, якому було ніде проживати, а потім вони прийняли рішення щодо придбання власної квартири в кредит і після певних оглядів пропозицій квартир, вирішили придбати квартиру АДРЕСА_1, іпотечний договір і договір купівлі-продажу за згодою обох оформили на позивачку, а він, відповідач, став поручителем за її зобов*язаннями, у зв*язку з чим і він особисто, і його батьки надавали матеріальну допомогу на погашення кредиту, а квитанції про внесення коштів на оплату кредиту в любому випадку оформлюються на ім*я ОСОБА_2 як боржника за кредитним договором. Іншого місця проживання в м.Києві, крім спірної квартири, він не має.

Такі пояснення відповідача логічно узгоджуються із показаннями свідків, допитаних за його клопотанням.

Так, свідок ОСОБА_5 показав суду про те, що є товаришем ОСОБА_3 з дитинства, ОСОБА_2 знає з 2007р. як дівчину ОСОБА_3, вони проживали разом в м.Ірпіні, де знімали житло, він, свідок, приїздив до них у гості, у них була звичайна сім*я, але без офіційної реєстрації шлюбу, вели спільний бюджет і мали наміри одружитися офіційно, турбувалися взаємно один про одного як пара, дарували подарунки, потім спільно придбали квартирі АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_6. суду показав про те, що знає ОСОБА_3 з дитинства, а ОСОБА_2 знає з 2008р., оскільки вона проживала з ОСОБА_3 разом як дружина, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 завжди були разом як сім*я, мати ОСОБА_3 передавала через нього, свідка, гроші на погашення кредиту по квартирі на АДРЕСА_1, це було протягом 2008р. і відбувалось декілька разів, в сумах по 4 000 грн. і в доларах США, ці гроші він, свідок, передавав ОСОБА_3 або особисто ОСОБА_2, з якою зустрічався о дев*ятій годині ранку на вул.Федорова в м.Києві, недалеко від якої вони обоє працювали, ці гроші передавались саме для погашення кредитну на квартиру по АДРЕСА_1. Зі спільних відносин ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було видано, що вони жили як сім*я, як чоловік і жінка. Квартира на АДРЕСА_1 придбавалась ОСОБА_3 і ОСОБА_2 для спільного проживання однією родиною.

Свідок ОСОБА_7 суду показав про те, що товаришує з ОСОБА_3 з дитинства, в період з 2007-2008 років приїздив до нього у гості в АДРЕСА_1, де ОСОБА_3 мешкав разом із дружиною ОСОБА_2. В м.Ірпіні вони знімали житло, а потім вирішили придбати в кредит квартиру в м.Києві, ОСОБА_3 оглядав варіанти квартир і придбали квартиру на АДРЕСА_1, кредит оформили на ОСОБА_2, а ОСОБА_3 став її поручителем. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 жили як сім*я і планували одружитися офіційно та проживати в придбаній квартирі разом.

Аналізуючи такі показання свідків і співставляючи їх з поясненнями відповідача, суд приходить до висновку, що вони логічно узгоджуються щодо часу спільного проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 однією сім*єю як чоловік і жінка без шлюбу, зокрема, в період з лютого 2005р. по грудня 2011р., підтверджують обставини справи про те, що в цей період часу вони вели спільне господарство і підтримували близькі відносини.

Наведене підтверджується, також, і письмовими доказами, а саме: реєстрацією позивачки в квартирі АДРЕСА_2 з 11.12.2007р. по 22.07.2010р., тобто, в квартирі, яка отримувалась бабусею відповідача і де останній є зареєстрованим до теперішнього часу, а також особистими поясненнями позивачки про існування між нею і відповідачем близьких відносин, бажання з її боку і не бажання з боку відповідача мати спільних дітей.

Крім цього, в заяві-анкеті ОСОБА_2 від 17.03.2008р. до ПАТ "КБ "ПриватБанк" для отримання іпотечного кредиту, в розділі "відомості про чоловіка/дружину" зазначені відомості відповідача ОСОБА_3 і його статус зазначений як "цивільний чоловік", а також вказаний сукупний дохід сім*ї і окремо зазначено дохід дружини і чоловіка (а.с. 167 - копія заяви).

Сукупність вказаних вище пояснень сторін, показань свідків і письмових доказів дає суду можливість зробити висновок про те, що відносини між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в період часу з лютого 2005р. по грудень 2011р. мали певний статус, зокрема, статус сім*ї без офіційної реєстрації шлюбу і такі обставини справи особистими поясненнями позивачки в судовому засіданні не спростовуються, у зв*язку з чим суд вважає, що зустрічні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім*єю сторін як чоловіка та жінки без шлюбу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

А відповідно до частини 2 цієї ж норми права, на майно, що є об*єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя ст.ст. 60-74).

В частині 1 ст.60 СК України вказано, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до частини 1 ст.61 СК України, об*єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а відповідно до частини 2 цієї ж правової норми, об*єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Частина 4 ст.65 СК України зазначає про те, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім*ї, створює обо*язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім*ї.

Як встановлено в даному спорі, саме під час спільного проживання однією сім*єю з відповідачем, позивачкою було придбано квартиру АДРЕСА_1 за рахунок кредитних коштів, які в період часу спільного проживання сторін, а саме: з лютого 2005р. по грудень 2011р., сплачувались банку та іпотекодержателю позивачкою зі спільного з відповідачем бюджету, тобто, та частина спірної квартири, за яку були проплачені грошові кошти ОСОБА_2 у вказаний вище проміжок часу, фактично є її і відповідача спільною сумісною власністю, оскільки після припинення в грудні 2011р. спільного проживання з відповідачем, ОСОБА_2 продовжує сплачувати кредит, але вже із своїх особистих грошових коштів.

Таким чином, оскільки спільною сумісною власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є частина спірної квартири, за яку внесені грошові кошти за період їх спільного проживання однією сім*єю без шлюбу, а саме: з лютого 2005р. по грудень 2011р., а не вся спірна квартира в цілому, у зв*язку з чим суд визнає зустрічні позовні вимоги в цій частині обґрунтованими лише частково.

Згідно правил ст.9 Закону України "Про іпотеку", розпорядження майном, яке становить предмет іпотеки, можливе лише за згодою іпотекодержателя.

Оскільки в даному випадку ПАТ "КБ "ПриватБанк" як іпотекодержатель не давав своєї згоди на зміну титульного власника іпотечного майна, а також згоди щодо поділу предмета іпотеки та враховуючи те, що на час розгляду справи кредит за спірну квартиру не є виплаченим повністю, а іпотека зберігає свою силу, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги в частині поділу спірної квартири заявлені передчасно.

Крім цього, між ПАТ "КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3 існують договірні правовідносини, які випливають із договору поруки, а з ОСОБА_2 - існують договірні кредитні відносини і договірні відносини, що випливають із іпотечного договору, а у разі розгляду по суті зустрічних позовних вимог щодо поділу спірної квартири між сторонами, рішення суду в цій частині може вплинути на вказані вище триваючі на час розгляду справи договірні правовідносини.

Враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи квартира АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці ПАТ "КБ "ПриватБанк" і кредитні кошти, отримані на її придбання, ще не повернуті, а тому вказані обставини не дозволяють для суду до повного повернення кредиту і звільнення спірної квартири з-під іпотечної заборони, здійснювати її поділ, оскільки це призведе до порушення прав іпотекодержателя і кредитора - ПАТ "КБ "ПриватБанк" за іпотечним договором від 19.03.2008р. у разі настання обставин для звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому зустрічні позовні вимоги про поділ спірної квартири між сторонами на даний час суд визнає заявленими передчасно.

Оцінюючи зібрані по справі докази щодо зустрічного позову в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що зустрічні вимоги знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, у зв*язку з чим підлягають задоволенню лише в частині встановлення юридичного факту, а у задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, як передбачено заявлених.

Що стосується основного позову.

Так, ОСОБА_2 просить суд усунути їй перешкоди в користуванні власністю -квартирою АДРЕСА_1 та виселити з неї ОСОБА_3

Згідно частини 1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до частини 1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як встановлено судом, частина спірної квартири, зокрема та її частина, за яку сплачені кредитні кошти в період часу спільного проживання сторін однією сім*єю без шлюбу, а саме: з лютого 2005р. по грудень 2011р., фактично є спільною сумісною власністю сторін, але на час розгляду даної справи не може бути поділена, оскільки щодо спірної квартири існують інші майнові зобов*язання перед ПАТ "КБ "ПриватБанк", які мають переважне значення перед правом сторін на поділ спільного майна, тобто, на час розгляду справи ОСОБА_3 є учасником спільної сумісної власності на частину спірної квартири, у зв*язку з чим він відповідно до частини 1 ст.369 ЦК України має право користування спірною квартирою і не може бути виселений з неї, а тому основні позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім цього, суду не надано доказів про те, що ОСОБА_3 чинить ОСОБА_2 перешкоди в користуванні спірною квартирою, тобто, відсутні докази порушення права позивачки в користуванні цією квартирою зі сторони відповідача, для необхідності судового захисту цього права позивачки, натомість, остання вказувала про те, що добровільно залишила спірну квартиру, оскільки їх з відповідачем відносини погіршились.

У зв*язку з наведеним, суд не вбачає існування правових підстав для задоволення основного позову і в іншій частині вимог.

Керуючись ст.ст. 368, 369 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 65, 74 СК України, ст.9 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223, 234, 256 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Зустрічний позов задовольнити частково.

Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка селища Миропіль Дзержинського району Житомирської області, що зареєстрована в АДРЕСА_1, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець міста Благодатний Ставропольського краю, що зареєстрований в АДРЕСА_2, проживали однією сім*єю без шлюбу як чоловік і жінка в період часу з лютого 2005р. по грудень 2011р.

В іншій частині зустрічного позову - відмовити.

У задоволенні основного позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: