Справа № 1309/2-4117/10 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/1070/13 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Львівської міської ради, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про усунення перешкод, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні торговим кіоском по вулиці Княгині Ольги, 1 у місті Львові загальною площею 23,2 кв.м. та визнати право власності за нею на зазначений торговий кіоск. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказаний кіоск встановлений нею за власні кошти. Відповідач чинить перешкоди у користуванні зазначеним кіоском, хоча не приймала участі в його спорудженні. Торговий кіоск збудований відповідно до проекту розробленого ПП ГАБР-Л, яке діє на підставі ліцензії ЛВ № 307026 від 17 січня 2007 року. Згідно її замовлення вказане приватне підприємство виготовило містобудівне обґрунтування розміщення торгового кіоску. На підставі цього містобудівного обґрунтування приватне підприємство вважає за можливе розміщення збірно-розбірного торгового кіоску за вказаною адресою (біля аквапарку Пляж) у кварталі багатоповерхової забудови. Кіоск складається з торгового приміщення та комори, знаходиться за межами червоних ліній вулиць. Після проведення натурних обстежень встановлено, що обєкт споруджено у відповідності з діючими нормами, правилами, інструкціями і державними стандартами. Просить позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 16 грудня 2010 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні спірним торговим кіоском. Визнано право власності за ОСОБА_3 на вказаний торговий кіоск.

В частині визнання за позивачем права власності на спірний кіоск рішення оскаржила Львівська міська рада. Посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить це рішення в частині задоволення вимоги про визнання за позивачем права власності на кіоск скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вважає, що підстав для задоволення вказаної позовної вимоги у суду не було, оскільки спірний кіоск самочинно побудований позивачем на земельній ділянці, яка не виділена їй у власність чи користування у передбаченому законом порядку. В решті рішення не оскаржене.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити оскільки суд першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на обєкт самочинного будівництва зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог і обставин справи; висновки суду по суті позову не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення в зазначеній частині цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права чи інтересу у визначений законом або договором спосіб. Можливість судового захисту субєктивного цивільного права певним способом залежить від нормативної визначеності цього способу.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що позивачем на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м.Львова, побудовано торговий кіоск. Вказану земельну ділянку орендує ЗАТ Комплекс водних видів спорту на підставі договору оренди від 20 вересня 2004 року. Строк дії договору до 29 квітня 2014 року. Земельна ділянка передана в оренду для обслуговування будівель. Інші умови передачі земельної ділянки в оренду відсутні. Право орендаря передачі земельної ділянки іншим особам не передбачено вказаним договором (а.с.44-45).

Зазначене будівництво проведене на земельній ділянці, яка не була належним чином виділена для нього, без належних дозволів та проекту. Відтак, воно має ознаки самочинного будівництва.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, а бо з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього. Належних та допустимих доказів, які б були підставою для визнання права власності на самочинно збудований торговий кіоск, не надано. Такими не можуть вважати не оформлені належним чином експертний висновок ПП ГАБР-Л, містобудівне обґрунтування та проект, які не містять всіх належних відомостей і не підписані виконавцем. Не надано доказів про наявність підстав для виготовлення вказаних документів. Тому на самочинно збудований торговий кіоск у позивача не виникло право власності.

Питання про визнання права власності за позивачем на спірний кіоск не було предметом розгляду відповідного органу і таким по цьому питанню рішення не приймалось. Відтак, у позивача не було правової підстави звернення до суду для захисту свого права.

Судом застосовано спосіб захисту всупереч вимогам ст. 16 ЦК України. Застосування способів захисту, які не передбачені законом або договором, суперечить передбаченому ст. 19 Конституції України принципу суворої законності в діях суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.303, п.п.1, 2 ч.1 ст.307, ст. ст.308, 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16 грудня 2010 року в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на торговий кіоск на вулиці Княгині Ольги, 114 у місті Львові загальною площею 23,2 кв. м скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: