АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/990/13 Справа № 2-410/3632/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2013 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Деревянка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю.

при секретарі: Солод О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання договору майнової поруки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, та згідно уточнень позивачка просила суд визнати недійсним договір іпотеки № PML 300/275/2008 від 10.07.2008 року, укладений між нею та ЗАТ «ОТП Банк», застосувати правові наслідки недійсності правочину, виключити з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію Договору іпотеки, скасувати заборону на відчуження земельної ділянки площею 0,314 га по вул.. Шевченко, 102 в смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області в Єдиному реєстрі заборон на відчуження обєктів нерухомого майна, стягнути з ПАТ «ОТП Банк»на її користь судовий збір 107,30 грн., посилаючись на те, що договором встановлено солідарну відповідальність майнового поручителя та боржника, що не передбачено законом.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору майнової поруки недійсним відмовлено.

В апеляцiйнiй скарзi позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового по суті позовних вимог. Як на підстави апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права (а.с.49-52).

Перевiривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегiя суддiв вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних пiдстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ ОТП Банк та ОСОБА_3 10.07.2008 року був укладений кредитний договір № ML-300/275/2008 за яким останній отримав кредит 46000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування. (а.с.7-10).

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань по кредитному договору між ПАТ «ОТП Банк»та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № PML 300/275/2008 від 10.07.2008 року, предметом якого є земельна ділянка площею 0,314 га по вул.. Шевченко, 102 в смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.(а.с.17-19)

Відповідно до вимог ст.. 1 Закону України «Про іпотеку»іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Відповідно до вимог ст.. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно до вимог ст.. 11 цього зазначеного закону, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до вимог ст.. 24 «Закону України «Про іпотеку»іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

ПАТ ОТП Банк 27.02.2012 року надіслав ОСОБА_2 повідомлення про відступлення прав за договором іпотеки до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». (а.с.20)

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна»повідомило ОСОБА_2 про порушення ОСОБА_3 основного зобовязання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі не виконання досудової вимоги. (а.с.21)

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено в рішенні про те, що посилання позивачки у позові на те, що у Договорі майнової поруки передбачено її зобовязання відповідати за виконання зобовязань позичальника за кредитним договором в солідарному порядку з боржником нічим не обґрунтовані, та не ґрунтуються на договорі.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що такі доводи ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позовні вимоги не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбаченого ЦК України, є надуманими, а тому правильно відмовив позивачці в задоволенні позову.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: