Справа №442/1545/13-ц
Провадження №2/442/735/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - Дубеля Р.М.

при секретарі - Півала І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СГ ТзОВ «Агрофірми «Меденичі» про стягнення грошової вартості майнових паїв, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СГ ТзОВ «Меденичі» про стягнення грошової вартості майнових паїв. В підтвердження позовних вимог посилається на те, відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № IV 335516 від 27 квітня 2007 року та серія ЛВ № IV 335554 від 02 квітня 2008 року виданих Меденицькою селищною радою, він має право на пайовий фонд майна сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Меденичі» в розмірі 189372 грн. та 209994 грн. відповідно, що в цілому становить 399 366 (триста дев'яносто дев'ять тисяч триста шістдесят шість) грн. Позивач не є ні засновником ні учасником відповідача, тому цей спір не є корпоративним, а підлягає розгляду в місцевому суді загальної юрисдикції. 21 березня 2010 року проведено загальні збори пайовиків ТзОВ «Меденичі» на яких були присутні 37 осіб із 49, відповідно до протоколу зборів йому було вирішено на вартість майнових паїв виділити певне майно, згідно із переліком.

Як вбачається із рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 05 травня 2010 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2011 року в справі за його позовом про виділення майнового паю в натурі, визнання права власності в тому числі і до ТзОВ «Меденичі», останнє заперечує проти виділення такого майна оскільки на це майно оформлено право власності за ТзОВ «Меденичі». Підтвердженням відсутності такого майна є наказ господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2008 року, який виданий на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної торгової палати від 25 вересня 2008 року, щодо зобов'язання про реєстрацію права власності на майно, на яке позивач претендував згідно рішення зборів пайовиків від 21 березня 2010 року.

В січні 2013 року позивач звернувся до відповідача із запитом в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо надання інформації про те, чи є в наявності пайовий фонд, який можна отримати в рахунок майнового паю, якщо є, то надати повний перелік майна такого пайового фонду. Однак, відповідач достеменно знаючи, що він є розпорядником такої інформації, яка є суспільне значимою оскільки вона стосується питання права власності у визначений закон термін не надав йому жодної відповіді. Вважає, що у відповідача майна пайового фонду яке йому було передано в користування немає, тому у суду є всі підстави на прийняття рішення про стягнення з відповідача грошової вартості майнових паїв.

Згідно з ч. 2 ст. 318 Цивільного кодексу України всі суб'єкти права власності є рівними перед законом, а усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ч. 3 ст. 319 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити, стягнути з відповідача 399 366 гривень заборгованості та сплачений судовий збір.

Представник відповідач в судові засідання неодноразово не з'являвся, хоча належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, шляхом направлення судових повісток рекомендованим з повідомленням листом та через засоби масової інформації (газета).

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних міркувань.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України).

Кожен із співвласників має право на виділ в натурі його частки із спільного майна за згодою інших співвласників (ч. 1 ст. 367 ЦК України). Згідно з п. 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством правонаступником на підставі рішення загальних зборів співвласників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 затверджено Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки Пунктом 12 цього Порядку встановлено, що питання розподілу майна пайового фонду вирішується загальними зборами співвласників майнових паїв.

Таким чином, законодавством чітко встановлено, що право на розпорядження майном, яке входить до пайового фонду, мають лише загальні збори співвласників майнових паїв.

Відповідно до ст.ст.370, 364 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності може бути здійснений у грошовому виразі. Відтак, аналізуючи норми закону та зазначені вище обставини щодо не виділення позивачу майна на майнові паї в розмірі 189 372 грн. та 209 994 грн. відповідно, що в цілому становить 399 366 (триста дев'яносто дев'ять тисяч триста шістдесят шість) грн., приходжу до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача грошової вартості нестриманих майнових паїв в сумі 399 366 (триста дев'яносто дев'ять тисяч триста шістдесят шість) грн.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки при подачі позову згідно зі ст. 80 ЦК України та Закону України "Про судовий збір" позивач сплатив судовий збір у розмірі 3441 грн., отже дану суму судових витрат слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 79, 83, 214, 224 ЦПК України, ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірми «Меденичі» (82160, смт. Меденичі, вул. Незалежності, 8, Дрогобицький район, Львівська область) в користь ОСОБА_1 грошову вартість майнових паїв в сумі 399 366 (триста дев'яносто дев'ять тисяч триста шістдесят шість) грн.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірми «Меденичі» на користь позивача сплачені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 3441 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ____________ Р.М.Дубель