Справа 2/359/2676/2013
№359/7629/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Величка В.П.,

при секретаря судового засідання - Колько Є.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «СК «ЛАФОРТ», третя особа: Моторно транспортне бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, уточнивши який просив стягнути з ОСОБА_4 «СК «Лафорт» на свою користь заподіяну матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки у розмірі 12258,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки у розмірі 1000 грн.; стягнути з ОСОБА_3 компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судові витрати покласти на відповідачів у рівних долях.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 19 грудня 2012 року близько 7год.18 хв., ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Субару», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Леніна м. Києві, недотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. АІ 1794СІ, під керуванням ОСОБА_1 Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2013р. ОСОБА_3 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_3 своїми діями, які полягають у порушенні правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів заподіяла позивачу ОСОБА_1 матеріальну шкоду, що згідно Звіту автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу автомобіля «Опель» складає 13258 грн. Крім того, позивач стверджує що, внаслідок винних та неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у в порушенні його прав власності, хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримають позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім»ї та в роботі. Вказані обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання позивача, які він оцінює в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду відповідач надала письмові заперечення, відповідно до яких позов не визнала. Вважала, що не є належним відповідачем, оскільки позивач є страхувальником згідно вимог правил дорожнього руху України. Відтак, за спричинену шкоду повинен відповідати страховик, у звязку з чим, вимоги щодо сплати коштів та моральної шкоди відповідачем не визнаються.

Представник відповідача ОСОБА_4 «СК «ЛАФОРТ» та представник третьої особи Моторного транспортного бюро України в судове засідання не зявилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника Моторного транспортного бюро України до суду надійшли письмові заперечення, відповідно до яких вважає, що немає правових підстав на отримання відшкодування, оскільки МТСБУ жодним чином не порушувало права позивача на отримання відшкодування у порядку, встановленому Законом, не вчиняло дій, які б свідчили про невизнання або оспорювання такого права. Крім того, МТСБУ приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування після зясування обставин ДТП, протягом місяця з дня отримання документів, однак жодних звернень на адресу МТСБУ від позивача стосовно даної справи не надходило. Враховуючи викладене, представник третьої особи просив відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення коштів з МТСБ України.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Підстави звільнення від доказування наведені в статті 61 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено, що 10.04.2012р. між ОСОБА_4 «Страхова компанія «Лафорт» та ОСОБА_3 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 3214049, предметом якого було страхування транспортного засобу «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 та застраховані ризики в тому числі і дорожньо-транспортна пригода, зі строком дії договору з 10.04.2012року по 10.04.2013 року.

19 грудня 2012 року о 07 годині 18 хвилин, ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_2, по вул. Леніна у м. Києві не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело до пошкодження автомобілів. Своїми діями ОСОБА_3 порушила п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва, від 29.01.2013р. по справі № 753/564/13, ОСОБА_3 визнано виною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП, а саме в спричиненні шкоди власнику транспортного засобу «Опель» д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок порушення останньою Правил дорожнього руху України, у звязку з чим ОСОБА_3 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. /а.с. 37/.

23 квітня 2013 року Субєктом оціночної діяльності ПП «Авто-експрес» складено Звіт авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу автомобіля «Opel Astra OTGF69», належному гр. України ОСОБА_1, на підставі якого визначено суму матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, так станом на 19 квітня 2013р., сума збитку склала 13 258 грн. 00 коп. /а.с. 9-42/.

На даний час позивачу не здійснено відповідачем ОСОБА_4 «Страхова компанія «Лафорт» страхове відшкодування за шкоду заподіяну відповідачем ОСОБА_3

У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного процесуального кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

З положення вказаної вище статті випливає, що діяльність повязана з використанням транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки, а тому відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_3 встановлена, згідно Постанови судді Дарницького районного суду міста Києва Пойди С.М., від 29 січня 2013 року по справі № 753/564/13, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Однак, у відповідності до полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на території України за № АВ/3214049, страхова компанія, в разі настання страхового випадку, зобов'язана відшкодувати матеріальну шкоду завдану майну (транспортному засобу) третьої особи, тобто в даному випадку страхова компанія зобов'язана відшкодувати позивачу, як третій особі, транспортному засобі якого завдано шкоди.

Також, у відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З цих підстав, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків, що становлять 13258 гривень, а саме щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 «СК «Лафотр» - 12258 гривень, та 1000 гривень з ОСОБА_3, яка визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 вказаної статті моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд вважає не достатніми надані позивачем докази на підтвердження тієї обставини, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому завдана також не майнова - моральна шкода у вигляді переживань з приводу пошкодження майна та порушення права власності.

Згідно ч.1 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору /а.с. 1-2/ слід стягнути з ОСОБА_4 «СК «ЛАФОРТ» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 114 гривень 75 копійок, з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 «СК «ЛАФОРТ» () на користь ОСОБА_1 заподіяну йому матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки у розмірі 12258,00 гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну йому матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки у розмірі 1000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 «СК «ЛАФОРТ» () та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати 114 гривень 75 копійок, з кожного.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текс рішення виготовлено 29.12.2013р.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_5