Справа № 2105/200/12
Провадження № 2/651/16/13
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.04.2013року смт.Верхній Рогачик

Верхньорогачицький районний суд

Херсонської області в складі:

під головуванням судді ЗАГРУННОГО В.Г.

при секретарі ПЕТРУШЕВСЬКІЙ Ю.В.

за участю

представника відповідача ОСОБА_1

судового розпорядника ОСОБА_2

Суддя Верхньорогачицького районного суду Херсонської області Загрунний В.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

08.05.2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала, що рішенням Ушкальської сільської ради № 175 від 02.06.2009 р. Про затвердження кандидатури голови сільського комунального підприємства Дніпро позивача було призначено на посаду керівника сільського комунального підприємства Дніпро (далі СКП Дніпро).

Відповідно до п.1.2 Статуту СКП Дніпро його засновником і власником є Ушкальська сільська рада.

Згідно з п.5.1 Статуту СКП Дніпро управління підприємством здійснює сесія Ушкальської сільської ради.

Пунктом 5.2 Статуту СКП Дніпро передбачено, що засновник для керівництва господарською діяльністю підприємства призначає на посаду та звільняє з посади керівника підприємства.

На підставі п.5.3 Статуту СКП Дніпро у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обовязки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Після призначення на посаду договір чи контракт з позивачем укладено не було, рішенням Ушкальської сільської ради № 175 від 02.06.2009 р. будь-яких умов праці чи строку перебування на посаді не визначено, тому позивача фактично було прийнято на посаду керівника СКП Дніпро за безстроковим трудовим договором.

14.04.2012 р. поштовою кореспонденцією позивачу надійшло два конверти, відправником яких зазначена Ушкальська сільська рада. Перший конверт містив два документи однакового змісту, а саме, супровідний лист за № 67 від 13.03.2012 р., в якому повідомлялося, що рішенням Ушкальської сільської ради № 124 від 13.03.2012 р. позивача звільнено з посади керівника СКП Дніпро. Саме рішення, яке вказане як додаток до листа, у поштовому конверті було відсутнє і до теперішнього часу позивачу не вручене.

Другий конверт містив трудову книжку позивача, в якій зроблено запис за № 32 від 13.03.2012 р. про звільнення позивача з посади керівника СКП Дніпро на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Вважаю звільнення позивача з роботи незаконним виходячи з наступного.

Пунктом 5.5 Статуту СКП Дніпро визначено, що керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону.

Оскільки контракт з позивачем не укладався, то до спірних правовідносин повинні застосовуватися загальні норми трудового законодавства України щодо розірвання трудових договорів.

Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Воно проголошене ст. 43 Конституції України, визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

За приписами ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, окрім іншого, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною першою ст.21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

На підставі ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

За приписами ч.3 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Згідно з ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

На підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Проте у відповідача були відсутні підстави для розірвання трудового договору, передбачені п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, оскільки позивач не допускала систематичного невиконання без поважних причин покладених на неї трудових обовязків і заходи дисциплінарного чи громадського стягнення раніше до позивача не застосовувалися.

По-перше, рішення Ушкальської сільської ради № 124 від 13.03.2012 р. про звільнення позивача з роботи прийняте з порушенням Закону України від 21.05.1997 р. Про місцеве самоврядування в Україні та Регламенту роботи сільської ради, затвердженого рішенням Ушкальської сільської ради за № 5 від 12.11.2010 р. (далі Регламент).

За приписами ч.1 ст.46 Закону України від 21.05.1997 р. Про місцеве самоврядування в Україні сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Згідно з ч.9 ст.46 Закону України від 21.05.1997 р. Про місцеве самоврядування в Україні рішення про скликання сесії ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

На підставі ч.14 ст.46 Закону України від 21.05.1997 р. Про місцеве самоврядування в Україні порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради.

Відповідно до п.3.5 Регламенту розпорядження про скликання сесії сільської ради доводиться до відома депутатів сільської ради та населення через повідомлення та оголошення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках не пізніш як за день до сесії, із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд сесії.

Повідомлення депутатів сільської ради та запрошених здійснюється також через розсилання поштових карток із зазначенням часу скликання і місця проведення сесії, питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Із супровідного листа № 67 від 13.03.2012 р. та записів у трудовій книжці позивача вбачається, що рішення про її звільнення було прийняте на XVIII сесії сільської ради, яка відбулася 13 березня 2012 року. Проте, позивач не була запрошена на вказану сесію сільської ради і не була повідомлена про те, що на сесії буде розглядатися питання про її звільнення.

При цьому, в опублікованому в місцевій газеті оголошенні про скликання XVIII сесії сільської ради питання про звільнення позивача не було включено до порядку денного сесії, що є порушенням п.5.4 Регламенту, згідно з яким в порядок денний до його затвердження можуть бути включені за пропозицією голови ради, постійних комісій, депутатських груп, окремих депутатів інші питання у випадках, коли:

? для прийняття рішення з цих питань не треба додаткових інформаційних матеріалів;

? підтверджується наявність у депутатів всіх необхідних матеріалів;

? питання потребує негайного вирішення (при цьому проект рішення готується спеціальною обраною редакційною комісією і розповсюджується серед депутатів в процесі роботи сесії).

Але такі випадки були відсутні, тому на XVIII сесії Ушкальської сільської ради питання про звільнення позивача було розглянуто незаконно.

Зазначені дії є протиправними, оскільки позивач була позбавлена можливості надати свої пояснення з приводу проступків, що ставляться їй в вину, як того вимагає ч.1 ст.149 КЗпП України, та докази про відсутність порушення трудової дисципліни і, як наслідок, відсутність підстав для звільнення позивача за п.3 ст.40 КЗпП України.

По-друге, Пленум Верховного Суду України у п.22 своєї постанови № 9 від 06.11.1992 р. Про практику розгляду судами трудових спорів розяснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

В п.23 цієї ж постанови зазначено, що за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Таким чином, систематично порушуючи трудову дисципліну мають визнаватися робітники, які мають дисциплінарне чи громадське стягнення за порушення трудової дисципліни і порушили її знову на протязі року з дня застосування стягнення за перше порушення.

Нещодавно позивачу стало відомо, що основною підставою для її звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України послугувало розпорядження Ушкальського сільського голови ОСОБА_4 за № 2 від 30.01.2012 р., яким позивачу оголошено догану за нібито допущені недоліки з питання порушення Закону України Про електроенергетику.

При прийнятті цього рішення були порушені вимоги ч.1 ст.149 КЗпП України, якою встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Всупереч цьому ніяких письмових пояснень від позивача не відбиралося, службова перевірка за так званим порушенням трудової дисципліни не проводилася, з висновками службової перевірки позивача не ознайомлено.

За приписами ч.4 ст.149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Термін повідомлення КЗпП України не визначений.

Проте слід зазначити наступне.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 р. Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

В даному випадку не суперечать Конституції і законам України та підлягають застосуванню до спірних правовідносин Типові правила внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджені постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 213 від 20.07.1984 р. за погодженням із Всесоюзною центральною радою професійних союзів (далі Типові правила), оскільки подібні питання актами законодавства України не врегульовані.

Відповідно до п.31 Типових правил наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівнику, підданому стягненню, під розписку в триденний строк.

Пропуск цього строку означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, що в свою чергу тягне за собою визнання стягнення не маючим сили.

Розпорядження Ушкальського сільського голови ОСОБА_4 за № 2 від 30.01.2012 р. не було оголошене позивачу під розписку в триденний строк з дня його винесення.

Таким чином, розпорядження Ушкальського сільського голови ОСОБА_4 за № 2 від 30.01.2012 р., яким позивачу оголошено догану за нібито допущені недоліки з питання порушення Закону України Про електроенергетику, є нечинним, тому воно не може враховуватися при прийнятті рішення про розірвання трудового договору на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

За викладених обставин рішення Ушкальської сільської ради № 124 від 13.03.2012 р. про припинення з позивачем трудового договору на підставі п.3 ст.40 КЗпП України не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню, а, оскільки звільнення позивача було проведене з грубим порушенням норм трудового законодавства України, позивач має бути поновлена на роботі, відповідно до приписів ч.1 ст.235 КЗпП України, якою передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Рішення Ушкальської сільської ради № 124 від 13.03.2012 р. про звільнення позивачу не вручено. Трудову книжку позивач отримала тільки 14.04.2012 р. поштовою кореспонденцією.

Таким чином, позивачем дотримано встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України місячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, який відраховується з 14.04.2012 р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2011 р. Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Ушкальської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області за № 124 від 13.03.2012 р. про звільнення ОСОБА_3 з посади керівника СКП Дніпро на підставі п.3 ст.40 КЗпП України та поновити ОСОБА_3 на роботі з 13 березня 2012 року на посаді керівника Сільського комунального підприємства Дніпро.

Позивач у судовому засіданні подала клопотання про залучення по справі співвідповідача та третьої особи, фіксування судового процесу.

Зазначене клопотання підлягає залишенню без руху, оскільки подане з порушенням ст..121 ЦПК України, подана без додержання вимог, викладених у клопотанні: потрібно визначитися з змістом позовних вимог, імя (найменування) позивача і відповідача, третіх осіб, співвідповідачів, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, зазначення доказів, що підтверджують кожну, обставину, наявність підстав для звільнення від доказування підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 121, 210 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути вищезазначений недолік протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя

Верхньорогачицького районного

суду Херсонської області: ОСОБА_5