ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/ 5293/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Ганенко Т.С., за участю секретаря - Філатова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності. 12.12.2013 року позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на ? частину садибного (індивідуального) житлового будинку №2, який знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, який належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 лютого 1964 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №522, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2204, в порядку набувальної давності. В позовній заяві він вказав, що йому на праві приватної власності належить ? частка житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого на земельній ділянці Чугуївської міської ради розміром 882 кв. м, у місті Чугуєві Харківської області, вул. Спортивна, буд.2. Інша ? частка вказаного житлового будинку належить ОСОБА_3. 21 жовтня 2000 року ОСОБА_3 померла. Єдиним спадкоємцем спадкового майна був її брат - ОСОБА_4, який прийняв спадщину, адже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Проте, ОСОБА_4 так і не встиг оформити на себе право власності на ? частку будинку №2, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, так як помер 26 січня 2002 року. Після смерті ОСОБА_4, спадщину прийняла ОСОБА_2, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, але не оформила спадкових прав на себе. Відповідач у вказаному будинку не зареєстрована, з 2003 року фактично в ньому не проживає, не здійснює витрати по його утриманню, не цікавиться будинком та не сплачує комунальні послуги. Всі витрати по утриманню та догляду за вказаним будинком здійснює він, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. У звязку з цим просить визнати за ним право власності на 1/2 частини садибного (індивідуального) житлового будинку №2, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, в порядку набувальної давності. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також просив судові засідання проводити за його відсутності.

Відповідач надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила судові засідання проводити за її відсутності. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 04 квітня 2003 року серії ВАЕ № 887754, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №645 позивачу - ОСОБА_1 на праві приватної власності належить ? частка житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого на земельній ділянці Чугуївської міської ради розміром 882 кв. м, у місті Чугуєві Харківської області, вул. Спортивна, буд.2. Інша ? частка житлового будинку №2, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 лютого 1964 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Россохацькою, зареєстрованого в реєстрі за №522, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №2201. Згідно Свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №245247, виданого 24 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому ОСОБА_3 померла 21 жовтня 2000 року. Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем майна став її брат ОСОБА_4, який фактично прийняв спадщину, адже вступив в управління та володіння спадковим майном. Проте, ОСОБА_4 так і не встиг оформити на себе право власності на ? частку будинку №2, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, так як помер 26 січня 2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №327796, виданим 01 лютого 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції. Відповідач у вказаному будинку не зареєстрована, з 2003 року фактично в ньому не проживає, не здійснює витрат по його утриманню, не цікавиться будинком та не сплачує комунальні послуги. Всі витрати по утриманню та догляду за вказаним будинком здійснював Позивач. Позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Враховуючи, що ОСОБА_1, з 2003 року добросовісно володів 1/2 частиною садибного (індивідуального) житлового будинку №2, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, що належить ОСОБА_3, відкрито, безперервно здійснюючи обслуговування будинку, доглядаючи за ним, добросовісно і відкрито користується нерухомим майном протягом більше ніж 10 років, а спадкоємці ОСОБА_3, не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, визнати за Позивачем право власності на 1/2 частини садибного (індивідуального) житлового будинку №2, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, в порядку набувальної давності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 322, 328, 344 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 169, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину садибного (індивідуального) житлового будинку №2, який знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Спортивна, з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, який належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 лютого 1964 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №522, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2204, в порядку набувальної давності. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: