Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/886/13 Головуючий у 1-й інстанції Нещеретна Л. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2012 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про виселення з житлового приміщення , зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2012 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про виселення з житлового приміщення , зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позов зазначав, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру за адресою м. Запоріжжя вул. Будьонного б. 4 кв. 7 шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою вартістю 362488 грн. та за рахунок кошів отриманих від реалізації, задоволено вимоги ВАТ "Державний ощадний банк України" в розмірі 1739320 грн. 84 коп. Рішення набрало законної сили 29.11.2011 року, однак у квартирі залишилися зареєстрованими відповідачі, які у встановлений строк добровільно не звільнили житлове приміщення.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Державний ощадний банк України» просив суд виселити відповідачів з квартири за адресою м. Запоріжжя вул. Будьонного б. 4 кв. 7 та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2012 року позов задоволено. Виселено в примусовому порядку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстраційного обліку. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та закрити провадження у справі.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» отримав повідмоелння про час розгляду справи.

За вказаною в апеляційній скарзі адресою ОСОБА_2 (а.с.81) тричі повідомлялася за допомогою повісток та телеграми про розгляд справи (а.с.110,113, 118) , але повідомлення не отримує, які повертаються з відміткою що квартира закрита, адресат за повідомленням не зявляється. 24.04.2013 року ОСОБА_2 була повідомлена про розгляд справи 07.05.2013 року телефонограмою за вказаною нею телефоном 42-77-60 (а.с.128).

Крім того представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_5 (а.с.34), була повідомлена (а.с.116) про розгляд справи , призначений на 23.04.2013 року, написала клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що знаходиться на лікарняному, а отримавши повістку та телеграму 26.04.2013 року про розгляд справи 07.05.2013 року про причини неявки апеляційний суд не повідомила, а тому за правилами п. 6 ст. 74, п.5 ст. 76 , ст. 305 ЦК України, колегія судів ухвалила розглядати справу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 22.09.2008 року між ОСОБА_6 та ВАТ Ощадбанк був укладений договір про іпотечний кредит № 2912, та він отримав грошові кошти у розмірі 150000,00грн. строком на 240 місяців до 22.09.2028 року під 12,5% річних, на придбання житлового будинку та земельної ділянки. (а.с. )

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором між ВАТ Ощадбанк та відповідачем ОСОБА_2, 22.09.2008 року був укладений договір іпотеки нерухомого майна за адресою м. Запоріжжя вул. Будьонного б. 4 кв. 7, договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстраційним № 12515. Власницею вказаної квартири є ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_6 допускав порушення умов кредитного договору, що виразилося у невиконання обов`язку щодо своєчасного та повного погашення щомісячних платежів.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2011 року за участю відповідача ОСОБА_2 було звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру за адресою м. Запоріжжя вул. Будьонного б. 4 кв. 7, яка належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою вартістю 362488 грн. та за рахунок кошів отриманих від реалізації, задоволено вимоги ВАТ Державний ощадний банк України в розмірі 1739320 грн. 84 коп. (а.с.12).

За довідкою Єдиного розрахунково - реєстраційного центру КП «ВРЕЖО-6» № 1287 від 30.05.2012 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с.13)

18.06.2012 року ПАТ «Державний ощадний банк України» на адресу знаходження предмету іпотеки на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3 направлені письмові вимоги щодо добровільного звільнення житлового приміщення квартири АДРЕСА_3, які були отримані відповідачами 23.06.2012 року (а.с.9-10). Однак відповідачі вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» добровільно не виконали, не звільнили житлове приміщення та не передали ключі від квартири, тому вони підлягають обовязковому примусовому виселенню з предмету іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції суд першої інстанції керувався вимогами ст. 40 Закону України «Про іпотеку», за якими звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи та вимогам Закону.

Посилання апелянта на те, що судом не враховані вимоги ст. 17 Закону України «про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» є безпідставними, оскільки правочин укладали не батьки неповнолітньої дитини, як зазначено в цих нормах , а власник ОСОБА_2, та рішенням суду Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2011 року встановлено, що іпотечний договір є дійсним і на підставі його звернуто стягнення на предмет іпотеки.

А за вимогами ст. 61 п. 4 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням за участі цієї особи не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи.

Крім того оскільки ОСОБА_3 з неповнолітньою ОСОБА_2 користується зазначеною квартирою як члени сімї ОСОБА_2, отже їх права на користування квартирою є похідними від прав власника.

Інші доводи є не суттєвими та не мають обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду та взагалі не містять в собі такого правового обґрунтування як закриття провадження у справі, про що просить ОСОБА_2, що подала апеляційну скаргу.

Отже виходячи із правил ст. 308 ЦПК України , за вимогами якої апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, колегія судів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги

ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя :

Судді: