РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2013 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Марченко О.М.

при секретарі Насирової М.М.

у відкритому судовому засіданні в м. Харкові розглянувши цивільну справу за позовом розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, суд -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати спільним сумісним майном подружжя 9/20 часок домоволодіння 9 по вул. Тевелєва в м. Харкові з належними до цієї частки господарськими будівлями та спорудами, а також розділити спільне майно подружжя, визнавши право спільної часткової власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях по 9/40 часток за кожним, у домоволодінні 9 по вул. Тевелєва в м. Харкові.

На обґрунтування своїх вимог зазначила, що 23.11.1991 між нею та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу IУ-ВЛ № 256377, виданим 23.11.1991 Московським відділом РАГС м. Харкова.

18.01.1999 ОСОБА_5 уклала Договір дарування належних їй 9/20 частин будинку № 9 по вул.Тевелєва в м. Харкові на імя ОСОБА_2. Згідно вказаного Договору дарування 9/20 часток будинку вказаного домоволодіння ,які були подаровані ОСОБА_5 складалися із житлового будинку літ. А-1 (жилою площею 28,1 кв.м), житлового будинку іт. Б-1 (жилою площею 9.3 кв.м.) та надвірних будівель: 2 (два) сараї літ. б1, К, 2(дві) вбиральні літ. Д, Е,огорожа № 1,2 трубчатий колодязь № 3.

В подальшому, влітку 1999 року, позивачем та відповідачем житловий будинок літ. Б-1, сараї літ. б1, К було зруйновано, а на їх місці спільно (за спільні кошти та спільними зусиллями) було збудовано капітальний цегляний сарай літ. 3, площею 28,0 кв.м. та навіс літ. К, площею 10,5 кв.м., вартість яких становить 21191 грн. та 6 463,0 грн. відповідно, а також побудовано гараж, площею 21 кв.м., вартість якого складає 17510 грн. Крім того, було зруйновано і вбиральню літ. Д та збудовано цегляні літній душ літ. М та вбиральню літ. Л, вартість яких становить 3905,0 грн. та 4760,0 грн. відповідно.

Таким чином, вартість збудованих у 1999 році спільно, позивачем та відповідачем, будівель складає 53829,0 грн.

Окрім цього, позивачкою та відповідачем за рахунок спільних трудових та грошових витрат в період 2001-2002 роки в будинку А-1 було перекрито дах, замінено всі 4 вікна, зроблено перепланування житлових приміщень, зруйновано старі деревяні сіні літ. а4, а на їх місці прибудовано кухню площею 3,70м.?2,96м.=10,95кв.м., встановлено паркани (по межі із домоволодінням № 7 по вул. Тевелєва), заасфальтовано двір, тощо.

Також, позивачка зазначає, що на даний час шлюб між нею та відповідачем існує формально, і одразу після припинення відносин відповідач визнавав її право на частку у домоволодінні, проте під час останньої розмови відповідач заперечував її право на частку в домоволодінні №9 по вул. Тевелєва в м. Харкові.

В ході судового розгляду справи ухвалою суду по справі від 03.10.2012 в якості третьої особи було залучено ОСОБА_4.

Ухвалою суду по справі від 14.02.2013 було замінено третю особу КП Харківське міськ БТІ на третю особу Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління.

У судовому засіданні 19.12.2012 позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав та повідомив, що в 1991 році між ним та позивачкою було укладено шлюб, в 1999 році розпочалося будівництво підсобних приміщень по вул. Тевелєва, 9 в м. Харкові, яке скінчилося за рік. У 2001 році було зроблено ремонт будинку, потім шлюб між відповідачем та позивачкою почав розпадатися і воно розійшлися.

Треті особи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судові засідання пояснили, що вони є співвласниками будинку № 9 по вул. Тевелєва в місті Харкові, при цьому, ОСОБА_3 належить 2/4 частини, а ОСОБА_4 1/20 частини житлового будинку по вул. Тевелєва, 9 в м. Харкові. В подальшому, третьою особою ОСОБА_4 було подано заяву про розгляд справи за її відсутністю .

Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління в судове засідання не зявився, пояснень суду не надав, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи..

Допитаний у судовому засіданні 19.12.2012 в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що в 1999-2002 році він проводив будівництво вищевказаних господарських споруд за адресою: м. Харків, вул. Тевелєва, 9, при цьому свідок зазначив, що винаймала його на роботу та розраховувалася з ним саме позивачка ОСОБА_1

Допитаний в тому ж судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що більш ніж 10 років тому він, за домовленістю із позивачкою ОСОБА_1, виконував роботи з демонтажу старих господарських будівель за адресою : м. Харків, вул. Тепєлєва, 9, зазначені роботи оплачувала йому безпосередньо позивачка ОСОБА_1

ОСОБА_8 та ОСОБА_9, також допитані у судовому засіданні 19.12.2012 в якості свідків, пояснили, що під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частина домоволодіння №9 по вулиці Тевелєва в місті Харкові, яка раніше належала ОСОБА_5С був реконструйований та збудовано нові господарські споруди.

Допитані 14.02.2013 у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений в 1991 році, у власності ОСОБА_2 був будинок один, з двома входами, гараж, літня кухня, паркан, деревяний туалет, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Тепєлєва, 9. В свою чергу, допитаний в тому ж судовому засіданні ОСОБА_12 пояснив, що відповідача, ОСОБА_2 знає 42 роки, а також йому відомо про те, що теща подарувала відповідачу частину будинку.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, заслухавши пояснення свідків, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до наданого свідоцтва про укладення шлюбу IУ-ВЛ № 256377, виданим 23.11.1991 Московським відділом РАГС м. Харкова, 23 листопада 1991 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1І.(а.с.5).

18 січня 1999 року було складено Договір дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 9/20 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Харкові, вул. Тевелєва, 9 (а.с.11).

Відповідно до відповіді КП Харківське міськБТІ № 23-10810 від 07.05.2012 року (а.с.31), житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Тевелєва, 9, зареєстрований по праву власності за ОСОБА_2 9/20ч., на підставі договору дарування від 18.01.1999р.; ОСОБА_3 1/4ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.03.2009 року, виданого 11-ю ХДНК р № 1-322, 1/4ч. на підставі договору дарування від 03.11.2007 року; ОСОБА_4-1/20ч. на підставі заочного рішення Московського районного суду міста Харкова від 09.07.2010, справа № 2-1712/2010р. №2-11161/2009.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно статті 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у його вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду субєктом спільної сумісної власності подружжя.

Підставою для цього є спільні грошові і (або) трудові затрати дружини та чоловіка або затрати другого з подружжя. Розмір частки другого з подружжя у спільній сумісній власності у такому разі визначається залежно від її (його) вкладу. Для виникнення права спільної сумісної власності майно, належне одному із подружжя, має істотно збільшитися у своїй вартості.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 25 Кодексу про шлюб та сімю України та статті 62 СК України для визнання майна, яке було власністю одного з подружжя, спільною сумісною власністю подружжя, зацікавлена особа повинна довести належними та допустимими доказами, що це майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат.

Враховуючи роз'яснення, викладені у п. 4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р., членам сім'ї власника жилого будинку, які брали участь у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати перевищували покладений на них статтею 156 ЖК обов'язок, також належить тільки право вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Як вбачається з матеріалів справи, а також як зазначила позивачка в своєму позові значні кошти були вкладені сторонами по справі саме в будівлю підсобних приміщень, а саме збудовано цегляний сарай літ. 3, площею 28,0 кв.м. та навіс літ. К, площею 10,5 кв.м., а також побудовано гараж, площею 21 кв.м., цегляні літній душ літ. М та вбиральню літ. Л, зруйновано старі деревяні сіні літ. а4, а на їх місці прибудовано кухню площею 3,70м.?2,96м.=10,95кв.м., встановлено паркани (по межі із домоволодінням № 7 по вул. Тевелєва), заасфальтовано двір. В будинку А-1 було перекрито дах, замінено 4 вікна, зроблено перепланування житлових приміщень, тобто позивачка всупереч вимогам ст. ст. 57-60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів тим обставинам, що саме житловий будинок за час шлюбу істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат сторін.

Керуючись ст.ст.10,11,60,176,212,213,215 Цивільно-процесуального кодексу України, України, на підставі ст.ст. 57 ч.1, 60, 62 Сімейного кодексу України, ст. 25 Кодексу про шлюб та сімю України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Суддя О.М. Марченко