Справа № 212/1310/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2013 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді Власенко М.Д.,

при секретарі Курделяс А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ Кривбасзалізрудком - ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ Євраз ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат, Публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги в березні 2013 року, просив стягнути на свою користь моральну шкоду у сумі 39 000 гривень та до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» з якого просив стягнути на свою користь моральну шкоду в сумі 6 000 гривень без утримання з неї податку з доходів фізичних осіб.

На підтвердження заявлених вимог позивач вказав, що з 27.12.1988 року по 21.12.1989 року він працював у тресті «Кривбасшахтобуд» підземним прохідником 40го розряду дільниці № 18 ШБУ № 1 з повним робочим днем в підземних умовах; з 01.01.1990 року по 09.01.1990 року підземним прохідником шахти «Октябрьська». З 15.01.1990 року по 06.07.1990 року у РУ ім..ХХ Партзїзду прохідником 4-го розряду дільниці № 18 управління шахто буд. З 02.10.1995 року до 14.10.1997 рік він працював на Руднику «Суха Балка» у якості підземного прохідника 3-го розряду дільниці 3 18 шахтобудівного управління. З 04.05.2000 року по 01.01.2003 рік він працював на різних посадах на ПАТ «Кривбасзалізрудком». За висновком МСЕК від 02.11.2012 року йому встановлено третя група інвалідності та стійка втрата профпрацездатності в розмірі 50 %. Актом розслідування хронічного профзахворювання від 04.09.2012 року встановлені причини його профзахворювання, а саме: робота впродовж 15 років 10 місяців в умовах важкої праці, запиленості повітря робочої зони, параметри яких перевищували гранично допустимі рівень фізичного перевантаження та запиленість повітря робочої зони. Цим же актом визначено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме: керівництво ШБУ РУ «Суха Балка» та ПАТ «Кривбасзалізрудком». Внаслідок чого порушеного його звичайний уклад життя, він змушений часто звертатися до лікувальних установ. З огляду на те, що він є інвалідом та має значний відсоток стійкої втрати працездатності, це призводить до постійних душевних переживань та глибоких моральних страждань, що заподіяні йому з вини відповідачів.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову.

Представник відповідача, ПАТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_3, в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні в повному обсязі. Заперечували наявність будь-якої моральної шкоди, вважали факт спричинення шкоди не доведеним, зазначили, що не повинні відповідати за моральну шкоду, заподіяну позивачу. Позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача, яка призвела до втрати ним професійної працездатності. Крім того зазначили, що в позивач має право на страхові виплати, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання».

Представник відповідача, ПАТ «Євраз ОСОБА_4» ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні в повному обсязі. Вказала, що спірні правовідносини повинні регулюватись спеціальним Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», застосування загальним норм ЦК України до спірних правовідносини неможливе

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, та не заперечувалось сторонами, що позивач працював: з 15.01.1990 року по 06.07.1990 року у РУ ім..ХХ Партзїзду прохідником 4-го розряду дільниці № 18; з 02.10.1995 року по 14.10.1997 року підземним прохідником ШБУ РУ «Суха Балка» та з 04.05.2000 року по 22.12. 2012 року підземним прохідником шахти «Родіна» ВАТ "Кривбасзалізрудком" (а.с.4-6).

ОСОБА_6 № 10 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04.09.2012 року (а.с.9-12) причиною професійних захворювань позивача є робота протягом 15 років 10 місяців в умовах важкої праці, запиленості повітря робочої зони, параметри яких перевищували гранично допустимий рівень фізичного перевантаження та запиленість повітря робочої зони.

Пунктом 19 ОСОБА_6 встановлено невиконання адміністрацією шахти «ім..Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», ШБУ ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком», а також ШБУ РУ «Суха Балка» вимог ст..153 КЗпП України та ст..13 Закону України «Про охорону праці» під час роботи позивача на цих підприємствах.

Позивачу ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання: радикулопатія С6,С7,С8 і L5,S1, часто рецидивуючий перебіг, з вираженими статікодинамічними порушеннями стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двосторонього плечолопаткового і колінного періартрозів (другого ступеня), остеоартрозу ліктьових суглобів (першого-другого ступенів) (а.с.10).

Висновком МСЕК від 02.11.2012 року, ОСОБА_7 встановлена первинно 3 група інвалідності та стійка втрата працездатності 50 % із них 30% по радикулопатії та 10% ХОЗЛ, а також повторно 10% по трудовому каліцтву 2006 року. З переоглядом 01.11.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Положення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Посилання представників ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПАТ «Євраз ОСОБА_4» щодо відсутності підстав покладення на їх підприємства обовязку з відшкодування моральної шкоди позивачу та необхідності застосування до спірних правовідносин ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання», суд не приймає до уваги, оскільки Рішенням Конституційного ОСОБА_4 України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008 року по справі №1-32/2008 встановлено, що зазначеним Законом скасоване право застрахованих осіб, громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду , яке вони мали на підставі приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»та визнано, що після скасування вказаних приписів громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця).

Таким чином судом встановлено, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків внаслідок неправомірних дій відповідачів, які всупереч діючого законодавства, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створили нешкідливих і безпечних умов праці, протягом тривалого часу не вживали заходів для усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У звязку з чим позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, йому була спричинена моральна шкода, яка випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем.

Так, вимогами ч.1 ст. 237-1 КЗпП України (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В рішенні від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. Конституційний Суд України зазначив, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж Рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Посилання представників відповідачів на обставини недоведеності наявності моральної шкоди, відсутність будь-яких доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди, суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, при цьому судом встановлено, що позивач пропрацював тривалий час на підприємствах відповідачів в шкідливих умовах, а саме на ПАТ «Кривбасзалізрудком» більше 12 років та на ПАТ «Євраз ОСОБА_4» більше 2 років.

Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві та факт заподіяння моральної шкоди позивачу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача про те, що він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання хронічного професійного захворювання підтверджені матеріалами справи, не спростовані будь-якими доказами з боку відповідача.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31.03.1995р.( зі змінами) « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер і тривалість страждань позивача, який потребує постійного лікування,

відчуває біль постійний тупий та гострий біль, ниючий та періодично стріляючий в поперековому відділах хребта, іррадіацію болю в ліву ногу, по задній поверхні до гомілки, онімінням в ній, біль в плечових суглобах, важкість та біль у грудній клітці, періодичні болі в області серця, сухий кашель, відчуває задишку при незначному фізичному навантажені та ходьбі, підвищення артеріального тиску, головний біль та запаморочення.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням ступеня вини кожного з підприємств ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПАТ «Євраз ОСОБА_4», на яких позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів, а також характеру та тривалості фізичних і моральних страждань позивача, їх інтенсивності і довготривалосіь, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію моральної шкоди в розмірі 12 000 гривень з ПАТ «Кривбасзалізрудком» та 3 000 гривень з ПАТ «Євраз ОСОБА_4», що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди кожним з відповідачів.

Відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути в рівних частях з відповідачів судовий збір в сумі 114 грн. 70 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, Законом України «Про охорону праці», ст.ст. 153, 237-1 ч.1 КЗпП України, ст. 10-11, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнути в рівних частинах з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", Публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 судовий збір в сумі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8