Справа № 1319/6972/12 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/2495/13 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2013 року колегія судців Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Рванцової О.О.

з участю : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ НВК Полярон на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Науково- виробничий комплекс Полярон, про зобовязання вчинити дії щодо нарахування заробітної плати, стягнення заборгованості із заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2012 року задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ Науково-виробничий комплекс Полярон про зобовязання вчинити дії щодо нарахування заробітної плати, стягнення заборгованості із заробітної плати. Зобовязано відповідача нарахувати позивачу заробітну плату за січень, жовтень та грудень 2011 року та період з січня по жовтень 2012 року у розмірі 41596,32 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Науково-виробничий комплекс Полярон на користь ОСОБА_3 заборгованість за січень, жовтень та грудень 2011 р. та період розмірі 34900,32 грн.

Проведено розподіл судових витрат.

Рішення оскаржило ПАТ НВК Полярон.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що ОСОБА_3 1 червня 2006 року звільнений з посади директора ДП - завод Полярон; договір між ДВО Полярон та ДП НВК Полярон, правонаступником заводу Полярон, від 2 червня 2012 року про включення до штатного розпису НВК посади генерального директора ДВО з нарахуванням та виплатою заробітної плати не відповідає чинному законодавству, статуту НВК, оскільки з такою посадовою особою повинен укладатися контракт. Зазначає, що керівник ДВО Полярон може бути включений у штатний розпис лише цього обєднання. Стверджує, що позов про визнання такого договору недійсним знаходиться у провадженні господарського суду. Вказує, що ДП НВК Полярон не є правонаступником ДВО Полярон.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити. Судом встановлено, що наказом Міністерства промислової політики України №5-Д від 12 січня 1998 року позивач ОСОБА_3 був призначений генеральним директором Виробничого обєднання Полярон - директором заводу Полярон.

Наказом №92-Д від 1 червня 2006 року його звільнено з посади директора державного підприємства - завод Полярон.

Відповідно до договору від 2 червня 2006 року, укладеного між Державним виробничим обєднанням Полярон та Державним підприємством Науково-виробничий комплекс Полярон, у звязку з ліквідаційною процедурою ДВО Полярон, передачею останнім усіх активів ДП НВК Полярон, відповідно до статуту ДВО Полярон та з метою виконання ДП НВК Полярон своїх зобовязань як члена обєднання, підприємство включило до власного штатного розпису посаду генерального директора ДВО Полярон, здійснювало та зобовязалося здійснювати табелювання, нарахування та виплату заробітної плати генеральному директору ДВО Полярон до моменту ліквідації цієї юридичної особи, у розмірі, що передбачений контрактом на виконання обовязків генерального директора №2- 26/2-2 від 5 червня 2001 року з проведенням відповідної індексації.

Відповідно до п. 17 розділу 3 вказаного контракту №2-26/2-2 від 5 червня 2001 року, укладеного з позивачем ОСОБА_3, додаткової угоди №83 від 12 квітня 2006 року, розмір заробітної плати позивача складався з посадового окладу - 1800 грн., премій 90% та 10% посадового окладу, доплати за науковий ступінь - 20% посадового окладу, надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи - 50% посадового окладу, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 20% посадового окладу.

На підставі ч.З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням господарського суду Львівської області від 5 вересня 2012 року у справі за позовом ПАТ Науково-виробничий комплекс Полярон до ДВО Полярон, за участі третіх осіб: Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном, регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, прокуратури Сихівського району м. Львова про визнання недійсним вищевказаного договору від 2 червня 2006 року, у задоволенні позову відмовлено. Рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 6 листопада 2012 року. Рішення суду від 5 вересня 2012 року набрало законної сили.

Судом встановлено, що оскаржуваний договір фактично виконувався сторонами до листопада 2011 року, що підтверджується листом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова від 23 липня 2012 року, нараховувалася та виплачувалася заробітна плата; ДП НВК Полярон відповідно до Статуту у редакції від 18 квітня 2005 року самостійно визначає структуру і встановлює штати; договір від 2 червня 2006 року не підлягав погодженню Мінпромполітики України; виплата заробітної плати повинна була здійснюватися відповідно до контракту №2- 26/2-2 від 5 червня 2001 року; договором не порушені майнові інтереси ПАТ НВК Полярон; керівник ДВО Полярон може бути включений в штат ПАТ НВК Полярон, як учасникоблєднання; договором не порушено ст.1 Закону України Про оплату праці та ч.І ст. 94 КЗпП України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно п.1.5 Статуту ДВО Полярон, відношення між підприємствами ДВО Полярон будуються на договірній основі і матеріальній відповідальності, згідно п.4.6 Статуту обєднання, його учасники зобовязані виконувати майнові, фінансові та інші обовязки перед обєднанням, повязані з участю в його діяльності згідно статуту та установчого договору.

Суд прийшов до вірного висновку, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобовязання за договором від 2 червня 2006 року, не нараховує та не виплачує позивачеві належні йому кошти у вигляді заробітної плати, чим порушено права позивача, які підлягають судовому захисту.

Розмір заборгованості за 2011 року становить 5596,32 грн. (січень 2011 року - 4225,07 грн., жовтень 2011 року - 1327,34 грн., грудень 2011 року - 43,91 грн.), оскільки нарахування позивачу саме такої суми було скасовано керуючим санацією ПАТ НВК Полярон. За 2012 рік розмір заборгованості відповідно до п.17 розділу 3 контракту №2- 26/2-2 від 5 червня 2001 року, додаткової угоди №83 від 12 червня 2006 року, за виключенням премії за збільшення обсягів товарної продукції у розмірі 90%, становить 36000 грн. Загальна сума коштів, що повинні бути нараховані позивачеві за січень, жовтень та грудень 2011 року та січень - жовтень 2012 року без врахування відповідних відрахувань становить 41596,32 грн. Розмір заборгованості за січень, жовтень та грудень 2011 року та період з січня по жовтень 2012 року з вирахуванням сум податків та зборів за 2012 рік, становить 34900,32 грн.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія судців вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.І п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ НВК Полярон відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: