РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.грудня 2013 року Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого Мохова Є.І.

при секретарі Бридня О.Л.

за участю прокурора Верещак О.М.,

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначав, що 27 жовтня 2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народилася дитина - донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час сторони проживають окремо, відповідачка пішла від позивача разом з дитиною. На теперішній час дитина проживає разом з матір'ю, але її місце проживання не визначено.

Мати з дитиною проживає в найманому житлі, дитина не має найнеобхідніших умов для життя та розвитку (власної кімнати, ліжка, іграшок та ін.)

Окрім аліментів, інших джерел існування відповідачка не має.

Відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не доглядає за дитиною.

На відміну від відповідачки я позивач свій власний будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку ВМЕ № 705235 від 01 червня 2009 року.

Крім того, позивач займається підсобним господарством: вирощує картоплю, овочі та фрукти, а також курей, свиней та крупну рогату худобу.

Позивачу завжди може надати допомоги по догляду та вихованню дитини його матір (рідна бабка дитини), яка проживає у сусідньому будинку.

Позивач вважає, що таких умов проживання, виховання та догляду, які може забезпечити він, відповідачка надати дитині не має можливості.

Згоди з ОСОБА_3, щодо місця проживання дитини і передачі її під його піклування не досягнуто.

Вважає, що проживання доньки разом з матір'ю буде негативно впливати на її виховання та здоров'я.

Таким чином, позивач вважає, що існують усі підстави для визначення проживання дитини із ним.

Просив визначити місце проживання дитини, доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - разом з ним, в його родині, залишивши її на його утриманні та вихованні.

Стягнути з відповідача, ОСОБА_3, аліменти на його користь на утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? з усіх видів її заробітку /доходу/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні на позові настоював.

Відповідачка та її представник проти позову заперечували. Вказували, що відповідачка також має можливість виховувати свою дитину та має для цього усі можливості, працює, має житло та т.д. Просила у позові позивачу відмовити.

Прокурор також проти позову заперечував, просив у його задоволенні позивачу відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, думку прокурора вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Зі свідоцтва про народження вбачається , що позивач та відповідачка є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час сторони проживають окремо, відповідачка пішла від позивача разом з дитиною. Дитина проживає разом з матір'ю, але її місце проживання не визначено.

Судом встановлено, що обставини викладені у позовній заяві позивачем не відповідають дійсним обставинам.

Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку ВМЕ № 705235 від 01 червня 2009 року вказане житло придбано сторонами в період шлюбу, тому категоричне твердження позивача про особисте володіння ним суд вважає передчасним.

Судом також встановлено, що позивач ніде не працює, заробляє випадковими роботами, довідки про належність у його володінні худоби та птиці або інших постійних доходів суду не надав.

Твердження про аморальну поведінку відповідачки нічим не підтвердив.

Навпаки, відповідачка надала суду докази що підтверджують її належну поведінку у побуті, позитивну характеристику з місця роботи та проживання. Акт матеріально побутового обстеження , згідно якого вона має житло, у якому є всі умови для виховання її дитини.

Відповідачка працює, має постійний заробіток, дитина відвідує дитячій заклад.

З огляду на наведене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про передачу йому на виховання його дитини та стягненя аліментів на його користь.

Керуючись ст.ст. 10,15,30,60,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання відмовити за їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь І у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя: