Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2013 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Волянському А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора) про визнання права власності на 2/9 частину будинку,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень /а.с.39,40/, просить визнати за ним право власності на 2/9 частини будинку по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його брата ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Свої вимоги мотивує тим, що він проживав разом з братом на одному подвір'ї, за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1. Протягом тривалого часу він доглядав за братом, опікувався ним повністю та забезпечував для нього відповідні та належні умови життя, морально підтримував. Дружина та дочка ОСОБА_5 не з'являлася до чоловіка та не цікавилася життям останнього. Проживали дружина та дочка окремо, за адресою: АДРЕСА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Останній володів на праві спільної сумісної власності частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, разом з відповідачами. 14.11.2012 року він подав заяву до другої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснивши, що він давав їсти братові, останній навіть бульби не мав ніколи, він слідкував, щоб брат, коли був п'яний не забув виключити газ або світло. Його брат приїхав жити у батьківську хату у 2004 році, дружина відповідач ОСОБА_2 не жила там, проте облаштувала у будинку собі кімнату, обробляла город біля будинку. Покійний ОСОБА_5 зловживав алкоголем, у нього в будинку збиралися цигани, алкоголіки. Восени 2011 року здоров'я брата похитнулося, він майже зліг, тоді ОСОБА_2 стала частіше навідувати брата, десь двічі на тиждень. А дочка брата ОСОБА_3 приїздила, щоб вколоти ліки своєму батькові. Він особисто ліки ніколи йому не купляв, лікарів не викликав. Він платив за світло, оскільки на два будинку був один лічильник, а ОСОБА_2 віддавала потім гроші з пенсії брата, яку вона у того забирала. Він грошей братові не давав, оскільки той би їх відразу ж пропив би. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні позов заперечили, подали до суду письмові заперечення /а.с.46,47/, додатково пояснивши, що вони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як дружина та донька померлого ОСОБА_5 турбувалися за останнім та доглядали його, забезпечували всім необхідним вбранням, ліками, продуктами харчування, ОСОБА_2 двічі на тиждень приходила до чоловіка на Білогорщу, та часто забирала його до себе на квартиру АДРЕСА_3, щоб той покупався, оскільки води на Білогорщі не було. Вони не проживали на Білогорщі з ОСОБА_5, оскільки там відсутні належні умови для проживання. Позивач ніколи не опікувався ОСОБА_5, крім того стосунки між останніми були неприязні. Саме вони займалися похороном ОСОБА_5 В зв'язку з наведеним, просять у задоволені позову відмовити.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що проживають на Білогорщі у м. Львові та являються сусідами позивача і померлого ОСОБА_5, останній зловживав алкоголем, останні місяці перед смертю ледве ходив, постійно сидів на лавці та просив їх дати йому закурити. Вони колеги з позивачем, який доглядав за ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2 приходила до чоловіка лише один раз на місяць.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснили, що вона є рідною сестрою дружини позивача, який доглядав за ОСОБА_5, який мав слабке здоров'я, а ОСОБА_2 приїздила лише один раз на місяць на Білогорщу та взагалі не опікувалася своїм чоловіком.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що вони є подругами дружини позивача, саме позивач доглядав за покійним ОСОБА_5, а ОСОБА_2 лише один раз на місяць приїздила провідати свого чоловіка, і то, щоб забрати пенсію, ніякої моральної підтримки він від неї не отримував.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є дружиною позивача, її чоловік носив їсти своєму братові ОСОБА_5, бо дружина останнього приїздила на Білогорщу два рази на тиждень. ОСОБА_5 з кінця 2011 року перестав виходити на вулицю, майже не ходив, ОСОБА_2 купляла йому памперси, проте він їх зривав, і тоді її чоловік вдягав братові памперси. ОСОБА_2 прала вбрання, купляла ліки, харчі ОСОБА_5, проте останній більше потребував моральної допомоги як пияк. За електропостачання сплачувала вона та її чоловік, проте ОСОБА_2 з пенсії ОСОБА_5 потім віддавала коли 20 грн., коли більше.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що вони є сусідами відповідачів, ОСОБА_2 постійно провідувала свого чоловіка ОСОБА_5, який проживав на АДРЕСА_1, відповідачі там не жили, оскільки жити там було не можливо, так як у будинку відсутні належні умови для прожиття.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є племінником відповідача ОСОБА_2, він робив ремонт у будинку по АДРЕСА_1 у 2004 році після пожежі яка там сталася, за проведення ремонту платила його тітка. В той час ОСОБА_5, в більшості проживав у тітки на АДРЕСА_3.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів та їх представника, свідків, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільних справ №№ 2-974/10, 2-832/10, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Судом встановлено, що 2/3 частини будинку по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5, а 1/3 частину його рідному брату позивачу ОСОБА_1 /а.с.65-68/, останній проживає у сусідньому будинку по АДРЕСА_2

ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 25.02.1978 року, від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, яка після одруження взяла прізвище на ОСОБА_3 /а.с.118-120/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер /а.с.28/, після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 2/3 частини спірного будинку. Згідно з довідки ЛКП "Левандівка" ОСОБА_5 по день своє смерті постійно проживав у спірному будинку /а.с.70/

Таким чином, відповідачі, як дружина та донька померлого мають право у першу чергу на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, а позивач має право у другу чергу право на спадкування після смерті свого брата.

Суд критично ставиться до твердження позивача, що він має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, оскільки протягом тривалого часу доглядав за братом, опікувався ним повністю та забезпечував йому належні умови життя, з огляду на наступне.

З аналізу ст. 1259 ЦК України слідує, що зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спад коємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом.

Таким чином, у Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загаль ного порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України.

У судовому засіданні з'ясовано, що померлий ОСОБА_5 був дієздатним, отримував пенсію.

Відповідачі проживали окремо від померлого ОСОБА_5, оскільки як убачається з пояснень сторін та свідків останній зловживав алкогольними напоями, утримував будинок у неналежному стані.

Проте, з пояснень сторін та свідків випливає, що ОСОБА_2 постійно приходила до свого чоловіка, мала у будинку свою кімнату, а у 2011 - 2012 році відповідач двічі на тиждень приходила до свого чоловіка, приносила йому їсти, купляла ліки, прала одежу, обробляла город біля будинку, оплачувала послуги з газопостачання /а.с.109-118/.

В зв'язку з вказаним, суд критично ставиться до твердження позивача, що відповідачі не цікавилися життям покійного ОСОБА_5 та не приходили до нього, та не бере такі до уваги.

Також, суд не бере до уваги твердження позивача, що він оплачував за брата послуги з постачання електроенергії, оскільки з пояснення свідка ОСОБА_12, яка являється дружиною позивача вбачається що ОСОБА_2 після того, як померлий отримував пенсію віддавала гроші свідкові за споживання електроенергії.

Як убачається з матеріалів справи померлому ОСОБА_5 у 2004 році був встановлений діагноз цироз печінки, хронічний алкогольний гепатит /а.с.106/.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази того, що з 2004 року ОСОБА_5 звертався до лікарів з приводу лікування буд-яких хвороб, а також, відсутні докази того, що останній знаходився у безпорадному стані через проблеми зі здоров'ям.

Крім того, як убачається з пояснення позивача він ніколи не викликав своєму братові лікарів, не купляв ліків, навіть коли брат помирав позивач не викликав йому карети швидкої допомоги, а передзвонив до доньки брата ОСОБА_3, яка і викликала своєму батькові швидку.

Таким чином, позивач та його представник не надали суду доказів того, що позивач надавав ОСОБА_5 матеріальну допомогу, що була для останнього основним засобом для існування.

Сам по собі факт того, що позивач періодично давав їсти покійному брату та слідкував за тим, щоб останній коли був у стані алкогольного сп'яніння не забув виключити світло чи газ у будинку не може вважатися тою опікою або допомогою, яка би давала позивачу можливість одержати право на спадкування разом з відповідачами, як спадкоємцями першої черги, а лише свідчить про те, що між позивачем та покійним існували нормальні відносини, як між рідними братами які проживають у сусідніх будинках.

Су не бере до уваги твердження свідків зі сторони позивача ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_10, ОСОБА_20., ОСОБА_12 як підставу, яка могла слугувати для задоволення позову, оскільки зазначені свідки, які всі є товаришами або родичами позивача, у своїх поясненнях не навели жодного приклада, окрім того, що позивач давав їсти покійному ОСОБА_5, який би вказував як саме позивач опікувався братом, у своїх поясненнях свідки надавали лише оціночне судження про спосіб життя покійного, про відносини останнього з дружиною ОСОБА_2, про моральні якості останніх та позивача.

Таким чином, позивач та його представник не подали суду належних доказів того, що позивач надавав тривалий час саме таку допомогу ОСОБА_5, а останній через свій стан потребував саме такої допомоги, яка давала б підставу у судовому порядку змінити позивачу черговість одержання права на спадкування за законом.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає, що суду відсутні підстави для визнання права власності за позивачем на 2/9 частини будинку по вул. Білогорща,29а у порядку спадкування за законом на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України, і тому у задоволенні позову слід відмовити через безпідставність та необґрунтованість.

Крім того, вимога, заявлена у відповідному позові про визнання права власності на частку у спадковому майні, не підлягає задоволенню, адже, як визначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 серпня 2008 р. № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають

Керуючись ст.ст. 10,11,130,174,209,212,214-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора) про визнання права власності на 2/9 частину будинку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал ріщення.