Справа № 711/9978/2012
Провадження № 2/307/252/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2013 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю прокурора Дочинець С.І.

відповідачки ОСОБА_1

представника Буштинської селищної ради ОСОБА_2

представника Міськрайонного управління Держкомзему ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом Закарпатського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області до Буштинської селищної ради та ОСОБА_1, третя особа Міськрайонне управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі про скасування рішення Буштинської селищної ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Закарпатський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області звернувся в суд з позовною заявою про скасування рішення Буштинської селищної ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації. Посилається на те, що Закарпатською міжрайонною прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері спільно із фахівцями Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при зміні цільового призначення земель ДП СОК «Тиса», право користування на які було припинено рішенням Буштинської селищної ради та в подальшому передано громадянам у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Перевіркою встановлено, що згідно рішення 16-ї сесії 23-го скликання Буштинської селищної ради від 03.07.2001 р. припинено право постійного користування земельними ділянками ДП СОК «Тиса» загальною площею 10.07 га, у тому числі «Тихий куток» 3.93 га, стадіон 3.28 га, прилеглі території 0.82 га та 0.94 га, сад 1.11 га. Земельні ділянки, які були вилучені вищезазначеним рішенням згідно п. «г» ст. 19, ст. 47 Земельного кодексу України, класифікуються як землі оздоровчого призначення. Також, згідно з інформацією міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі від 15.05.2012 р. за № 1422 вищевказані земельні ділянки відносяться до земель оздоровчого призначення. Вказані земельні ділянки відповідно до державної статистичної звітності з кількісного обліку земель форми 6-зем. до 01.01.2009 р. відносилися до земель оздоровчого призначення. Тільки 01.01.2009 р. були внесені зміни до державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма 6-зем), до земель оздоровчого призначення (шифр рядка - 85), де замість адміністративного утворення землі оздоровчого призначення, як було попередньо внесено запис, проставлено запис ДП СОК «Тиса» Буштинського ЛK за яким закріплено земельну ділянку загальною площею 9.3 га. з яких землі насаджень загального користування 2.87 га., будинки для відпочинку або для проведення відпусток 6.43 га. 01.01.2011 р. до державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма 6-зем), до земель оздоровчого призначення (шифр рядка - 85), було внесено зміни, а саме замість адміністративного утворення ДП СОК «Тиса» Буштинського ЛK було внесено запис, ТзОВ «Т.М.М.», ОКПО: ор008 за яким закріплено земельну ділянку загальною площею 6.9398 га. У подальшому рішенням 4-ї сесії 5-го скликання Буштинської селищної ради від 07.09.2005 № 71 було передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0.1857 га. в смт. Буштино урочище «Тихий куток» для ведення особистого селянського господарства. У матеріалах сесії, що стали підставою для прийняття вищевказаного рішення, на підставі яких були складені документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1, відсутні будь-які відомості документи чи матеріали, які б обґрунтовували розмір, площу, конфігурацію земельної ділянки, а також підтверджували, що земельна ділянка передається у власність та на яку виготовляється правовстановлюючий документ, раніше належала даній громадянці. Вищевказане рішення Буштинської селищної ради прийняте з порушенням вимог земельного законодавства, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Так вищевказаним рішенням передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку без зміни цільового призначення, без розроблення проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення та відведення земельної ділянки, їх затвердження в порушення вимог ст. 20 ЗК України, ст.ст. 20, 50, 51 Закону України «Про землеустрій» та «Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 677. Таким чином рішення 4 сесії 5 скликання від 07.09.2005 р. № 71 Буштинської селищної ради є незаконним, оскільки прийняте всупереч встановленого законодавством порядку, а тому підлягає скасуванню. На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯД № 538798 на право власності на земельну ділянку площею 0.1857 га., в смт. Буштино, в урочищі «Тихий куток» для ведення особистого селянського господарства. Порушення вимог земельного законодавства при видачі вказаного рішення Буштинської селищної ради та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 28.04.2012 р. Підставою для звернення Закарпатської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері із заявою до суду є порушення інтересів держави, які полягають у неналежному регулюванні земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Згідно пункту 22 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 р. № 1021, запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів у паперовому вигляді скасовується на підставі рішення суду у встановленому законом порядку. Оскільки при прийнятті рішення Буштинською селищною радою 4-ї сесії 5-го скликання від 07.09.2005 р. № 71 та в подальшому видачі державного акту на право власності на земельну ділянку не було дотримано вимог вищевказаного законодавства, а саме ст. 20 ЗК України, ст.ст. 20, 50, 51 Закону України «Про землеустрій», «Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», то рішення Буштинської селищної ради підлягає скасуванню, державний акт на право власності на земельну ділянку визнанню недійсним, а його державна реєстрація скасуванню. Просить суд скасувати рішення Буштинської селищної ради 4-ї сесії 5-го скликання Буштинської селищної ради від 07.09.2005 р. № 71 «Про надання земельної ділянки у власність» як незаконне, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 538798, зареєстрований в Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК» від 24.01.2008 р., щодо посвідчення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0.1857 га., яка знаходиться на території смт. Буштино, урочище «Тихий куток».

Прокурор у судовому засіданні позов підтримав посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області у судове засідання не зявився.

Представник Буштинської селищної ради вирішення позову залишив на розсуд суду. Пояснив, що право постійного користування спірною земельною ділянкою ДП СОК «Тиса» було припинено рішенням Буштинської селищної ради від 03.07.2001 р. і переведено її в запас селищної ради. Відповідно ст.ст. 2, 80, 81 ЗК України від 13.03.1992 р., який діяв на той час, землі запасу були окремою категорією земель, тобто з 03.07.2001 р. спірна земельна ділянка вже не могла відноситися до земель оздоровчого призначення. Відповідно до Наказу Держкомстату від 05.11.1998 р. № 377 форма державної статистичної звітності з кількісного обліку земель № 6 зем. ведеться про наявність земель, розподіл її за власниками землі та землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності. У рядку 85 згаданої звітності, на який посилається позивач, ураховуються дані про землекористувачів землями оздоровчого призначення: санаторії, санаторії-профілакторії, спеціалізовані санаторії з реабілітації хворих, дитячі санаторно-курортні і оздоровчі та інші санаторно-оздоровчі заклади, на території яких є природні лікувальні ресурси та фактори, придатні для використання, у тому числі шляхом промислового освоєння, з метою лікування, медичної реабілітації, профілактики захворювань та поліпшення здоровя людей (родовища мінеральних і термальних вод, лікувальних грязей та озокериту, соляні (гірські) копальні, ропа лиманів та озер, а також природні обєкти і комплекси пляжі, акваторії водойм, ліси та інші землі, що формують особливі мікрокліматичні умови), крім вказаних обєктів (земель), що перебувають на балансі підприємств, організацій, установ. Тобто, якщо користувача землі не визначено, то землі у цю категорію не повинні вноситись.

Представник Міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що факт вилучення земельної ділянки із земель оздоровчого призначення і переведення її у запас земель селищної ради підтверджується рішенням Буштинської селищної ради від 03.07.2001 року. На момент введення у дію, з 01.01.2002 року, нового ЗК України, який на даний час не передбачає категорії землі запасу, селищна рада при прийнятті даного рішення разом з відповідними спеціалістами, на той момент відділу земельних ресурсів, повинні були перенести земельні ділянки, зазначені у вказаному рішенні, у інший рядок по формі статистичний звітності 6 ЗЕМ. Селищна рада при прийняті рішення про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_1 діяла правомірно, так як земельна ділянка не відносилась до земель оздоровчого призначення, а відносилась до земель запасу не як категорія земель, а як вид користування.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням 4-ї сесії V-го скликання Буштинської селищної ради № 71 від 07.09.2006 р. (в частині пункту 1.24.) ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку, яка була у постійному користуванні, для ведення особистого селянського господарства площею 0.2 га в смт. Буштино в урочищі «Тихий Куток». На підставі цього рішення 24.01.2008 р. ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 538798, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0.1857 га, яка розташована в смт. Буштино, урочище «Тихий Куток» з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 19 ЗК України установлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Згідно статті 47 цього ж кодексу до земель оздоровчого призначення належать землі, що мають природні лікувальні властивості, які використовуються або можуть використовуватися для профілактики захворювань і лікування людей. За правилами ст. 48 ЗК на землях оздоровчого призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню або може негативно вплинути на природні лікувальні властивості цих земель. На територіях лікувально-оздоровчих місцевостей і курортів встановлюються округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони. У межах округу санітарної (гірничо-санітарної) охорони забороняються передача земельних ділянок у власність і надання у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам для діяльності, несумісної з охороною природних лікувальних властивостей і відпочинком населення.

03.07.2001 року, розглянувши відношення ДП санаторно-оздоровчого комплексу «Тиса», про відмову від частки земельних ділянок, згідно рішення 16-ї сесії XXIII скликання від 03.07.2001 року, Буштинська селищна рада вирішила припинити право користування земельними ділянками в кількості 10.07 га., а саме «Тихий куток» 3.93 га., стадіон 3.28 га. прилеглі території 0.82 га. та 0.94 га., сад 1.11 га., і перевести їх в запас селищної ради. За ДПС ОК «Тиса» залишено 6.43 га. земель (під будівлями 5.87 га. під очисними спорудами 0.56 га.).

За змістом ст. 2 ЗК України від 15.03.1991 року, у редакції від 08.06.2000 року, чинній на момент прийняття рішення селищною радою від 03.07.2001 року, відповідно до цільового призначення всі землі України поділялися на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу. Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення.

Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснювалося у разі зміни цільового призначення цих земель. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЗК України до земель селища міського типу належали усі землі в межах селища. Землі селища міського типу перебували у віданні селищної Ради народних депутатів. Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 цього ж Кодексу передбачено, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі добровільної відмови від земельної ділянки. Відповідно до ст. 80 ЗК України землями запасу визнаються всі землі, не передані у власність або не надані у постійне користування. До них належать також землі, право власності або користування якими припинено відповідно до статей 27 і 28 цього Кодексу. За змістом ст. 80 землі запасу перебувають у віданні сільських, селищних, районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Рад народних депутатів і призначаються для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб.

З прийняттям рішення Буштинської селищної ради від 03.07.2001 року, право користування спірною земельною ділянкою ДП СОК «Тиса» було припинено у відповідності до чинного на той час земельного законодавства. Тому посилання прокурора на ст. 149 ч. 9 ЗК від 01.01.2002 року є не правильним, так як з переведенням земельної ділянки у запас селищної ради мало місце не вилучення земельної ділянки від ДПС СОК «Тиса», а припинення права користування нею.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 цього ж Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Отже, враховуючи вище викладене, суд встановив, що рішення Буштинської селищної ради 4-ї сесії V-го скликання Буштинської селищної ради № 71 від 07.09.2006 р. було прийнято у відповідності до норм діючого на той час законодавства. Тому суд вважає, позов прокурора не підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 2, 26, 80 ЗК України 1991 р., ст.ст. 19, 47, 48 ЗК України 2001 р. суд,

Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Закарпатського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: Гримут В.І.