Провадження № 2/202/5962/2013
10 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.
при секретарі Фісун К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач у червні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № mk 038/va від 22.05.2008 року у розмірі 749960,33 грн.; з ПАТ «Акцент банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з ОСОБА_1, ОСОБА_2 стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір по справі.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № mk 038/va від 22.05.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 230034,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2013 року. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1 що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, договором поруки укладеним з ОСОБА_2 у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Відповідно до заяви представник позивача просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до Договору № mk 038/va від 22.05.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 230034,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2013 року.
Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, договором поруки з ОСОБА_2
Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду документального підтвердження сплати та вартості наданих юридичних послуг, акту виконаних робіт, кріт того юристом не надавались послуги позивачу у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3441,00 грн. судовий збір.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар