Справа №2/359/2551/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2013 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Величка В.П.,

при секретарі судового засідання Леоненко А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора-1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Бориспільської міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

В середині липня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи який вказувала, що у серпні 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб від якого у лютому 2013 року народилась дочка.

Вказує, що після одруження поведінка її чоловіка погіршилась, а потім стала нестерпною. Чоловік неодноразово принижував її честь та гідність, застосовував фізичну силу, що стало причиною фактичного припинення шлюбних стосунків. В лютому 2013 року відповідач самостійно залишив її з дочкою. Участі у вихованні дитини він не приймає. Вказувала, що відповідач не хотів реєструвати дитину за місцем її проживання, чинив її перепони у цьому, тому вона прийняла рішення звернутись до суду для визначення місця проживання дитини.

Уточнивши позовні вимоги, в судовому засіданні позивач підтримала предявлений позов та просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні фактично визнав позовні вимоги. Заперечень щодо визначення місця дитини за місцем проживання дружини на мав. Представник відповідача заперечувала проти позову, оскільки вважала, що відсутній сам по собі спір, оскільки відповідач не заперечує проти того, щоб дочка проживала з дружиною за місцем проживання позивачки, з огляду на що, просила відмовити у позові.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується відповідною його копією від 11 серпня 2012 року, серії І-ОК № 137045(а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 15 березня 2013 року, серії І-ОК №238434, 24 лютого 2013 року, тобто за час шлюбу, у подружжя народилася дочка - ОСОБА_4(а.с.8).

Згідно наказу управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради від 30 квітня 2013 року №10/3-24 з 30 квітня 2013 року по 24 лютого 2016 року позивачка ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку(а.с.11).

Сторонами не заперечується, що у лютому 2013 року відповідач пішов з помешкання АДРЕСА_1, де подружжя спільно проживало з новонародженою донькою.

Від народження дитина проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 та повністю перебуває на її утриманні.

З матеріалів цивільної справи також вбачається, що позивачка зверталась з приводу протиправних дій її чоловіка до Бориспільського МВ, з приводу чого винесено висновок та винесено офіційне застереження відповідачу ОСОБА_2 про недопущення вчинення насильства в сімї(а.с.12-13).

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом також встановлено, що 21 серпня 2013 року відповідач погодився зареєструвати доньку ОСОБА_4 АДРЕСА_1, про що сторонами того ж дня в КП ЖЕК-1 написана заява встановленої форми.

При вказаних обставинах, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини суд приходить до висновку про необхідність юридичного визначення місця проживання малолітньої доньки за місцем проживання з її матірю ОСОБА_1

Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Згідно з ч.1 ст. 88 цього ж Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи(а.с.1), вбачається, що при предявлені позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 114 гривень 71 копійок.

Предявлений позов задоволений. Тому з ОСОБА_4 підлягають стягненню вказані витрати по справі.

На підставі викладеного керуючись ст. ст., 3, 10, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора-1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Бориспільської міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання матері.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по розгляду справи, що складаються з судового збору в розмірі 114 гривень 71 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 27.08.2013р.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_5