Справа № 751/2530/13-ц Провадження № 22-ц/795/1557/2013 Головуючий у I інстанції -Цибенко І. В. Доповідач - Позігун М. І.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2013 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Іваненко Л.В., Мамонової О.Є.

при секретарі: Примачок Ю.О.

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2013 року, яким йому відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_3, управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради про визнання недійсним державного акту на землю, виданого на ім'я ОСОБА_3, та ліквідувати тимчасовий сарай, каналізаційну яму, туалет, привести земельну ділянку в належний стан, визначити межі його земельної ділянки.

Незаконність рішення суду апелянт обґрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи, якими підтверджено будівництво відповідачкою споруди з полегшених конструкцій впритул до його сараю в порушення вимог п. 3.1 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», а також з порушенням пожежних і санітарних норм. Крім того, за доводами апелянта, судом не було враховано, що під час приватизації відповідачкою присадибної земельної ділянки він не підписував акту погодження меж, його підпис є підробленим, в зв'язку з чим призначено почеркознавчу експертизу в межах кримінального провадження, порушеного за його заявою.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Чернігівської міської ради від 12.11.1980 року ОСОБА_3 було виділено для будівництва житлового будинку земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 465 кв.м.

Рішенням Чернігівської міської ради від 01.03.1982 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку для будівництва двоквартирного житлового будинку розміром 480 кв. м по АДРЕСА_2.

Звертаючись до суду з позовом, в обґрунтування наявності порушення його права, позивач посилався на проведення відповідачкою приватизації земельної ділянки без погодження з ним межі в більшому розмірі, чим їй було надано в користування, що відповідно призвело до отримання ним у власність земельної ділянки в меншому розмірі, ніж було надано для будівництва будинку.

Дійсно, згідно державного акту на праві власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення 3 сесії 5 скликання Чернігівської міської від 15.05.2006 року, ОСОБА_3 було передано у власність по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0.0481 га, що на 16 кв. м більше, ніж надавалося їй у користування в 1980 році.

ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності від 22.03.2013 року є власником земельної ділянки розміром 0.0223 га по АДРЕСА_3, що також на 17 кв. м менше, ніж припадало йому на 1/2 частину наданої у користування земельної ділянки площею 480 кв. м.

Іншому власнику частини будинку по АДРЕСА_2 згідно рішення Чернігівської міської ради від 26 грудня 2012 року також було передано у власність земельну ділянку площею 0.0223 га, що також на 17 кв. м. менше, ніж припадало йому на 1/2 частину наданої у користування земельної ділянки площею 480 кв. м.

Таким чином, землекористувачі по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 із наданих для будівництва двоквартирного будинку отримали у власність земельну ділянку на 34 кв. м. меншу, ніж надавалося у користування, а відповідач відповідно отримала у власність земельну ділянку більшу лише на 16 кв. м ніж надавалася їй у користування, а тому доводи позивача про отримання відповідачкою у власність земельної ділянки в більшому розмірі саме за рахунок його земельної ділянки ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, сторонами визнано обставини фактичного користування земельними ділянками в розмірах, переданих їм у власність.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З врахуванням викладеного, невідповідність фактичних розмірів земельних ділянок, якими користувалися сторони, їх розмірам при наданні у користування, за відсутності доказів порушень прав позивача під час приватизації земельної ділянки відповідачкою в розмірах фактичного користування, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання державного акту недійсним.

Судом було розглянуто справу в межах наданих сторонами доказів, а тому призначення почеркознавчої експертизи в межах кримінального провадження після ухвалення рішення за відсутності вироку кримінальній справі з даного факту не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Вірним є висновок суду і про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визначення меж земельної ділянки, оскільки такі спори не підвідомчі суду.

Не дають підстав для задоволення апеляційної скарги і доводи щодо підтвердження Чернігівським Управлінням Держтехногенбезпеки в Чернігівській області та Новозаводської районної у м. Чернігові ради будівництва відповідачем тимчасового сараю та вбиральні з порушенням будівельних, пожежних і санітарних норм, оскільки згідно листа Новозаводської районної у м. Чернігові ради під час огляду садиб, належних сторонам на праві власності, встановлено, що тимчасові споруди відповідачкою встановлено біля сараю, який відповідачем також збудовано з порушенням будівельних і пожежних норм на межі з земельною ділянкою відповідачки, що підтверджується наявними матеріалами справи.

За таких обставин, відмова в захисті цивільного права, виходячи з положень ч.3 ст. 16, ст. 13 ЦПК України та принципу справедливості, визначеного ст. 3 ЦК України, є обґрунтованою і з врахуванням обставин справи, не суперечить вимогам діючого законодавства.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення суду, яке прийнято в межах заявлених вимог і на підставі наданих стронами доказів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: