Справа №784/3079/13 21.10.2013 21.10.2013 21.10.2013
Справа №22-ц/784/2584/13 Суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія 45 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

21 жовтня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Орельською Н.М.

за участі: представників позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, представника Пісківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2012 року, ухваленого за позовом

ОСОБА_7

до

Пісківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, ОСОБА_5

про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2012 року ОСОБА_7 пред'явила в суд зазначений позов до Пісківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, ОСОБА_5 про визнання протиправним і скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

На обґрунтування вказаних вимог в позові зазначено, що на підставі договору дарування від 27 жовтня 2003 року, вона є власником житлового будинку № 32, що розташований по вулиці Жовтнева в с. Костянтинівка Баштанського району Миколаївської області. Земельна ділянка площею 0,25 га, на якій вказаний будинок розташовано, перебуває у її законному володінні.

Власником сусіднього житлового будинку № 30 за цією ж адресою та законним користувачем суміжної, такої ж площі земельної ділянки, на якій знаходиться вищеназваний будинок, є ОСОБА_5

У 2010 році позивачка почала здійснювати процедуру приватизації своєї земельної ділянки, в процесі якої дізналася, що ОСОБА_5 видано Державний акт від 25 лютого 2010 року на право власності на земельну ділянку, на якій розташовано належний йому житловий будинок, захопивши при цьому і частину належної їй земельної ділянки.

Посилаючись на те, що при видачі ОСОБА_5 вищевказаного правовстановлюючого документу на земельну ділянку був порушений порядок передачі такої земельної ділянки у власність, виходячи з того, що у власність останнього була передана частина земельної ділянки, яка фактично належить їй, просила позов задовольнити та ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення №6 Пісківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 22 січня 2010 року в частині затвердження технічної документації та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5, а також визнати недійсним державний акт на право власності на вказану земельну ділянку від 22 січня 2010 року виданий на імя відповідача.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі на вказане рішення ОСОБА_5 просить його скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволеня апеляційної скарги.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, ЗК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли , перемістились або стали невиразними.

Згідно зі ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявленні дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частки спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок , то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до вимог п.1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року №43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647, передбачено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_7 є власником житлового будинку № 32, що розташований по вулиці Жовтнева в с. Костянтинівка Баштанського району Миколаївської області на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 27 жовтня 2003 року (а.с. 6).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 6 листопада 2012 року в користуванні ОСОБА_7, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває земельна ділянка загальною площею 2,2500 га в межах населеного пункту (а.с. 84).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11 жовтня 2001 року відповідач ОСОБА_5 є власником житлового будинку №30, який розташований поряд з будинком, належним позивачці по цій же вулиці (а.с.90).

Рішенням Пісківської сільської ради народних депутатів від 29 березня 1994 року за № 18/3 надано в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд (по фактичному користуванню) в розмірі 0,25 га громадянам відповідно до списку, де під № 28 значиться ОСОБА_8, попередня власниця будинку, який належить відповідачу (а.с.228).

В подальшому, на підставі вказаного рішення було прийнято наступне рішення Пісківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 22 січня 2010 року за №6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою громадянам України для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства», яким ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га по вулиці Жовтнева №30 в с. Костянтинівка Баштанського району Миколаївської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.8-9).

На підставі вказаного рішення на імя відповідача було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК №785758, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №20 (а.с. 32-33).

Як вбачається з пояснень сторін, представника Пісківської сільської ради, первинні рішення про відведення земельних ділянок для будівництва житлових будинків, належних сторонам відсутні, межі вказаних земель них ділянок також не виносились в натурі та відповідні акти не складались.

Як вбачається з виготовленої технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 наявні в ній акти прийомки-передачі межових знаків під охорону та зберігання не підписані учасниками даних земельних відносин. а саме ні самим ОСОБА_5, ні головою сільської ради, ні погоджено з суміжним користувачем, яким є позивачка ОСОБА_7 (а.с.17, 66). Вказані підписи відсутні у всіх виготовлених екземплярах технічної документації.

Таким чином, землевпорядна організація, під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки на імя відповідача належним чином не провели відновлення меж земельних ділянок у натурі, якими сторони фактично користувались, тоді як в звязку з відсутністю меж, вони мали б бути відновлені в натурі (на місцевості), а тому, як наслідок, державний акт відповідачу було видано з порушенням встановленого порядку його виготовлення та видачі.

Такого ж висновку обґрунтовано дійшов і районний суд, який зазначив про порушення встановлених процедур при постановленні сільською радою оскаржуваного рішення про затвердження технічної документації та при видачі оспорюваного державного акту на землю відповідачу.

Враховуючи, що наявність вказаного рішення сільської ради та державного акту на імя відповідача є перешкодою для реалізації позивачкою своїх прав на відновлення межі її земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, яка перебуває в користуванні відповідача, права позивачки на відновлення цієї межі є такими, що порушені та підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб. Таке відповідає вимогам ст.ст. 152, 155 ЗК України, відповідно до положень яких держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, та у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно розяснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», питання про недійсність документів, що посвідчують право приватної власності на землю, виданих на підставі рішення органу місцевого самоврядування, вирішується в судовому порядку в разі, якщо буде встановлено, що порушений порядок надання земельних ділянок або скасування такого рішення.

При цьому, хоча висновки суду про порушення норм ДБН 360-92 під час виготовлення технічної документації і є зайвими, однак вони не вплинули на правильність вирішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення районного суду.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог, суперечать наведеним вище висновкам.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: