АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/139/2013 Головуючий в І інстанції Скорик С.А.
Категорія 42 Доповідач: Капітан І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року лютого місяця 20 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 листопада 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні, Комсомольський районний відділ у м. Херсоні міграційної служби України про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонського обласного управління (далі Банк) звернулось до суду з позовом про виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх малолітньої дитини - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 (далі квартира) та зняття їх з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою, посилаючись на те, що при виконанні рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитом в сумі 286 088 грн. було звернуто стягнення на заставлене майно квартиру, однак на письмову вимогу Банку відповідачі відмовляються звільнити житлове приміщення.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 листопада 2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і постановити нове рішення, яким Банку у задоволенні позову відмовити.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки є правовою підставою для виселення осіб, які там мешкають та зареєстровані і які не бажають звільняти житлове приміщення в добровільному порядку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 9 серпня 2010 року на виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 27 травня 2010 року було видано виконавчий лист №2-325/2010р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості за кредитом в сумі 286 088 грн. /а.с. 18-19,20-21/.

8 грудня 2011 року за даним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження, і 31 січня 2012 року складено акт опису й арешту квартири /а.с. 13-16,17/.

Станом на 2011 рік у квартирі зареєстровані дружина боржника ОСОБА_6 та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 11/.

17 липня 2012 року ОСОБА_5 отримав вимогу Банку про звільнення в добровільному порядку квартири всіма особами, які зареєстровані та мешкають в ній /а.с. 9,10/.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 52,54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутність підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, оскільки відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації і, відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: