Справа № 478/2267/13-ц Провадження № 6/478/46/2013 року.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2013 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Біцюка А.В., за участю секретаря Ломаги Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення паспортного документу до виконання зобовязань, свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Казанківського районного управління юстиції в Миколаївській області знаходиться виконавчий лист № 2-553 від 26.10.2009 року, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стаття 313 Цивільного кодексу України регламентує, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюєтьсяЗаконом від 21 січня 1994 р. №3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон).

Положеннями ст.6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання -до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п.2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п.5);

- якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням - це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно з ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів подання та виконавчого провадження, у відділі ДВС Казанківського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області по справі 2-553 від 26.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дитини ОСОБА_4 в розмірі ? частина доходу, але не менше ніж 30% прожиткового віку для дитини відповідного віку.

27 жовтня 2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В справі та матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про отримання боржником будь-яких повідомлень, викликів чи постанов складених державним виконавцем в межах виконавчого провадження.

Із запитів, зроблених державним виконавцем протягом 2011 р., про наявність чи відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, та відповідей на них, випливає, що такого майна виявлено не було.

Протягом 2013 року державний виконавець з такими запитами до належних державних органів не звертався.

Акт про те, що державний виконавець виходив до зареєстрованого місця проживання боржника в справі відсутній.

Із поданням же про вирішення питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України непогодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, як цього вимагає ст.377-1 ЦПК України, державний виконавець звернувся до суду 24 грудня 2013 р., тобто через два роки після збору ним даних про наявність чи відсутність у боржника майна, за рахунок якого можливо погасити заборгованість по аліментах.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення подання відсутні.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: