Провадження №2/202/326/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 квітня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК, треті особи ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство Акцент-банк про визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованості на свою користь за кредитним договором № 80222-CRED від 03.08.2007 року у розмірі 107338,96 грн.; з ПАТ Акцент банк, ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200,00 грн.; з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на свою користь заборгованість у розмірі 1950,00 грн. за надання юридичних послуг та витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права. Судові витрати також просив покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року позовна заява ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості була задоволена.

Ухвалою суду від 20 серпня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2011 року за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № 80222-CRED від 03.08.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит 40000 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 22,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.07.2009 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_5, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2008 року; договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_4, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

При новому розгляді справи відповідач ОСОБА_6 подала зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ ПриватБанк про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що насправді вона ніякої згоди ні усної, ні письмової, нікому не надавала для оформлення кредиту, не підписувала ніяких кредитних договорів, не виступала ні гарантом, ні поручителем ні в кого і ні перед ніяким банком. Дійсно з грудня 2005 року по жовтень 2007 року вона працювала в салоні-магазині в м. Біла Церква Київської області, куди на вимогу власника гр.. ОСОБА_7 здавала копії своїх документів, в т.ч. і паспорта. З ОСОБА_7 підтримував відносини її співмешканець гр. ОСОБА_2, що часто бував в цьому магазині, і, як виявилося пізніше на його імя в серпні 2007 року був отриманий кредит в ПАТ КБ ПриватБанк, а її анкетні дані виявилися в якості гаранта цього ОСОБА_2 Вважає, що оскільки копії її паспорту були у розпорядженні ОСОБА_7 то ймовірно, її співмешканець ОСОБА_2 скористався цими документами та сфальшував укладання кредитного договору чи договору поруки з ПриватБанком , внісши туди її анкетні дані. На підтвердження того факту, що вона дійсно не підписувала ніяких договорів щодо поруки, є той беззаперечний доказ, що 14.10.2006 року я уклала шлюб та взяла прізвище свого чоловіка ОСОБА_3 та отримала паспорт на це прізвище. Отже станом на день укладання договору на імя ОСОБА_2 з ПАТ КБ ПриватБанком - 03.08.2007 року, вона мала паспорт на імя ОСОБА_3, а не ОСОБА_6 ( її дівоче прізвище), а отже вона не могла підписувати будь які договори на прізвище ОСОБА_6. Просила суд, визнати укладений 03.08.2007 року договір поруки № 80222 CRED П між нею та ПАТ КБ ПриватБанк - недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в задоволені зустрічної позовної заяви просив суд відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд в позові відмовити. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив суд його задовольнити. Вказав, що оскільки ОСОБА_6 такого договору не підписувала, підпис на цьому договорі явно не її ( до того ж не потрібні спеціальні знання, аби дійти висновку про те, що замість нього цей договір підписувала інша особа). Але вона не має наміру доводити цей факт, заявляючи клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки не має фінансової можливості сплатити винагороду експертові ( експертній установі) за відповідний висновок, та зважаючи на той факт що на день укладання договору поруки вона вже мала паспорт на імя ОСОБА_3, а отже не могла підписувати будь-які договори на прізвище ОСОБА_6, оскільки паспорт на імя ОСОБА_6 вже був зданий в паспортний відділ.

Представник відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Як вбачається із Постанови про відмову в порушені кримінальної справи від 07 липня 2012 року винесеною старшим оперуповноваженим СДСБЕЗ Білоцерківського МВ УМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_8 місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що не підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_9 ПриватБанк ( правонаступник Публічне акціонерне товариство ОСОБА_9 банк ПриватБанк) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 80222- CRED від 03.08.2007 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит 40 000 гривень зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 22,00 % річних з кінцевим терміном повернення 24.07.2009 року.

Крім того зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ( а.с.12).

Як вбачається із договору поруки № 80222 CRED П від 03.08.2007 року укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_6 зобовязання Позичальника ОСОБА_2 були забезпечені за договором від 03.08.2007 року № 80222-cred.

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія І-ОК №031482, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 14 жовтня 2006 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, актовий запис №1586 від 14 жовтня 2006 року і прізвище дружини після одруження ОСОБА_10 ( а.с.42).

Відповідно до довідки Білоцерківського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області від 21.08.2012 року за №89 ОСОБА_3 20.10.2006 року отримала новий НОМЕР_1 у звязку зі зміною прізвища ( а.с.65)

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, або одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнано недійсним (оспорюваний правочин) .

Оскільки договір поруки був укладений від імені ОСОБА_6 за копією недійсного паспорту ОСОБА_4 СМ 601815, і на час укладання договору поруки ОСОБА_4 з 20.10.2006 року мала новий паспорт в звязку з одруженням та зміною прізвища на Столяр СМ 821342, тому суд приходить до висновку що позовні вимоги за зустрічною позовною заявою законні та підлягають задоволенню.

Як вказав представник позивача у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов договору № 80222-CRED від 03.08.2007 року заборгованість за ним станом на 28.09.2011 р. склала 107538,96 грн., в тому числі 34562,91 грн. заборгованість за кредитом; 67617,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 250 грн. штраф (фіксована частина); 5109,00 грн. штраф (процентна ставка).

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності оскільки позивачем не надано жодного доказу про те, що ОСОБА_2 отримав кредит, так крім кредитного договору не надано жодного доказу по справі, не надано графік погашення кредиту і відсотків додаток №1 до договору, тому суд вважає, що позовні вимоги не законні та не обґрунтовані, тому задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по справі в розмірі 107 грн.30 коп.

Керуючись: ст.ст. 13, 16, 203, 215,525, 526, 627, 1047, 1054 ЦК України, ст.ст. 3,7,10, 11,15,27, 30, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 акціонерному товариству комерційний банку ПРИВАТБАНК відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити .

Визнати договір поруки №80222 CRED П від 03.08.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 акціонерним товариством комерційний банку ПРИВАТБАНК - недійсним.

Стягнути із ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банку ПРИВАТБАНК на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар