АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/508/2013 Головуючий в І інстанції Бойко М.Є. Категорія 31 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року лютого місяця 19 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 липня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Аргентум» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, зазначаючи, що 15 жовтня 2008 року з вини водія ОСОБА_6, який управляв належним ТОВ «Аргентум» транспортним засобом, виконуючи трудові обовязки, сталася дорожньо-транспортна подія, в якій вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

ТОВ «Аргентум» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність як власник наземного транспортного засобу, уклавши з відповідачем договір обовязкового страхування.

Посилаючись на те, що вона до цього часу несе витрати на лікування в звязку з отриманими в ДТП тілесними ушкодженнями, а відповідач відмовляється здійснити належне їй в межах ліміту відповідальності страхове відшкодування, позивач просила суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 7 790,75 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 807,35 грн., інфляційні витрати в сумі 70,11 грн., три проценти річних 175,32 грн.

Заочним рішенням суду від 12 липня 2012 року позов задоволено. Суд вирішив питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, зазначаючи, що висновки суду щодо права ОСОБА_5 на

страхове відшкодування не підтверджені належними доказами і суперечать положенням Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 її доводи не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2008 року з вини водія ОСОБА_6, який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Аргентум» і управляв належним останньому автомобілем «Фольксваген Крафтер», державний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинули троє осіб, а позивачка отримала чисельні тілесні ушкодження, тривалий час перебувала на лікуванні. Курс її лікування продовжується до теперішнього часу.

Автомобіль «Фольксваген Крафтер», державний номер НОМЕР_1 є забезпеченим транспортним засобом на підставі укладеного між ТОВ «Аргентум» та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 06.08.2008р. договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а.с. 13/.

Відповідно до умов зазначеного договору ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих становить 51 000 грн. на одного потерпілого.

Дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу 15.10.2008 року визнана відповідачем страховим випадком, однак ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» вважає, що витрати на лікування, відшкодування яких вимагає позивач в даній справі, не повязані із цим страховим випадком, зважаючи на характер отриманих нею травм (злому кісток правої гомілки, зі зміщенням, закритої ЧМП, струсу головного мозку, забійно-рваної рани голови, лівого плечового суглобу).

Однак із наданих позивачкою медичних документів вбачається, що протягом 2009 року вона проходила курси лікування у медичних закладах за місцем проживання, в тому числі з приводу наслідків черепно-мозкової травми, злому кісток правої гомілки та плечового суглобу, в лютому 2010 року проходила обстеження позвонка, у серпні 2010 року їй встановлено діагноз: «наслідки перенесеної ЧМП з нейроендокринними розладами та астеновегетативним синдромом, а також супутній діагноз: посттравматичні і дегенеративно-дистрофічні зміни позвонка, а з 24.11.2010р. по 30.11.2010р. ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в Херсонській обласній лікарні з діагнозом: «сросшийся перелом правой б/берцевой кости после МОС пластиной АО с неустраненным угловым смещением со смещением» та отримала лікування у вигляді операції /а.с. 29-62/.

Не визнавши надані позивачкою наведені вище медичні документи достатніми для висновку про причинно-наслідковий зв'язок між отриманим ОСОБА_5 в результаті ДТП ушкодженням здоровя та лікуванням, відповідач при вирішенні питання про виплату страхового відшкодування обовязок доводити наявність такого звязку поклав на позивачку, в той час, як відповідно до вимог ст. 37 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, при вирішенні питання про виплату страхового відшкодування у звязку із заподіяною особі шкодою страховик мав право письмово вимагати від відповідного закладу охорони здоровя відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, використовувати висновки судово-медичної експертизи, а також за необхідності отримати додаткову інформацію, направити потерпілого на медичне обстеження, відшкодовуючи всі повязані з цим витрати.

Враховуючи, що свій обовязок щодо звернення до страховика з відповідною заявою про страхове відшкодування позивач виконала і надала докази, що підтверджують її вимогу і містять висновки про наявність звязку між обстеженням і лікуванням із отриманою травмою, а відповідач можливість ці докази спростувати у передбачений ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спосіб не використав, в тому числі і в процесі розгляду справи судом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявленого ОСОБА_5 позову щодо відшкодування на її користь за рахунок страховика документально підтверджених витрат на діагностику, лікування та реабілітацію, як це передбачено ст. 24 наведеного вище закону.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Зокрема, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу неналежних доказів щодо витрат позивачки на доставку до медичного закладу, діагностику, повязану із захворюванням спини, а також на придбання інших медичних препаратів, оскільки відповідно до медичних висновків, викладених в епікризі від 16.08.2010 року захворювання спини у ОСОБА_5 є посттравматичним. Єдиною травмою в усіх медичних документах значиться травма, отримана позивачкою в ДТП, в жовтні 2008 року /а.с. 35/.

Відповідач не надав суду належних доказів, які б спростовували наведену вище обставину і не навів у апеляційній скарзі доказів, які могли б бути досліджені судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України, тому колегія суддів не може вважати спростованим висновок суду по суті спору.

Розмір стягнутого судом страхового відшкодування є незначним і не виходить за межі визначеного договором ліміту відповідальності страховика.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в позові відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відхилити.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя Л.В.Пузанова