Провадження №2/202/664/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 червня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2 про звернення стягнення, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК, ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, про визнання договору поруки №167 від 20.10.2010 року недійсним ( фіктивним) ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у червні 2012 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно кредитного договору № DNUUAK87830001 від 16.11.2006 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 11980,00 дол. США, зі сплатою за користування ним 12,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.11.2013р., проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконував, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем договору застави рухомого майна від 16.11.2006 р. Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені і шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим він є солідарним відповідачем за пред'явленим до стягнення боргом. З урахуванням викладеного, просив суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNUUAK87830001 від 16.11.2006 року у розмірі 205364 грн. 56 коп., - здійснити вилучення предмету застави та передачі його у заклад (володіння) ОСОБА_1 Акціонерному Товариству ОСОБА_3 "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ), а саме : автомобіль GEELY, модель: CK 1.5, рік випуску 2006, тип ТЗ: Седан, № кузова/шасі: N035243, реєстраційний номер AE1474BE, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 ; - звернути стягнення на предмет застави автомобіль: GEELY, модель: CK 1.5, рік випуску 2006, тип ТЗ: Седан, № кузова/шасі: N035243, реєстраційний номер AE1474BE, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля ОСОБА_1 акціонерним товариством ОСОБА_3 "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року позовна заява ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2 про звернення стягнення була задоволена частково.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_2 про звернення стягнення скасовано.

При новому розгляді справи відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ ПриватБанк, ПАТ Акцент-банк про визнання договору поруки №167 від 20.10.2010 року недійсним ( фіктивним) . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між позивачем та ПАТ КБ Приватбанк був укладений кредитний договір № DNUUAK8783000 від 16 листопада 2006 року. 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ Приватбанк та ПАТ Акцент-Банк укладений договір поруки № 167, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржниками всіх обов'язків за кредитними договорами. У випадку невиконання боржниками, вказаних у додатку № 1 до договору № 167 від 20 жовтня 2010 року, обов'язків за кредитними договорами, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідачі в договорі поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року встановили, що розмір відповідальності обмежується сумою 10000 грн. При укладенні спірного договору поруки відповідачі поклали обов'язок відносно відповідача ПАТ Акцент-банк здійснити відшкодування на користь вказаного поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою. Позивач не надавав згоди на покладення на нього відповідних обов'язків, що виникли при укладенні спірного договору поруки. Відповідачами при укладенні спірного договору поруки були порушені норми чинного цивільного законодавства, оскільки вказаний договір впливає на права та обов'язки позивача, тому позивач просить суд визнати договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, укладеного між відповідачами, недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в задоволені зустрічної позовної заяви просив суд відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги за основним позовом не визнав, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив суд зустрічний позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача , дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги за основним позовом такими та позовні вимоги за зустрічним позовом такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ Приватбанк, було укладено кредитний договір № DNUUAK87830001, згідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 11980,00 дол. США, зі сплатою за користування ним 12,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.11.2013р.( а.с. 13-14).

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 16.11.2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір застави рухомого майна - автомобіля GEELY, модель: CK 1.5, рік випуску 2006, тип ТЗ: Седан, № кузова/шасі: N035243, реєстраційний номер AE1474BE.

Відповідно до договору застави Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконавця будь якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані.

Крім того зобовязання за вказаним договором № DNUUAK87830001 від 16.11.2006 року забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ А-Банк. Предметом вказаного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 всіх своїх обов'язків за кредитним договором (а.с.11-12).

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором на даний час не виконує, станом на 07.05.2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором № DNUUAK87830001 від 16.11.2006 року у розмірі 205364 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 10482,87 долар США заборгованість за кредитом; 6972,15 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом; 703,08 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 6544,92 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Відповідно до ст.20 Закону України Про заставу, заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.ст.598,599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, а саме - виконанням цього зобовязання, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяжував, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Оскільки позивачем не надано до суду відомостей щодо реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, а відповідачем надано витяг, згідно до якого звернення стягнення не зареєстровано, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк щодо звернення на предмет застави не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги в частині стягнення солідарно із відповідачів 10 000 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки регулюються іншими нормами права та не можуть розглядатись з даним предметом позову.

Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст.627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (ч.1 ст.553 ЦК України ). Частинами 2 ст.554 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст.632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Таким чином що при укладенні договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ Приватбанк та ПАТ Акцент-Банк було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін. Від виконання зобов'язань за цим договором відповідач ПАТ Акцент-банк не відмовляється.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягаю задоволенню повністю.

За таких обставин, суд вважає можливим ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ПАТ КБ Приватбанк, ПАТ Акцент-банк про визнання договору поруки недійсним ( фіктивним) відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не знайшли свого об'єктивного підтвердження вході судового засідання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Законом України Про заставу, Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ст. ст. 203,215, 530, 553, 554,559,610, 625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 84,85, 88, 169, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 акціонерному товариству комерційний банк ПРИВАТБАНК - відмовити.

В задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар