Провадження №2/202/349/2013
22 лютого 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.
при секретарі Фісун К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення , -
Крім того вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Відповідно до заяви представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.
Представник ПАТ АКЦЕНТ-БАНК в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
У зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ Акцент-Банк договором поруки № 167 від 20.10.2010 року.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Однак, як вбачається із матеріалів справи заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівенської області від 03 січня 2012 року розірвано кредитний договір №0702/03 від 06.02.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк ( правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 з 26.04.2010 року.
Рішенням встановлено, що Рішенням Здолбунівського районного суду від 26.04.2010 року по справі №2-176/09 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ Меблі-Каприз на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №0702/03 від 06.02.2007 року станом на 26 жовтня 2012 року в сумі 396535,12 грн., судові витрати по справі.

Рішенням апеляційного суду Рівенської області від 02.07.2010 року рішення Здолбунівського районного суду від 26 квітня 2010 скасовано, позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк 396535,12 грн. заборгованість за кредитним договором від 06.02.2007 року, 1213,34 грн. судових витрат, в задоволені решти позовних вимог ПАТТ КБ ПриватБанк відмовлено. Таким чином вся сума кредиту, що повинна бути виплачена позивачем до 01.02.2012 року стягнена рішенням суду від 02.07.2010 року.

В звязку з наявним заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівенської області від 03 січня 2012 року яким розірвано кредитний договір №0702/03 від 06.02.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк ( правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 з 26.04.2010 року, яке відповідачем не оскаржувалося та рішенням апеляційного суду Рівенської області від 02.07.2010 року представником позивача не надав суду доказів щодо не виконання чи виконання рішень.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано суду жодного належного доказу не виконання чи виконання рішення апеляційного суду Рівенської області від 02.07.2010 року та наявність заочного рішення Здолбунівського районного суду Рівенської області від 03 січня 2012 року яким розірвано кредитний договір №0702/03 від 06.02.2007 рок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись: Законом України Про захист прав споживачів, ст. ст. 526, 530, 625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88, 169, 224-226 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк ПРИВАТБАНК - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П. Слюсар