Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2013 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Меленко О.Є., Девляшевського В.А.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 05 березня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

Заступник начальника відділу Державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції (надалі ВДВС Косівського РУЮ) звернувся в Косівський районний суд з поданням, погодженим з начальником відділу ДВС Косівського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання ним зобовязань згідно виконавчого листа № 2-841/09р., виданого Косівським районним судом Івано-Франківської області.

Ухвалою Косівського районного суду від 05 березня 2013 року подання задоволено і тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобовязань по сплаті заборгованості, згідно отриманих кредитів, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вказуючи, що ухвала суду є незаконною і прийнята з порушенням норм процесуального законодавства.

Апелянт посилається на те, що судом винесено ухвалу всупереч вимогам законодавства, яким не передбачені випадки обмеження виїзду громадян України за її межі з підстав невиконання договірних зобовязань.

Крім того судом зазначено, що він, апелянт, ухиляється від виконання судового рішення, однак такі висновки нічим не підтверджені і є безпідставними.

Також ОСОБА_2 зазначає, що він працює водієм-експедитором з перевезень вантажів в ТзОВ «Танк-Транс». Дана робота повязана з поїздками за кордон і це є єдиним джерелом його доходів, а також можливістю погасити борг.

Посилаючись на зазначене, просив скасувати ухвалу Косівського районного суду від 05 березня 2013 року, якою відмовити в поданні заступника начальника відділу ДВС Косівського РУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги з вище наведених мотивів та просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши мотиви і доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що є підстави припускати, що невжиття заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому ОСОБА_2 необхідно встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2, 3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.ст.3, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 25 грудня 2009 року Косівський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №355К від 20.11.2007 року в сумі 375678 грн. 68 коп., а також 1700 грн. судового збору і 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.

Відповідно до даного рішення видано виконавчий лист № 2-841/09р., згідно якого відкрито виконавче провадження від 17.03.2010 року.

Крім того стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив виконавчу службу звернутись в Косівський районний суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до вирішення боржником своїх зобовязань згідно рішення суду, оскільки в добровільному порядку боржник рішення не виконує, а майна, на котре можна звернути стягнення, також не має.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно вимог ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженого з начальником відділу державної виконавчої служби.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", а саме, ст.6 цього Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже судом правомірно встановлено обмеження щодо боржника, який добровільно своїх зобовязань не виконав по поверненню боргу і майна, на яке може бути звернуто стягнення, виконавчою службою не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду не має, оскільки апелянтом не зазначені обставини, які б могли спростувати твердження стягувача про наявність небезпеки невиконання боржником рішення суду про стягнення боргу. В звязку з тим, що боржник ухиляється від покладених на нього зобовязань і на даний момент рішеня суду не виконане, є всі підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

А тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід визнати обгрунтованим.

Таким чином суд першої інстанції надав правильну оцінку вищевказаним обставинам справи та постановив ухвалу, яка відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Косівського районного суду від 05 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Є. Меленко

ОСОБА_3