У Х В А Л А

Іменем України

04.12.2013Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаряГищак Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2013 року Деснянським районним судом м. Києва винесено заочне рішення, на підставі якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачену суму авансу за договором купівлі - продажу у розмірі 6 520 грн., пеню - 332,52 грн.

До суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення з посиланням на те, що жодної повістки не отримував і таким чином, не міг знати про день та час розгляду справи; про заочне рішення дізнався лише 28 жовтня 2013 року; вимоги про стягнення пені є безпідставними, оскільки договором купівлі - продажу встановлена неустойка в розмірі 0,1 % вартості товару за кожен день прострочки і вказана норма є справедливою; безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди.

Сторони до суду не з"явилися, однак їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви (ч.1 ст. 231 ЦПК України).

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин:

-відповідач не з"явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин;

-докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, заочне рішення може бути скасоване лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про розгляд справи, призначеної на 29 квітня 2013 року, в якому і винесено судове рішення, був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.22)

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити неправомірність поданого позову, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зокрема, безпідставними є твердження заявника про незаконність стягнення неустойки та моральної шкоди, оскільки судовим рішенням неустойка стягнута саме у розмірі 0,1 %, про що і зазначає заявник, при цьому вимоги про відшкодування моральної шкоди у позовних вимогах відсутні, тому питання щодо відшкодування моральної шкоди судом не вирішувалося.

Виходячи з наведеного, заявником не подано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не зазначено обставин та доказів, що якби вони були відомі при ухваленні заочного рішення, суд дійшов би іншого висновку та ухвалив би принципово інше рішення.

Обставини, на які посилається відповідач, як на підставу скасування заочного рішення, були відомі суду на час розгляду справи.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку, відсутні.

Керуючись ст. ст. 231-232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 29 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон