АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/654/13 Головуючий: 1 інстанції
Категорія: житлові Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

09 квітня 2013 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Піддубного Р.М.,

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду заяву ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні житловою площею, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій вказував на те, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10 листопада 2011 року (реєстровий № 3406), укладеного між ним та відповідачкою ОСОБА_5, він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 листопада 2011 року (реєстровий № 3549), укладеного між ним та відповідачкою ОСОБА_4, він також є власником інших 2/3 частин зазначеної квартири.

Його право власності на вказану квартиру зареєстроване в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 27 червня 2012 року (витяги: №№ 34656136, 34656198, відповідно).

Таким чином, з 27.06.2011 року він є повноправним власником квартири АДРЕСА_1.

Проте, хоча за умовами укладених договорів купівлі-продажу продавці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 й зобов'язалися до 01 січня 2012 року знятися з реєстрації в проданому ними житлі та виселитися з нього, своїх зобов'язань останні не виконали й продовжують мешкати в належній тепер вже позивачу квартирі зі своїми членами сім'ї.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що своєї згоди на проживання будь-кого в належній йому квартирі він не давав, позивач ОСОБА_3 просив суд з метою захисту його порушених прав зобов'язати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не перешкоджати йому у здійсненні його права власності на квартиру АДРЕСА_1, в примусовому порядку зняти останніх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, та виселити останніх з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2012 року позовна заява ОСОБА_3 була залишена без руху з посиланням на невідповідність її вимогам ст. 119 ЦПК України.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2012 року позовна заява ОСОБА_3 була визнана неподаною й такою, що підлягає поверненню позивачеві, в зв'язку з не усуненням останнім її недоліків в установлений суддею строк.

Не погодившись із таким процесуальним судовим рішенням, позивач ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просив скасувати зазначену вище ухвалу судді районного суду, як незаконну і необґрунтовану, та направити матеріали цивільної справи за його позовом до того ж суду першої інстанції для подальшого її розгляду по суті.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилався на порушення судом першої інстанції вимог цивільного процесуального законодавства при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі та залишення його позовної заяви без руху.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 січня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_3 була задоволена частково.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2012 року - скасовано, а матеріали цивільної справи за вищевказаним позовом ОСОБА_3 направлено на новий розгляд до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у цивільній справі у відповідності до вимог чинного цивільного процесуального законодавства.

05 лютого 2013 року до апеляційного суду Харківської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення по розглянутій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2012 року шляхом постановлення окремої ухвали щодо порушення суддею Дзержинського районного суду м. Харкова Гайдук Л.П. норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі та безпідставного обмеження прав позивача ОСОБА_3 на звернення до суду за захистом своїх законних інтересів.

Перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши вищезазначену заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення по справі, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".

Статтею 208 ЦПК України передбачено, що судові рішення, як акти суду, пов'язані із розглядом конкретної цивільної справи, викладаються у двох формах:

1) ухвали;

2) рішення.

Ухвала суду - це акт суду, яким вирішуються питання, пов'язані із рухом справи та інші питання, що виникають під час розгляду справи. Ухвала суду постановляється по кожному такому питанню.

Судовий розгляд справи закінчується ухваленням рішення суду.

Рішення суду - це акт суду, яким вирішується спір по суті. У кожній справі суд кожної інстанції може постановити лише одне рішення.

В коментованій нормі поняття "судове рішення" вживається як загальне стосовно ухвали та рішення суду. Таким чином, поняття "судове рішення" та "рішення суду" не є тотожними, як можна було б припустити, оскільки ухвала теж є судовим рішенням.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення судом додаткового рішення може бути подано після проголошення рішення й до закінчення строку на його виконання.

При цьому постановлення додаткових ухвал судом процесуальним законом не передбачено.

Повноваження апеляційного суду визначені законодавцем у ст. 307 ЦПК України.

Повноваження суду апеляційної інстанції - це сукупність його прав на здійснення встановлених законом процесуальних дій щодо судового рішення суду першої інстанції, яке не набрало чинності і є предметом перевірки за апеляційною скаргою. Перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини другої вказаної правової норми за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу;

3) змінити ухвалу;

4) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як зазначалося вище, предметом апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 була ухвала судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2012 року про визнання позовної заяви ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловою площею неподаною та повернення її позивачеві.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 січня 2013 року оскаржуване позивачем процесуальне судове рішення суду першої інстанції було скасоване, а матеріали справи направлені до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у цивільній справі у відповідності до вимог чинного цивільного процесуального законодавства.

При цьому будь-яких рішень по суті ініційованого позивачем ОСОБА_3 спору судом апеляційної інстанції взагалі не приймалось, що з урахуванням приписів ст. 220 ЦПК України виключає можливість ухвалення апеляційним судом додаткового рішення по справі.

За таких обставин, враховуючи наведене вище та керуючись ст. ст. 1, 2, 208, 209, 210, 220, 304, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні житловою площею - відмовити, за її безпідставністю.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: