Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/2067/13-ц

Провадження № 2/440/675/2013

10 грудня 2013 року Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Шендрікова Г. О.,

при секретарі Квасниця Ю.П.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення бору , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 2800 гривень, а також судового збору у сумі 229,40 грн.

Позов мотивує тим, що в лютому 2013 року ОСОБА_2 позичила у позивача, ОСОБА_1, згідно розписки 2800 грн., які зобовязалася повернути до 27.08.2013 року. Відповідачка не повернула кошти. На неодноразові нагадування про повернення позичених коштів в добровільному порядку вона почала уникати зустрічі, не відповідати на дзвінки, тобто почала ухилятися від сплати коштів. Просить задоволити позов повністю, стягнувши суму боргу в сумі 2800 грн. та стягнути судовий збір.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та проси їх задоволити .

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала та просила його задоволити.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з представленої суду розписки відповідачка ОСОБА_2 25.08. 2008 року позичила у позивача ОСОБА_1 2800 грн. терміном до 27.08.2013 року без сплати процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Проте, відповідач не виконав взятих на себе зобов»язань згідно укладеної розписки.

За ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, виходячи з положень вимог ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень. Верховний Суд України в постанові Судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13 висловив свою правову позицію, відповідно до якої письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа, наданого для підтвердження позовних вимог, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з аналізу нормативно-правових актів суд приходить до висновку про те, що з позов слід задоволити, оскільки відповідачка визнала позов та просила його задоволити.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачки ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 229 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, 11, 23, 625, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

позов задоволено повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 основну суму боргу в сумі - 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області для осіб, які були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. О. Шендрікова