Справа №493/1187/13-ц
Провадження № 2/493/540/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2013 року

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді БОДАШКО Л.І.,

при секретарі ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності на квартиру і гараж,

в с т а н о в и в :

Позивач в позовній заяві стверджує, що в м. Балта Одеської області по вул. Ломоносова, 71-а, розташована квартира № 12 і гараж, які належать відповідачу.

04 червня 2013 року відповідач продала їй вищевказану квартиру і гараж за 135464 грн., про що між ними був укладений договір купівлі-продажу, підписаний нею і ОСОБА_2, після чого остання написала розписку про те, що отримала гроші і пообіцяла посвідчити цей договір у нотаріуса, однак оформити цю угоду нотаріус відмовила у звязку з тим, що гараж, побудований в 1986 році, рахується за ОСОБА_3, який помер, а спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, яка подарувала відповідачу як квартиру, так і гараж, однак гараж не був зданий в експлуатацію, тому не включений у договір дарування. Ці обставини вимушують її звернутися до суду з проханням визнати договір купівлі-продажу дійсним і визнати за нею право власності на вищевказану квартиру і гараж, оскільки вона виконала всі умови договору, уплатила гроші за будинок і гараж, отримала у власність цю квартиру і гараж, а інша сторона відповідач, ухиляється від взятого зобовязання по остаточному оформленню цього договору у нотаріуса.

В судове засідання позивач не зявилася, однак направила суду клопотання про розгляд справи без неї, а також в заяві просила задовольнити позов і дала свою згоду на розгляд справи без відповідача, якщо та не зявиться в судове засідання.

Відповідач в судове засідання не зявилася і направила суду клопотання про розгляд справи без неї, при цьому підтвердили факт продажу квартири і гаражу позивачу, однак також повідомили, що наміру оформити угоду належним чином не має у звязку з відсутністю коштів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача у повному обсязі у звязку з наступним.

Вищевказана квартира № 12, розташована в будинку № 71-а по вул. Ломоносова в м. Балта Одеської області, належала на праві приватної власності відповідачу, що підтверджується договором дарування серії ВАО № 069624 від 15.08.2003 року, виданого приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області , зареєстрованого в реєстрі за № 2541. Гараж, площею забудови 36,0 кв. м, загальною площею 31,6 кв.м , розташований за тією ж адресою, належав ОСОБА_3, якому розпорядженням виконкому Балтської міської ради Одеської області від 29.05.1976 року було дозволено будівництво гаражу, який той побудував в 1986 році і продав ОСОБА_4, а та в свою чергу продала його позивачу. Згідно висновку експертних досліджень судового експерта ОСОБА_5 від 04.06.2013 року гараж відповідає діючим Державним будівельним нормам України та відповідає вимогам, що висуваються до індивідуальних гаражів і що у відповідності до ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів не більше 0,01 га (100 кв. м)

Крім того, судом встановлено, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вищевказаної квартири і гаражу від 04.06.2013 року, згідно якого відповідач продала, а позивач купила цю квартиру і гараж за 135464 тис. грн. і по акту прийому-передачі від 04.06.2013 року відповідач передала, а позивач прийняла квартиру і гараж.

Відповідно до розписки, написаної ОСОБА_2 вона отримала від позивача вищевказану суму грошей і взяв зобовязання оформити угоду належним чином.

Згідно рекомендацій викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила в клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у неї не має, оскільки послуги нотаріуса коштують багато грошей, тому втрачена можливість посвідчення вищевказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку не має.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 04.06.2013 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, при цьому наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Що ж стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 220,334, 377, 640,657 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст.ст.10,11,214,215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 12 і гаражу площею забудови 36,0 кв. м, загальною площею 31,6 кв.м , , розташованих в будинку № 71-а по вул. Ломоносова в м. Балта Одеської області між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, укладений 04 червня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказані квартиру і гараж, які раніше належали ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд в 10-денний строк з дня отримання сторонами рішення суду.

С У Д Д Я