Провадження №2/202/9853/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у січні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість на свою користь за кредитним договором № HECFAK00350009 від 26.09.2005 року у розмірі 86058,55 грн.; з ПАТ «Акцент банк», ОСОБА_1 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.; з ОСОБА_1 на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн.; з ОСОБА_1 на свою користь стягнути судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № HECFAK00350009 від 26.09.2005 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35111,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 21,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2010 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості була задоволена частково .

Ухвалою суду від 27 вересня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .

Представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності та відповідно до заперечення на позовну заяву відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача ПАТ « А-Банк» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Договору № HECFAK00350009 від 26.09.2005 року укладеного між ЗАТ КБ « ПриватБанк» ( правонаступник ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_1 ОСОБА_2 зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк до 26.09.2010 року включно у вигляді неповновлювальної кредитної лінії у розмірі 35111,00 гривень на наступні цілі: купівля автомобіля у сумі 28430,00 гривень та на сплату страхових платежів у сумі 6681,00 гривень, зі сплатою за користування нею відсотків у розмірі 1,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією на розрахункове-касове обслуговування у розмірі 0,012% від суми виданого кредиту з кінцевим терміном повернення 26.09.2010 року ( а.с.9-10).

Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором становить 10000 грн. ( а.с.7).

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 03 вересня 2009 року по цивільній справі за позовною ЗАТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в задоволені позовних вимог ПАТ КБ « ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 22 листопада 2011 року по цивільній справі за позовною ЗАТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором провадження у справі закрито.

Відповідно до довідки ЗАТ КБ « ПриватБанк» від 18.06.2007 року за № 01/02-2578 наданої МРЕВ ДАІ Херсонської області знято заборону на відчуження з автомобіля відповідача в звязку з повним погашенням зобовязань за кредитним договором № HECFAK00350009 від 26.09.2005 року.

Згідно до розрахунку долученого до позовної заяви ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованість ОСОБА_3 за договором № HECFAK00350009 від 26.09.2005 року станом на 17.01.2013 року склала 96058,55 грн., в тому числі 19073,73 грн. заборгованість за кредитом; 35895,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1262,44 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 39827,28 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів щодо наявності заборгованості, тому, що сторонами надані суперечливі документи, та беручи до уваги реалізацію предмета застави, надходження коштів на погашення заборгованості, наявність довідки ПАТ КБ « ПриватБанк» щодо відсутності боргу, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача належним чином не доведені, а тому не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то суд не вбачає законних підстав для відшкодування судових витрат та витрат на правову допомогу.

Керуючись: ст. ст. 530, 554,590, 610, 625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар