АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1137/13-ц Номер провадження 22-ц/786/3782/2013Головуючий у 1-й інстанції Сайко О.О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

при секретарі: Нестеренко А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Пирятинського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2013 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу та рішення Пирятинського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі центрального регіонального департаменту акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочинами.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» при укладанні кредитного договору та договору поруки, який вона не підписувала, було порушено її права, що потягло її моральні страждання та матеріальні витрати, повязані з вимогами АКІБ «УкрСиббанк» до неї, як солідарного боржника, про стягнення кредиторської заборгованості.

В обґрунтування моральної шкоди, позивач зазначала, що впродовж 2 років вона змушена була захищати свої порушені внаслідок злочину права в різних судових інстанціях, на що понесла матеріальні витрати, а також страждала та втратила спокій, побоюючись втратити своє майно та залишитися з малолітньою дитиною без житла. Крім того, вона вважає, що були порушені її нормальні життєві звязки внаслідок обмеження у виїзді за кордон, порушені стосунки з колегами на роботі, які стали свідками процедури примусового стягнення з нею боргу.

Просила суд стягнути із ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в сумі 1029 грн. 92 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Із АКІБ «УкрСиббанк» просила стягнути 3089 грн. 79 коп. матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2013 року провадження по справі в частині відшкодування матеріальної шкоди було закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі центрального регіонального департаменту акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в дохід держави судовий збір по 57 гривень 35 копійок з кожного.

З даним рішенням не погодився представник ПАТ «УкрСиббанк», який посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 кошти у сумі 50 000 грн. та судові витрати в сумі 114 грн. 70 коп., в задоволенні позовних вимог відносно ПАТ «УкрСиббанк» відмовити за недоведеністю.

Окрім того, з вказаними судовими рішеннями не погодилася позивач ОСОБА_2, яка посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу та рішення місцевого суду від 16 вересня 2013 року скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Інші особи рішення суду не оскаржували.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, встановивши невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, згідно п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитні договори № 0 та № 0, за якими останньому надано кредити у розмірі 24 665 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних та 9390 грн. споживчого кредиту зі сплатою 22% річних на строк до 09 жовтня 2015 року

Належне виконання позичальником зобовязань за даними договорами було забезпечено договором поруки, укладеним з АКІБ «УкрСиббанк» від імені ОСОБА_2

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 грудня 2009 року та ухвалою Верховного Суду України від 26 березня 2010 року, було задоволено позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 0 від 10.10.2008 р., що утворилась станом на 10.08.2009 р., в сумі 214 783 грн. 13 коп. та понесені судові витрати: 1700 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 серпня 2011 року вказане рішення суду від 10 листопада 2009 року скасоване за нововиявленими обставинами, а ухвалою цього суду від 14 грудня 2011 року позовну заяву АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 10.10.2008 р. залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» 11576 грн. 44 коп. заборгованості за кредитним договором № 0 від 10.10.2008 р., що утворилася станом на 10.08.2009 р., та понесені позивачем судові витрати.

В частині стягнення заборгованості за даним кредитним договором з ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог банку відмовлено за недоведеністю, оскільки згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 10768 від 08.02.2010 р. встановлено, що підпис в договорі поруки в особі поручителя ОСОБА_2 від 10 жовтня 2008 року, яким забезпечено кредитний договір № 0 від 10 жовтня 2008 року на суму основного боргу 9 390 грн., було виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

Ухвалами Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 жовтня 2009 року та 19 жовтня 2009 року тимчасово обмежено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобовязань у повному обсязі по кредитним договорам № 0 від 10.10.2008 р. та № 0 від 10.10.2008 р., проте доказів щодо виконання даних судових рішень матеріали справи не містять.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 травня 2011 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України закрито із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

ОСОБА_4, який працював консультантом фінансового індивідуального бізнесу відділення № 488 АКІБ «УкрСиббанк» у м. Пирятин, звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України у звязку із зміною обстановки.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння позивачці моральної шкоди внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_3 та працівника банку ОСОБА_4, тому банк повинен відповідати за завдану ОСОБА_4 шкоду згідно ст. 1172 ЦК України, а груба необережність потерпілої ОСОБА_2, що виявилась у заповненні нею особисто анкети поручителя, впливає на визначення розміру відшкодування завданої шкоди.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, спеціально встановлених законом.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що договір поруки № 233624 від 10 жовтня 2008 року, яким було забезпечено виконання позичальником ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором № 0 від 10 жовтня 2008 р. на суму основного боргу 24665 дол. США, що став підставою для ухвалення оскарженого ОСОБА_2 судового рішення від 10 листопада 2009 року та дій банку, спрямованих на стягнення кредиторської заборгованості, з чим позивачка повязує заподіяння їй шкоди, є укладеним та не визнаний судом недійсним, а дії банку не визнано незаконними.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, здійснення кредитором ПАТ «УкрСиббанк» в установленому законом порядку дій щодо захисту свого порушеного права не є протиправним в розумінні ст. 1167 ЦК України та не є підставою для відшкодування завданої іншій стороні моральної шкоди.

За правилами ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

З постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 травня 2011 року, вбачається, що ОСОБА_4, внаслідок несумлінного ставлення до виконання своїх службових обовязків при укладанні кредитних договорів із ОСОБА_3 на основі наданих останнім фіктивних документів, не пересвідчився в достовірності відомостей, що містяться в них, та допустив укладення між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 кредитних договорів без особистої участі поручителя ОСОБА_2, внаслідок чого Пирятинському відділенню № 488 АКІБ «УкрСиббанк» було завдано шкоду на загальну суму 130 916,92 грн., що є тяжкими наслідками, а також було завдано шкоду інтересам ОСОБА_2, яка не підписувала договору поруки від 10.10.2008 р. Проте, судом не зазначено на підставі яких доказів він дійшов таких висновків, не встановлено яку шкоду за наявності цивільно-правових відносин завдано ОСОБА_2, а вказані обставини не тягнуть недійсності договору поруки і не звільняють позивача від обовязку доказування по справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України обовязок доказування покладається на сторони, кожна з яких повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам ст.ст. 212, 213 ЦПК України та підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині за його безпідставністю та перерозподілу судових витрат.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2013 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з таких мотивів.

Як вбачається з позовних вимог та матеріалів справи, сума заявленої позивачкою матеріальної шкоди складається з судових витрат, понесених нею при розгляді цивільних справ за позовами ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у тому разі, коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У звязку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом предявлення позову в іншій справі.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин та порядок вирішення поставленого питання, суд першої інстанції помилково закрив провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає, що питання про компенсацію ОСОБА_2 витрат, повязаних з розглядом інших цивільних справ, має вирішуватись Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за місцем розгляду цих справ, тому позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 312, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Пирятинського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2013 року скасувати та постановити з цього питання нову ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Рішення Пирятинського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2013 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 57 грн. 35 коп. судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» повністю.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.Б. Бутенко

Судді: /підпис/ О.О. Панченко

/підпис/ О.В. Прядкіна

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко