Провадження № 2/2027/6115/12
Провадження № 2/643/813/13
25.03.2013 Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого Скотаря А.Ю., при секретарі Макушенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що 10.08.2010 він позичив відповідачу 8000 грн., про що є відповідна розписка, проте до теперішнього часу останній борг не повернув, від виконання свого зобовязання ухиляється, в звязку з чим позивач просить задовольнити його позов та стягнути з відповідача борг в розмірі 8000 грн. та сплатити за час прострочення 3% річних, що становить 360 грн., а також судові витрати: сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.
До суду позивач надав заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позову наполіг і просив постановити заочне рішення.
Відповідач до суду не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі доказів, які є у справі.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Згідно наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_2 отримав від позивача 8000 грн. в якості авансу за кондиціонери (а.с. 5).
Враховуючи положення статей ЦК України, на які посилається позивач в якості правового обґрунтування своїх позовних вимог (ст.ст. 827, 833, 836 ЦК України), виниклі правовідносини він помилково трактує як договірні зобовязання щодо займу майна, проте ОСОБА_2 відповідно до заяви про отримання коштів не брав на себе грошових зобовязань на які вказує позивач і договору позики речей не укладав.
Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, окрім іншого, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Угода між позивачем та відповідачем від 10.08.2010 не може бути прийнята судом як підстава для задоволення позову про стягнення боргу, так виниклі між сторонами відносини не є позикою речей чи позикою в понятті ст. 1046 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З наданих суду матеріалів можна зробити висновок, що відповідач зобовязався продати чи поставити позивачеві кондиціонери, за що отримав 8000 грн. авансу, проте не виконав своїх зобовязань.
Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Отже правові норми, які зазначає позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не можуть бути застосовані до виниклих між сторонами правовідносин, що унеможливлює задоволення позову з тих підстав, на які посилається позивач.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 179, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Позов залишити без задоволення.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення. можуть оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.Ю. Скотар