Справа № 4-с/489/277 /2013
У Х В А Л А

8 серпня 2013 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі Ковальовій С.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1, представника Ленінського відділу ДВС ММУЮ - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра на дії та постанову державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року відповідач звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/1416/2587, та скасувати постанову державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 2 липня 2013 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2587, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 6 березня 2013 року.

Заявник вказував на те, що у Ленінському відділі ДВС на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 6 березня 2013 року Ленінським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ПАТ КБ Надра на користь держави судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп., яке було відкрито державним виконавцем Ленінського ВДВС з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження, а саме місцезнаходженням юридичної особи ПАТ КБ Надра є місто .Київ, в той час як виконавче провадження було відкрито за місцезнаходженням відділення Банку в місті .Миколаєві, яке не має статусу юридичної особи і відокремленого майна.

Посилаючись на ці обставини, заявник просив визнати такі дії державного виконавця неправомірними, а постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2013 року скасувати.

В судовому засіданні представник заявника підтримала скаргу, просила про її задоволення.

Державний виконавець, заперечуючи проти скарги, вказував на те, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження він діяв в межах та у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження і підстав, визначених цим Законом для відмови у відкритті виконавчого провадження не було. Посилаючись на те, що винесена ним постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною, відповідає вимогам чинного законодавства, просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення представника заявника та представника Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра про стягнення процентів за договором, інфляційних витрат, три відсотки річних. З ПАТ Комерційний банк Надра на користь ОСОБА_3 стягнуто відшкодування інфляційних витрат у розмірі 112,75 грн., 328,24 грн. трьох процентів річних. У задоволені інших вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ Комерційний банк Надра на користь держави 214,60 грн. судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 лютого 2013 року рішення районного суду залишено без змін.

Зазначене рішення суду набрало законної сили та 6 березня 2013 року видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 2 липня 2013 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ПАТ Комерційний банк Надра на користь держави судового збору у розмірі 214,60 грн.

У відповідності до ст.6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст.25 ЦПК України державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження.

У відповідності до ст.26 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку предявлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, каоли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувану за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Обгрунтовуючи вимоги скарги, заявник вказував на те, що місцезнаходженням ПАТ КБ Надра згідно його статутних документів є місто Київ, про що було відомо державному виконавцю при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України Про виконавче провадження виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно ч.5 ст.20 Закону України Про виконавче провадження у разі, якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та зясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

З матеріалів скарги та пояснень державного виконавця в судовому засіданні вбачається, що виконавче провадження про стягнення з боржника ПАТ КБ Надра на користь держави судового збору державним виконавцем було відкрито за заявою стягувача ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва, який, звертаючись до Ленінського ВДВС, зазначив місцезнаходження боржника: м.Миколаїв, пр. Миру,46/1, та на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м.Миколаєва, в якому місцезнаходження боржника ПАТ КБ Надра зазначено місто Миколаїв.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2013 року державним виконавцем Кюкало Ю.М. не було допущено порушень вимог Закону України Про виконавче провадження.

Крім того, зясування фактичного місцезнаходження боржника в процесі виконавчого провадження є підставою для направлення державним виконавцем виконавчого документа за новим місцезнаходженням боржника.

За такого, суд вважає, що скарга ПАТ КБ Надра є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра на дії та постанову державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Спінчевська