Справа № 2/1015/2290/2012 Головуючий у І інстанції Волчка А.Я.
Провадження № 22-ц/780/1184/13 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В.О.
Категорія 26 20.02.2013
??????????????????????????????
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2013 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого: Яворського М.А.,

суддів: Фінагєєва В.О., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Дрозд О. С.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Земельний Банк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Земельний Банк», третя особа без самостійних вимог - ПАТ «АЕС Київобленерго» про стягнення боргу та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між нею та ПАТ «АЕС Київобленерго» у 2000 році було укладено договір про користування електричною енергією. У квітні 2010 року позивачем була проведена оплата за надані за договором послуги через касу Київської філії ПАТ «Земельний Банк», але кошти на рахунок постачальника електроенергії перераховані не були. Оскільки позивач була змушена повторно здійснити оплату послуги та підключити електроенергію, яка була відключена у зв'язку з утворенням заборгованості, просила суд стягнути на її користь кошти на загальну суму 1387 грн. 35 коп., які були одержані відповідачем в день оплати, грошові кошти в розмірі 449 грн. за повторне підключення електричної енергії та 5 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Земельний Банк» на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 1387,35 гривень, матеріальну шкоду - 449 гривень, моральну шкоду - 1000 гривень та судовий збір у розмірі 215 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що банк суму переказу ОСОБА_2 на рахунок ПАТ «АЕС Київобленерго» не зарахував, тому вона залишається власником коштів. Оскільки, у серпні 2010 року банківську ліцензію було відкликано і призначено ліквідатора ПАТ «Земельний банк», позивач повинна була протягом місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури звернутися з кредиторською вимогою до банку. Проте, позивач цього не зробила. Крім того, причинний зв'язок між діями банку і відключенням електроенергії відсутній, а моральна шкода у відносинах, що виникли між сторонами, законом не передбачена.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у листопаді 2000 року між позивачем і ПАТ «АЕС Київобленерго» був укладений договір № 002013 про користування електричною енергією.

Згідно квитанції по рахунку за електроенергію № від 19.04.2010 року в Київській філії ПАТ «Земельний банк» ОСОБА_2 внесено оплату у сумі 1387 грн. 35 коп. (а.с. 14)

Дані кошти на рахунок ПАТ «АЕС Київобленерго» банком перераховані не були, про що свідчить довідка про відключення електричної енергії у зв'язку з утворенням заборгованості у сумі 1387 грн. 35 коп.

Крім того, апелянт визнає факт, що кошти на рахунок ПАТ «АЕС Київобленерго» банк не перераховував, а відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Постановою Правління Національного банку України №375 від 30 липня 2010 року відкликано банківську ліцензію та призначено ліквідатора ПАТ «Земельний банк».

У лютому 2011 року ОСОБА_2 зверталася до ліквідатора з вимогою про внесення її до реєстру кредиторів та про перерахунок коштів на рахунок ПАТ «АЕС Київобленерго.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що невиконання відповідачем обов'язку по перерахунку коштів призвело до настання несприятливих наслідків для позивача, внаслідок чого ОСОБА_2 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1086 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфа застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин.

Відповідно до п.8.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку в день його надходження.

З 19.04.2010 року, тобто з моменту внесення коштів позивачем і до відкликання 30 липня 2010 року банківської ліцензії банк мав більше трьох місяців на виконання доручення клієнта по перерахуванню коштів, однак не виконав його та залишив грошові кошти в своєму розпорядженні не маючи законних підстав до їх утримання.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Оскільки відповідач не здійснив перерахунок коштів на рахунок ПАТ «АЕС Київобленерго» і вони знаходяться у нього без достатніх правових підставах, позивач має право вимагати повернення цих коштів. Також, в силу п.4 ч.3 ст.1212 ЦК України позивач має право на відшкодування шкоди відповідачем.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що ОСОБА_2 повинна була своєчасно звернутися до ліквідатора з заявою про задоволення своїх кредиторських вимог, однак цього не зробила.

Проте, обов'язок банку по перерахуванню коштів клієнта за дорученням останнього, відповідно до ст. 1086 ЦК України, не був виконаний до відкликання банківської ліцензії і строк виконання зазначеного зобов'язання настав також до відкликання банківської ліцензії, а саме 19.04.2010 року.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції правильно врахував характер і тривалість моральних страждань ОСОБА_2, ступінь вини відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Земельний Банк» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Яворський М.А.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагєєв В.О.