АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/298/13 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2-876/11 Діденко С.А.
Категорія: інші Доповідач - Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

при секретарі: Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про відновлення речового права, -

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2010 року позивач звернувсь у суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив відновити речове право на володіння та розпорядження своєю власністю, зобов'язати ОСОБА_4 повернути 4000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 23 травня 2010 року співробітник банку ОСОБА_4 запропонувала йому, як клієнту банку, оформити кредитну картку «Привілей», істотним значенням користування даним банківським продуктом для нього було надання в користування кредиту в сумі 50 тисяч грн. По умовам, даний кредитний продукт не передбачає твердої застави, а також передбачає можливість розміщувати грошові кошти на депозитах у банках відповідача на умовах підвищеного відсотку.

Позивач зазначає, що 25 травня 2010 року ним були надані всі необхідні документи для оформлення кредитної картки та кредиту, у тому числі декларації про доходи приватного підприємця, а також інформація щодо існуючих альтернативних джерел доходу позивача. 27 травня 2010 року директор відділення «Бекетівське» - ОСОБА_4 вмовила його сплатити 4000 грн., як передумову отримання кредиту. Цього ж дня він сплатив вказану суму до каси банку цього ж дня за квитанцією №31851. Кредитний договір на оформлення картки укладено не було та після неодноразових звернень до відповідача, він 18 червня 2010 року був повідомлений про відмову в наданні кредиту. При цьому, причина відмови не роз'яснювалась. У зв'язку з цим 18.06.2010р. він направив письмову заяву про повернення задатку-платежу у сумі 4000 грн. Проте, 30.07.2010р. та 09.08.2010р. він отримав повідомлення про відмову в поверненні вказаної суми платежу-задатку ( а.с.3-5).

16.05.2011 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги і в остаточній редакції просив визнати правочин з ПАТ «ВТБ Банк» на отримання пакету послуг «Привілей» недійсним; визнати дії посадової особи відділення Банку ОСОБА_4 неправомірними; забов'язати ПАТ «ВТБ Банк» повернути 4000 грн., що сплачені до каси відділення «Бекетівське» ПАТ «ВТБ Банк»; забов'язати відповідача відшкодувати матеріальну шкоду у сумі 4000 грн.

Як на підставу своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_4 не повідомила його про те, що кредит за пакетом банківських послуг «Привілей» є додатковою послугою договору та позбавила його можливості свідомо здійснити вибір. У квитанції про сплату грошових коштів у сумі 4000 грн. було зазначено призначення платежу , а саме: перше поповнення картки Platinum НОМЕР_1. Позивач зазначає, що вказана картка розрахована на УІР клієнтів, яким він не є та зазначає, що пакет послуг «Привілей» було нав»язано йому співробітником ВАТ «ВТБ Банку» ОСОБА_4 , яка знала що він не є УІР клієнтом Банку та схилила його до оплаті вказаних послуг.

Посилаючись на вказані обставини позивач зазначає, що зазначені грошові кошти ним були сплачені внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 та його помилки. Позивач також зазначає, що вказана платіжна картка повинна була видаватись на підставі письмового договору, який не було укладено.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та його представник позовні вимоги підтримали з зазначених вище підстав.

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідачів.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Правочин між позивачем і ПАТ «ВТБ Банк» на отримання пакету послуг «Привілейний» визнано недійсним. Дії працівника банку ОСОБА_4 визнано неправомірними. Зобов»язано ПАТ «ВТБ Банк» повернути ОСОБА_3 4000,00 грн. Стягнуто з ПАТ «ВТБ Банк» на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37 грн..

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2012 року, заява представника ПАТ «ВТБ Банк» про перегляд вказаного заочного рішення була залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з»ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 3 ЦПК України прийняв до розгляду позовну заяву позивача , тоді як позов не містить доказів про порушення, оспорювання, невизнання його прав чи інтересів з боку ПАТ «ВТБ Банк».

Апелянт також зазначає, що судом не було з»ясовано на що саме були затрачені сплачені позивачем кошти до каси Банку та які витрати поніс Банк в результаті оформлення пакету «Привілей», що є суттєвим для вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином ( а.с.159).

За таких обставин, на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представника ПАТ «ВТБ Банк», перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог. Заявлених у суді першої інстанції.

Заочне рішення суду першої інстанції в частині, визнання неправомірними дій працівника банку ОСОБА_4 та відмови позивачу в задоволенні частини позовних вимог, сторонами в апеляційному порядку не оскаржується, а тому в цій частині, на підставі ч.1 ст. 303 ЦПК України, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та визнаючи недійсним, здійснений між позивачем і ПАТ «ВТБ Банк» правочин на отримання пакету послуг «Привілей» та зобов»язуючи ПАТ «ВТБ Банк» повернути позивачу 4000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач , не уклавши с позивачем договору щодо надання пакету банківських послуг «Привілей» та не ознайомивши його з умовами надання таких послуг, прийняв від нього в рахунок першого поповнення картки Platinum НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 4000 грн., однак в подальшому у видачі вказаної кредитної картки позивачу було відмовлено,що привело до його помилки щодо природи правочину, яка має істотне значення для отримання пакету послуг «Привілей».

При цьому судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 27 травня 2010 року без укладання договору про надання банківських послуг позивачем було перераховано ВАТ «ВТБ Банк» 4000грн. з призначенням платежу: перше поповнення картки Platinum НОМЕР_1, тоді як у видачі вказаної кредитної картки з встановленням кредитного ліміту на неї, позивачу було відмовлено.

Вказані обставини підтверджується платіжним дорученням від 27 травня 2010 року, повідомленнями директора відділення «Бекетівське» ПАТ «ВТБ Банк» від 30.07.2010 року та від 09.08.2010 року (а.с. 17, 6-7).

Згідно до вимог ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, таких правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має посилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що позивач, перераховуючи вказані грошові кошти на перше поповнення картки Platinum НОМЕР_1, помилявся щодо природи правочину, пов»язаного з отриманням пакету банківських послуг «Привілей», і така помилка мала істотне значення щодо природи правочину, оскільки позивач мав на меті отримати на картку Platinum НОМЕР_1, а не інші послуги, не пов»язанні з отриманням кредиту та про які йому було повідомлено тільки 09.08.2010 року директором відділення «Бекетівське» ПАТ « ВТБ Банк » ОСОБА_4

Крім того, матеріали справи також свідчать про те, та вказані обставини ПАТ «ВТБ Банк» не спростовані, що між сторонами склались кредитні правовідносини, пов»язані з наданням Банком позивачу кредитного ліміту шляхом зарахування такого кредиту на картку Platinum .

Згідно до вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В ч.2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин) У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про укладання сторонами письмового договору про надання Банком послуг на видачу кредитного ліміту на картку Platinum НОМЕР_1, а тому у відповідності до вказаних норм ЦК України, здійснений між сторонами правочин, щодо перерахування позивачем на поповнення зазначеної картки та отриманих відповідачем грошових коштів в сумі 4000 грн., є нікчемним

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про обґрунтоване визнання судом першої інстанції недійсним правочину , здійсненого між позивачем і ПАТ «ВТБ Банк» на отримання пакету послуг та зобов»язання ПАТ «ВТБ Банк» повернути ОСОБА_3 4000,00 грн..

Висновки суду щодо стягнення з ПАТ «ВТБ Банк» на користь позивача судових витрат у справі , відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Доводи, викладені представником ПАТ «ВТБ Банк» вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія вважає необхідним залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2011 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя :

Судді :