Справа №493/1855/13-ц
Провадження № 2/493/784/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2013 року

Балтський районний суд Одеської області в складі :

головуючого-судді БОДАШКО Л.І.,

при секретарі ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будіволями,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір дарування ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, укладений між ним та відповідачем, дійсним, таким, що відбувся, та визнати за ним право власності на ?? частину житлового будинку загальною площею 179,4 м. кв. з господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці загальною площею 1355 м. кв. по вул. Дячишина,26 в м. Балта Одеської області, яка раніше на праві приватної власності належала відповідачу, стверджуючи, що 04.07.2013 року відповідач уклала з позивачем договір дарування ? частини вище вказаного житлового будинку, згідно якого відповідач подарувала, а позивач прийняв у дарунок ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Дячишина,26 в м. Балта Одеської області, відповідач передала йому правовстановлюючі документи, технічний паспорт на ? частину будинку, саму ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, пообіцяла зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення договору дарування, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення договору, до нотаріальної контори не зявляється.

Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися подарованим нерухомим майном, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі.

Відповідач до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, в тому числі і те, що наміру оформити договір дарування належним чином у нотаріуса немає, просить справу розглянути за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_1) Ю.О. на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 16.08.1989 року, посвідченого Кодимською державною нотаріальною конторою, реєстр №2107, належала ? частина житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Дячишина,26 в м. Балта Одеської області, що сторони уклали між собою договір дарування ? частини вище вказаного житлового будинку від 04.07.2013 року, згідно якого відповідач подарувала, а позивач прийняла у дарунок ? частину житлового будинку і по акту прийому-передачі від 04.07.2013 року відповідач передала, а позивач прийняв ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, що відповідач взяла на себе зобовязання оформити договір дарування належним чином у нотаріальній конторі.

Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Судом зясовано, що відповідно до п.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила в клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у неї немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір дарування, укладений 04.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків).

Таким чином, вище зазначені норми законів приводять суд до висновку про те, що земельна ділянка, на якій розташований вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, повинна перебувати у власності обдарованого і лише в цьому випадку власник земельної ділянки зобовязаний отримувати її кадастровий номер, тобто позивач повинен був бути власником земельної ділянки, на якій розміщений будинок. Позивач власником земельної ділянки, на якій розташована ? частина житлового будинку з господарськими будівлями, не є, а тому, на думку суду, не повинен вживати заходів до отримання кадастрового номеру, що його право користування на земельну ділянку переходить разом із правом власності на ? частину житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 220, 334, 377, 640, 719 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст.10, 11, 209, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним і таким, що відбувся договір дарування ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вулиці Дячишина,26 в м. Балта Одеської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 179,4 м. кв. з господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці загальною площею 1355 м. кв. по вул. Дячишина,26 в м. Балта Одеської області, яка раніше на праві приватної власності належала ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ