АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/309/13 Доповідач: Гуцал Л.В
Категорія: трудові .
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Коростійової В.І., Івах А.П.,

за участю секретаря - Огар І.В., Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2012 року по справі за позовом заступника прокурора Дзержинського району м.Харкова в інтересах Харківського професійного ліцею будівництва до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

15 серпня 2012 року заступник прокурора Дзержинського району м.Харкова звернувся до суду із зазначеним позовом.

Посилався на те, що ОСОБА_2 під час перебування на посаді директора Харківського професійного ліцею будівництва, двічі незаконно звільнив із роботи ОСОБА_3, про що свідчать судові рішення, якими останню поновлено на роботі, а із ліцею на користь ОСОБА_3 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, судові витрати, на загальну суму 36 407 грн. 34 коп. Прокурор просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківського професійного ліцею будівництва суми, стягнуті за судовими рішеннями з учбового закладу на користь ОСОБА_3 у зазначеному розмірі.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Харківського професійного ліцею будівництва суму у розмірі 35903 грн. 61 коп. та судові витрати у сумі 364 грн.

ОСОБА_2 подав на зазначене рішення апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та увалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші особи, які приймали участь у справі рішення суду не оскаржували.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

За положеннями ст. 237 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Судом установлено, що ОСОБА_4 займав посаду директора Харківського професійного ліцею будівництва.

За час перебування на вказаній посаді наказом від 26 серпня 2008 року №106-к ОСОБА_4 звільнив із роботи викладача спецдисциплін ОСОБА_5

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 червня 2010 року, залишеним без змін в частині поновлення на роботі рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2010 року, звільнення ОСОБА_5 визнано незаконним та вона поновлена на роботі на посаді викладача спецдисциплін у Харківському професійному ліцеї будівництва. Цим же рішенням із Харківського професійного ліцею будівництва на користь ОСОБА_5 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29027 грн. 90 коп. та судовий збір.

На виконання зазначених судових рішень, на підставі наказу директора ліцею №12 від 12 березня 2011 року ОСОБА_3 було виплачено частками 29027 грн. 90 коп., при цьому останній платіж мав місце 27 квітня 2011 року, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Наказом від 20 грудня 2010 року № 236-к ОСОБА_4 вдруге звільнив із роботи викладача спецдисциплін ОСОБА_5.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 травня 2011 року звільнення ОСОБА_5 визнано незаконним, вона поновлена на роботі на посаді викладача спецдисциплін у Харківському професійному ліцеї будівництва та із Харківського професійного ліцею будівництва на користь ОСОБА_5 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6875 грн. 71 коп. та на користь держави судові витрати.

На виконання цього рішення, на підставі наказу директора ліцею №145-к від 27 липня 2011 року ОСОБА_3 було виплачені 6 875 грн. 71 коп., які перераховані на особисту картку останньої 28 серпня 2011 року.

Встановивши, що ОСОБА_3 двічі була поновлена на роботі у зв'язку з незаконним звільненням на підставі виданих ОСОБА_2 наказів про її звільнення, та їй проведена оплата вимушеного прогулу, суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку покрити шкоду, заподіяну організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Разом з тим, суд першої інстанції допустився помилки та не звернув увагу на те, що прокурор пропустив строк на звернення до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача 29027 грн. 90 коп..

Так, відповідно до чч. 3, 4 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений ч. 3 цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора.

У п.п.15,20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14«Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що при вирішенні позовів, у яких об'єднано декілька вимог про відшкодування працівником шкоди, розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, визначається по кожній з об'єднаних вимог з урахуванням відповідного їй виду і меж матеріальної відповідальності. Визначена в такий спосіб сума відшкодування по кожному випадку заподіяння шкоди включається до загальної суми, яка підлягає стягненню з працівника з урахуванням передбаченого ст.233 КЗпП ( 322-08 ) річного строку для пред'явлення позову по кожній вимозі і поважності причин його пропуску; право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Матеріали справи свідчать, що прокурор у своєму позові до ОСОБА_2 фактично об'єднав дві позовні вимоги про відшкодування завданої ліцею шкоди - сум перерахованих на користь ОСОБА_3 на виконання судових рішень від 20 жовтня 2010 року та від 18 травня 2011 року.

З регресним позовом до суду прокурор звернувся 15 серпня 2012 року, а остаточний розрахунок з ОСОБА_3 на виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2010 року ліцеєм було здійснено 27 квітня 2011 року.

За положеннями ст. 234 КЗпП України річний строк може бути поновлений судом у разі його пропуску з поважних причин.

Клопотання про поновлення строку на звернення до суду з такою вимогою прокурором не заявлялось, про що він зазначив суду апеляційної інстанції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Харківського професійного ліцею будівництва 29027 грн. 90 коп. підлягає скасуванню, з відмовою у задоволенні цих вимог.В частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь ліцею 6 875 грн. 71 коп. рішення суду є законним та обґрунтованим.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, проігнорував положення п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України є безпідставним, оскільки відповідальність службових осіб за шкоду, заподіяну підприємству незаконним звільненням працівника, передбачена спеціальною нормою і не залежить від форми вини.

Так, відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України та п.п. 6,13 зазначеної вище постанови обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству в зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. За цією нормою матеріальну відповідальність на винну службову особу покладається в повному розмірі шкоди; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги стосовно не застосування судом першої інстанції ст..137 КЗпП України.

Згідно із ч. 2 ст. 137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями, вчиненими з корисливою метою.

При цьому, за змістом роз'яснень що містяться в п.19 зазначеної вище постанови, зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником, допустиме лише у виключних випадках при наявності зазначених у ст.137 КЗпП умов, які мають бути підтверджені ретельно перевіреними в судовому засіданні доказами, з обов'язковим викладенням у рішенні мотивів зниження суми, яка стягується.

Надані ОСОБА_4 на підтвердження доводів апеляційної скарги докази - пенсійне посвідчення, медичні довідки про стан здоров'я відповідача, та довідка БТІ про відсутність у власності нерухомого майна, не свідчать про майновий стан ОСОБА_2, а отже не дають підстав для зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність залучення до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_6 не ґрунтуються на законі.

Керуючись ст. 303, ст. 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2012 року змінити.

В частині стягнення з ОСОБА_2 29 027 (двадцяти дев'яти тисяч двадцяти семи) грн. 90 коп. на користь Харківського професійного ліцею будівництва - рішення скасувати і у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківського професійного ліцею будівництва 6875 (шість тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. 71 коп.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави судовий з 364 (трьохсот шістидесяти чотирьох) грн. до 229 (двухсот двадцяти дев'яти) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді