ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1909/13-ц
провадження № 2/691/764/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: судді Синиці Л. П., за участю секретаря судових засідань Шевченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Городище цивільну справу за заявою ОСОБА_2 до Вербівської сільській раді Городищенського району Черкаської області про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, -

в с т а н о в и в :

до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_2, просить постановити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без шлюбу з лютого місяця 2003 року по день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з тих мотивів, що з лютого 2003р. стала проживати однією сім'єю з ОСОБА_4 в с. Вербівка, Городищенського району Черкаської області в господарстві матері, були пов'язані спільним побутом, був єдиний грошовий бюджет, мали взаємні права та обов'язки, але не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. В ході сумісного проживання з ОСОБА_4, вирішили придбати окреме житло і з цією метою 23.03.2007р. ОСОБА_4, зі згоди, взяв кредит на придбання житлового будинку, та за кредитні кошти був придбаний житловий будинок в АДРЕСА_1, де і стали проживати разом, вести спільне господарство. Кредит сплачували разом, за спільні кошти. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, кредит залишався не погашений, залишок кредиту сплачувала та повністю погасила за власні кошти в 2012 році. Оскільки всі документи на придбання будинку, на отримання кредиту буди складені на ім'я ОСОБА_4, неспроможна визначити за собою право власності, що і змусило звернутися до суду. Так як з ОСОБА_4 проживала спільно починаючи з 2003р., були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, та взаємні права і обов'язки, являлися однією сім'єю, набутий за договором купівлі-продажу 23.03.2007р. житловий будинок по АДРЕСА_1, є об'єктом права спільної сумісної власності, хоча і зареєстрований на ОСОБА_4. під час укладання як кредитного договору так і договору купівлі-продажу будинку давала свою згоду і була присутня при цьому, та після смерті виплачувала кредит.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просить їх задовольнити з підстав викладених у позові, вказавши, що позивач не реєструвала шлюб з ОСОБА_4 через різницю у віці, значно молодший за неї, та щоб в майбутньому не виникло питань щодо успадкування майна чи спору, має повнолітніх дітей, які були проти даного шлюбу. Представник відповідача - Вербівської сільської ради Городищенського району Черкаської області у судове засідання не з'явився, надав листа щодо проведення судового засідання без їх участі, по позову заперечень не має, підтримують.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що за наявності відповідного листа Вербівської сільської ради Городищенського району Черкаської області як відповідача, неявка представника, не перешкоджає розглядові справи по суті, і за таких обставин у справі достатньо доказів для її об'єктивного розгляду.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши представника позивача, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, врахувавши думку представника відповідача Вербівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, що до суду не з'явився та вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, та узгоджується зі ст. 174 ч.4 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України, положень постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів», що мають юридичне значення», суд вправі в порядку окремого провадження, розглядати справи, в тому числі, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо згідно із законом такі факти породжують наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, та за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.36, ч.2 ст.21 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя; проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Власне, до останнього із наведених вище варіантів створення сім'ї можна віднести спільне проживання однією сім'єю. Причому відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім'я охороняється державою, а така охорона не ставиться у залежність від підстав створення сім'ї.

Фактичні шлюбні відносини, тобто, проживання однією жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, засновані на таких самих особистiсно-емоційних началах, як і зареєстрований шлюб.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, позивач у справі, яка не перебувала у зареєстрованому шлюбі та ОСОБА_4, неодружений, проживали однією сім'єю як чоловік та жінка, з 2003 року, без шлюбу, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, до дня смерті ОСОБА_4, за адресою АДРЕСА_1, де і були зареєстровані, та були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у віці 35 років, помер (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 16.07.2009р., видане Вербівською сільською радою Городищенського району Черкаської області, актовий запис №19). Позивач здійснила похована останнього та продовжує проживати у будинку по АДРЕСА_1, який згідно реєстраційних даних належить ОСОБА_4 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічний паспорт на житловий будинок). Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, згідно інформації наданої Городищенською державною нотаріальною конторою від 24.12.2013р. №1383/01-16, відкритої спадкової справи не виявлено. Як і відсутнє заповідальне розпорядження від імені ОСОБА_4 у В'язівській сільській раді Городищенського району Черкаської області (відповідно довідки сільського голови від 26.12.2013р. №384, до 03.04.2008р. ОСОБА_4 був зареєстрований у с. В'язівок, Городищенського району Черкаської області у будинку, що належав йому згідно записів у по осподарській книзі на 2006-2010 роки №15, особовий рахунок НОМЕР_2, знятий з реєстраційного обліку та вибув у с. Вербівка, Городищенського району Черкаської області, місце реєстрації останнім протягом 2003-2007 років не змінювалось), так і у Вербіській сільській раді Городищенського району Черкаської області (довідка сільського голови від 24.12.2013р. №264). Відомостей про спадкоємців ОСОБА_4 вищенаведені сільські ради, не мають. Власність ОСОБА_4 на житловий будинок підтверджується й договором купівлі-продажу житлового будинку від 23.03.2007 року, витягом з Державного реєстру правочинів та кредитним договором укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 від 23.03.2007р.. Відповідно до довідок ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.10.2013р. №941762, ОСОБА_2, позивач у справі, за період з 01.08.2009р. по 31.12.2012р. кредитний договір СSR0GK1160080 від 23.03.2007р., позичальник ОСОБА_4, по програмі житло в кредит, проплачувала, і станом на 16.10.2013р. кредит погашений в повному обсязі.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, підтверджується й показами свідків, які зазначили, що являються сусідами позивача та були в дружніх стосунках з сім'єю ОСОБА_2 - ОСОБА_4, які з 2003 року почали проживати спільно, але без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 має дітей та онуків, ОСОБА_4 був одинокий, обоє були не одружені, спільних дітей не мають, вели спільне господарство, вважаючи себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет та інше, що притаманне подружнім стосункам, та у 2007 році спільно придбали житловий будинок по АДРЕСА_1, оформивши кредитний договір на ОСОБА_4, кошти виплачували спільно, про наявність рідні у ОСОБА_4 не відомо, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, ОСОБА_2 здійснила поховання та продовжує проживати у будинку, зареєстрована, зі слів останньої, погасила кредит, спадкоємців у покійного не має.

Згідно ч.1 ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю (п.20), рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.69, ч.1 ст. 65 СК України (п.30).

Згідно ч.2 ст.74 СК України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу ( ст.60 - ст.74 СК України).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - ч.2 ст.60 СК України.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, договір; укладений між подружжям в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає що, є доведеною заявлена вимога щодо проживання однією сім'єю чоловіка (покійного ОСОБА_4) та жінки (позивача у справі ОСОБА_2.) без шлюбу, з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, день смерті ОСОБА_4, а також вимога про визнання житлового будинку по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4, так як останній був придбаний у 2007 році.

Позов підтверджується даними: паспорту, договору купівлі-продажу жилого будинку, витягу з Державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтва про смерть, довідок виконавчого комітету Вербівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, технічного паспорту, довідок Городищенського відділення Черкаської філії КБ ПриватБанк, кредитного договору.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.51 Конституції України, п.5 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ч.2, ч.4 ст.3, ч.1 ст.36, ч.2 ст.21, ч.1, ч.2 ст.74, ч.1 ст.69, ч.2, ч.4 ст.65 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 5, 6, 10, 15, 60, 174, 212, 213, 259, 294 Цивільного процесуального Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити, встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала однією сім'єю, як жінка та чоловік без шлюбу, і вела спільне господарство з ОСОБА_4, з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня його смерті.

Визнати житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд Черкаської області, шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги.

Суддя Л. П. Синиця