Справа № 2/431/510/2013р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

(повний текст)

13 серпня 2013 року. Старобільський районний суд

Луганської області

у складі: головуючого судді Озерова В.О.,

при секретарі Дубініній О.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 те, що про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування свого позову, позивач посилається на те, що 28 січня 2013 року, в 11 годин 55 хвилин, на автодорозі м. Старобільськ, на перехресті вулиць Піщана - Пушкіна, ОСОБА_2 під час керування автомобілем марки СМК 101 МАЗ 5334, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, не обравши безпечну швидкість, не врахувавши дорожніх обставин, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки SSANG YONG KYRON, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 Внаслідок чого, автомобілю марки SSANG YONG KYRON, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, було нанесено механічні пошкодження.

Постановою Старобільського районного суду № 431/68 від 06.02.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Суму збитків, завданих ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за пошкодження автомобіля марки SSANG YONG KYRON, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, сторони визначили за домовленістю на місці вчинення ДТП. Розмір шкоди складає 228 900 (двісті двадцять вісім тисяч девятсот) гривень. Після чого відповідач ОСОБА_2 зобовязався добровільно відшкодувати шкоду впродовж двох місяців. Потім він запропонував поїхати до нотаріуса та оформити своє зобовязання належним чином.

У звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність осіб, що вчинили дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу СМК 101 МАЗ 5334, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована, про що свідчить поліс № АЕ/1979080 від 28.01.2013 року, то на особистий рахунок позивача була перерахована сума в розмірі 24195 грн. 87 коп., в якості часткового відшкодування відновлювального ремонту автомобіля. Більше ніяких відшкодувань з боку відповідача йому не надходило. Добровільно, ніяких спроб по відшкодуванню збитків на користь позивача, відповідач не приймає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив суд стягнути з відповідача на його користь 204 704 грн. 13 коп., як відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок ДТП, а також судовий збір в сумі 2047 грн. 04 коп.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі, вважав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, 28 січня 2013 року ним було скоєно дорожньо-транспортну пригоду в результаті, якої автомобіль під керуванням ОСОБА_1, отримав механічні пошкодження у вигляді деформацій частин кузова. У той же день йому було запропоновано позивачем ОСОБА_1 відшкодувати йому дійсні матеріальні збитки, які будуть необхідні для відновлення його транспортного засобу. Він погодився відшкодувати йому реальні збитки, однак попросив відстрочку на певний час, оскільки таких грошей у нього не було. Після цього ним була написана заява, де справжність його підпису було завірено ОСОБА_4, приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу. Згодом, він звернувся до страхової компанії з метою страхового відшкодування збитків позивачу ОСОБА_1, за спричинену шкоду в наслідок ДТП. Побачивши суму страхового відшкодування, яка складає 24 195 грн. 87 коп., він підрахував, що сума, яка вказана в заяві, в десять разів перевищує суму страхового відшкодування і зрозумів, що позивач ОСОБА_1 намагається ввести його в оману. При розмові з ним, він повідомив, що відмовляється сплачувати суму вказану в заяві, оскільки вона дорівнює вартості нового автомобіля і не відповідає вартості реальним механічним пошкодженням автомобіля. Крім цього, заяву, яку підписав позивач, не можна розцінювати як правочин оскільки згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Таким чином для чинності правочину повинні бути у наявності його характерні ознаки, а саме: 1. Правочини є вольовими актам, який спрямований на досягнення певного результату; 2. Правочин завжди є діями фізичних або юридичних осіб; 3. Правочини завжди є правомірними діями, результатом яких є виникнення або зміна врегульованих цивільних правовідносин; 4. Воля в правочинах завжди спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав та обовязків; 5. Правочинами є дії, які визначають динаміку цивільних відносин між фізичними та юридичними особами. У його випадку усі ознаки правочину відсутні. Сама по собі заява, як документ, не породжує певних прав та обовязків, крім того він був згоден відшкодувати реальні збитки, які необхідні були для відновлення автомобіля, але не купувати позивачу ОСОБА_1, новий автомобіль. У звязку з цим, відповідач просив суд відмовити позивачу з задоволенні його позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 також не визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі, вважав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, які викладені відповідачем та викладені в його запереченнях.

Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти.

28 січня 2013 року в 11 годині 35 хвилин, на перехресті вулиць Піщана та Пушкіна м. Старобільськ сталось зіткнення автомобіля SSANG YONG KYRON, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням позивача, та автомобіля СМК 101 МАЗ 5334, державний номерний знак АХ 4598АО, під керуванням відповідача ОСОБА_2 Винним в вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, згідно постанови судді Старобільського районного суду від 06 лютого 2013 року було визнано відповідача (а.с. 9).

28 січня 2013 року, відповідачем ОСОБА_2 зроблена заява, згідно якої він заявив про добровільний намір відшкодувати позивачу ОСОБА_1 шкоду завданої в результаті ДТП в розмірі 228 900 грн., або придбати автомобіль марки SSANG YONG KYRON (а.с. 12).

Згідно полісу № АЕ/1979080 від 28 січня 2013 року автомобіль СМК 101 МАЗ 5334, державний номерний знак АХ 4598АО, була застраховано (а.с. 10).

У відповідності до платіжного доручення № 284 від 05 березня 2013 року, ЧАО «СК АСКО Донбасс Северный», згідно страхового акту № 115/13 від 04 березня 2013 року, позивачу ОСОБА_1 було перераховано 24 195 грн. 87 коп., в якості страхової компенсації (а.с. 11).

Аналізуючи правовідносини, що склались між сторонами по справі, з урахуванням положень Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд приходить до висновку, що позивачем не доведено розмір шкоди завданої його автомобілю під час ДТП.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, предметом доказування при розгляді даної цивільної справи є розмір дійсних збитків, які були завдані автомобілю позивача під час зіткнення з автомобілям під керуванням відповідача. На це також вказано в п. 14 вказаного Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачем не надано суду документів, що підтверджують розмір завданих збитків.

Посилання позивача, що розмір збитків визначений сторонами добровільно в заяві відповідача від 28 січня 2013 року, суд вважає необґрунтованим, так як в судовому засіданні відповідач не визнав вказаний розмір збитків, а зазначена заява не містить в собі ознаків дійсності правочину передбачених ч. 1 ст. 202, ч. 1, 3, 4 ст. 203 ЦК України, а тому не може бути застосована в якості підстав стягнення шкоди.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що страховою компанією не в повному обсязі сплачено компенсацію збитків, а також не заявлено відповідних вимог до страхової компанії.

Згідно п. 16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року, непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Таким чином, позивачем не доведені розмір завданих збитків, і не встановлена особа, яка повинна компенсувати такі збитки.

На підставі викладеного, ст. 22, ч. 1 ст. 202, ч. 1, 3, 4 ст. 203, ст. 1192 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 11, 57, 60, 61, 212, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Озеров