АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8455/13 Справа № 185/1843/13 Головуючий у 1 й інстанції - Болдирєва У.М. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року м. Дніпропетровськ

17 жовтня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.,

Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю., Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 01 червня 2012 року відповідач побив її вилами, заподіявши тілесні ушкодження, в результаті чого вона з 01 червня 2012 року по 23 червня 2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні, придбала лікарські засоби на загальну суму 2796 грн 81 коп., двічі їздила для проходження медичної експертизи з м. Павлограда до м. Дніпропетровська, витративши на проїзд 88 грн 08 коп. Таким чином, у зв'язку з ушкодженням здоров'я їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 2884 грн 89 коп. Крім того, діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000,0 грн. Також нею були понесені витрати на юридичну допомогу у розмірі 2500,0 грн. В подальшому позивачка збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 4404 грн. 60 коп., моральну шкоду у сумі 10000,0 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2500,0 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року позов ОСОБА_7 задовольнити частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 4075 грн 22 коп., моральну шкоду у сумі 500,0 грн., судові витрати у сумі 1605 грн 80 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір на користь держави у сумі 344 грн. 10 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилаються на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, з урахуванням положення ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, часткової зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що постановою дільничного інспектора міліції Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26 липня 2012 року встановлено, що 01 червня 2012 року близько 20-00 години ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоров'я. В порушенні кримінальної справи за ст.296 КК України у відношенні ОСОБА_6 відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (а.с. 4).

Згідно акта судово-медичного дослідження №2364 від 04 липня 2012 року (а.с.5-6) у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом та саден потиличної області, саден та синців передньої поверхні грудної клітини, синця та садна лівого плеча, численних саден та синців обох стегон та гомілок, які спричинені від дії твердого предмету, можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо у термін, на який вказує обстежена (01 червня 2012 року). За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров'я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні.

Факт заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень позивачці, за викладених вище обставин, підтверджено показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які були допитані судом першої інстанції.

Місцевим судом встановлено, що, у зв»язку отриманням тілесних ушкоджень, позивачці заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У абзацах другому та третьому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, з відповідними змінами та доповненнями, роз»яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Виходячи з викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку про доведеність факту неправомірного заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень, матеріальної і моральної шкоди позивачці, але неправильно визначив розмір матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню.

При вирішенні питання щодо розміру матеріальної шкоди, місцевий суд встановив, що повного переліку препаратів, які призначалися позивачці, у зв»язку з ушкодженням здоров»я, медичні документи не містять, але не вжив заходів для встановлення фактичних обставин справи щодо вичерпного переліку медичних препаратів, які були придбані позивачкою для лікування.

При визначенні розміру матеріальної шкоди місцевий суд керувався касовими чеками аптек на а.с. 48 - 85, які у переважній більшості (за виключенням трьох чеків на а.с. 52, 56, 73) не містять інформації про назву придбаних медичних препаратів та не доводять факту витрачання позивачкою коштів на лікування у зв»язку з травмами, що були отриманні у зв»язку з неправомірними діями відповідача.

Районний суд не взяв до уваги, що довідка ТОВ «Фармснаб «Аптека №5» від 02.06.2012 року, у якій зазначено перелік медичних препаратів, не є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки не містить інформацію про особу, що придбала зазначені ліки, не підтверджена касовим чеком та не має реєстраційного номеру (а.с. 96).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що розмір матеріальної шкоди дорівнює 4075 грн 22 коп. - є недоведеним, ґрунтується на припущеннях та письмових документах, які не відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Колегією суддів встановлено, що, у зв»язку з отриманими травмами, позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні у Павлоградській ЦРЛ з 01 по 23 червня 2012 року включно; за період лікування позивачкою були вжиті придбані за її рахунок наступні медичні препарати: латрен - 1 фл., фізрозчин - 10 фл., ношпа - 2 амп., дексалгін - 4 амп., цефазолін - 8 ф., лизина есцинат - 18 амп., актовегін - 10 амп., церебролізін - 5 амп., глицин - 60 піг., тильда - 12 піг., вестибо - 22 піг., диакарб - 3 піг., тиоцетам - 5 амп. Викладене стверджується копією історії хвороби позивачки (а.с. 7 - 17), наданим КЗ «Павлоградської ЦРЛ» ДОР, в порядку виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 року про витребування доказів, розрахунком використаних медикаментів від 06.08.2013 року №1257 та листом зазначеної лікарні від 14.08.2013 року №1313 (а.с. 133, 136, 137).

Суд приймає до уваги покази ОСОБА_7 щодо неможливості представити суду розшифровку змісту касових чеків (а.с. 48 - 51, 53 - 55, 57- 72, 74 - 85) про придбання медичних препаратів, без зазначення їх назв, у аптеці №271 «ОКП «Фармація» по вул. Плеханова, 9 у м. Павлограді, в аптеці ПП «Біофарм» по вул. Плеханова, 9-а у м. Павлограді Дніпропетровської області, - у зв»язку з припиненням роботи вказаних аптек.

Враховуючи зміст наданої позивачкою довідки ТОВ «Аптеки медичної академії» від 04.09.2013 року №499 (а.с. 162), у якій зазначено вартість медичних препаратів станом на 01.06.2012 року, та представлені позивачкою касові чеки аптек, які містять найменування медикаментів (а.с. 52, 56, 73), колегія дійшла висновку, що на придбання призначених лікарем, у зв»язку з отриманими травмами, медичних препаратів позивачка витратила 1103,66 грн., виходячи із додавання наступних розрахунків:

· латрен 1 фл. х 25,0 грн. = 25,0 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· фізрозчин (4 фл. х 5,95 грн.) + (6 фл. х 4,6 грн.) = 51,4 грн (довідка від 04.09.2013 року №499, касовий чек на а.с. 52),

· но-шпа 89,9 грн. (за упаковку) : 25 амл. х 2 амп. = 7,19 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· дексалгін 54,5 грн. (за упаковку) : 5 амп. х 4 амп. = 43,6 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· цефазолін 20,0 грн (за упаковку) : 5 ф. х 8 ф. = 32,0 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· лизина есцинат (118,38 грн. (за упаковку) х 0,6 амп.) + (104,0 грн. (за упаковку) : 10 амп. х 12 амп.) = 195,83 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499, касові чеки на а.с. 52, 73),

· актовегін (377,5 грн. (за упаковку) х 0,4 амп.) + (229,0 грн. (за упаковку) : 25 амп. х 6 амп.) = 222,76 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499, касовий чек на а.с. 56),

· церебролизін 148,5 грн (за упаковку) : 10 амп. х 5 амп. = 74,25 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· глицин 11,6 грн (за упаковку) : 50 піг. х 60 піг. = 13,92 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· тилда 124,0 грн (за упаковку) : 4 піг. х 12 піг. = 372,0 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· вестибо 53,5 грн (за упаковку) : 30 піг. х 22 піг. = 39,23 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· диакарб 49,8 грн (за упаковку) : 30 піг. х 3 піг. = 4,98 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499),

· тиоцетам 43,0 грн (за упаковку) : 10 амп. х 5 амп. = 21,5 грн. (довідка від 04.09.2013 року №499).

Суд звертає увагу, що у представлених позивачкою касових чеках на а.с. 52, 56, 73, які містять найменування медичних препаратів, окрім фізрозчину, лизина есцинат та актоверіну зазначені і інші медикаменти та обладнання, вартість яких не підлягає стягненню з відповідача, оскільки суду не надані докази їх призначення лікарем позивачці саме у зв»язку з отриманою травмою.

Твердження позивачки про те, що після виписки з лікарні вона продовжувала лікування та купувала медичні препарати є недоведеним, оскільки суду не представлені докази щодо переліку та кількості призначених медикаментів, а також не надані докази на підтвердження факту їх придбання.

Колегія не приймає у якості належних та допустимих доказів довідки про вартість медичних препаратів, що були надані Центральною міською аптекою №198 (а.с. 157, 160, 161), ПП «Біофарм» (а.с. 163 - 164), оскільки вказані документи не містять дати, реєстраційного номеру, та не зазначена мета видачі даних довідок.

Суд не бере до уваги розрахунок КЗ «Павлоградської ЦРЛ» ДОР від 04.09.2013 року, виданий на запит представника позивачки (а.с. 158, 159), оскільки зазначений документ суперечить розрахунку КЗ «Павлоградської ЦРЛ» ДОР від 06.08.2013 року №1257, який було надано суду в порядку виконання ухвали про витребування доказів. Крім того, розрахунок від 04.09.2013 року оформлено на запит представника особи, яка є зацікавленою у наслідках розгляду даної справи.

Згідно розрахунку КЗ «Павлоградської ЦРЛ» ДОР від 06.08.2013 року №1257 та листа зазначеної лікарні від 14.08.2013 року №1313, наданими в порядку виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 року про витребування доказів, м»який інвентар та обладнання були представлені позивачці лікарнею, що спростовує твердження позивачки про придбання за власні кошти шприців, систем тощо (а.с. 133, 136, 137).

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 1103,66 грн. У зв»язку з цим оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 4075 грн. 22 коп. підлягає зміні зі зменшенням розміру стягнутої матеріальної шкоди до зазначеної вище суми.

Колегія наголошує, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року в частині відмови ОСОБА_7 у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на транспорт не оскаржене, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що неправомірними діями відповідача позивачці заподіяно моральну шкоду, яка пов»язана з перенесеним позивачкою фізичним болем у зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями, перебуванням на стаціонарному лікуванні, хвилюванням за власне здоров»я, небажанням відповідача у добровільному порядку компенсувати шкоду, необхідністю витрачати час на відвідування правоохоронних органів. Крім того, моральна шкода позивачки полягає у душевних переживаннях пов»язаних з неправомірною поведінкою відповідача та потребою у справедливій сатисфакції.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди місцевий суд правомірно виходив з характеру неправомірних дій відповідача, тяжкості отриманих позивачкою тілесних ушкоджень, глибини душевних страждань позивачки та, з урахуванням вимог розумності і справедливості, визначив суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, у необхідному та достатньому розмірі - 500,0 грн.

Місцевим судом правильно визначено граничний розмір компенсації витрат позивачки на правову допомогу у даній справі у сумі 1605 грн 80 коп. Але, зважаючи на зміну оскаржуваного рішення в частині розміру присудженої до стягнення матеріальної шкоди, виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку про необхідність зменшити розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки судових витрат, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, - до 199 грн. 12 коп. ((1103,66 грн. + 500,0 грн.) х 100% : 12884,89 грн. = 12,4% х 1605,8 грн. : 100%), а на користь держави судового збору - до 286 грн. 75 коп.

Колегія наголошує, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає частковій зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 4075 грн. 22 коп. - змінити, зменшити розмір стягнутої матеріальної шкоди до 1103 (одна тисяча сто три) грн. 66 коп.;

в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судових витрат у розмірі 1605 грн. 80 коп. - змінити, зменшити розмір стягнутих судових витрат до 199 (сто дев»яносто дев»ять) грн. 12 коп.;

в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь держави судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп. - змінити, зменшити розмір стягнутого судового збору до 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 75 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді