Справа № 1716/2539/2012
Номер провадження 2/570/205/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2013 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивачів, адвоката ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

представника органу опіки і

піклування ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особі: Відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського району, Орган опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації, Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації про розірвання договору купівлі-продажу , скасування державної реєстрації об"єкта нерухомості , зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання та виселення осіб із жилого приміщення без надання їм іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися з даним позовом до суду, просять розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ними і ОСОБА_3 05 квітня 2011 року і посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 536, скасувати державну реєстрацію обєкта нерухомості, зокрема квартири за ОСОБА_3, зняти останню і членів її сімї з реєстраційного обліку місця проживання у вказаній квартирі та виселити їх з квартири, зобовязати відповідачку провести повний розрахунок за надані комунальні послуги по день фактичного звільнення квартири і стягнути з неї судові витрати.

Свій позов позивачі мотивують тим, що 05 квітня 2011 року вони уклали з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Продаж квартири було здійснено за 112000 гривень, з яких при посвідченні договору купівлі-продажу відповідачка сплатила 4000 гривень, а решту суми в розмірі 108000 гривень вона мала сплатити не пізніше 01 червня 2013 року. В звязку з тим, що відповідачка не виконувала своїх зобовязань, 19 жовтня 2011 року між сторонами було укладено угоду про внесення змін до договору купівлі-продажу, згідно якої ОСОБА_3 зобовязувалася сплатити 108000 грн. не пізніше 01.10.2014 року і було укладено графік погашення заборгованості, за яким відповідачка зобовязувалася сплачувати позивачам щомісячно, не пізніше 25 числа кошти в сумі по 3000 гривень. Позивачі виконали свої зобовязання, звільнили квартиру, передали її для відповідачки, дали дозвіл на реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 та дозвіл на реєстрацію відповідачки та членів її сімї у квартирі. Відповідачка ж не виконує своїх зобовязань і жодного платежу не провела. Тому позивачі вимушені звертатися до суду з даним позовом і просити розірвати договір купівлі-продажу.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує.

В суді позивачка ОСОБА_7, зявившись в одне із судових засідань, позов підтримала, пояснила, що вони продали ОСОБА_3 квартиру за 24000 доларів США. 4000 доларів США відповідачка їм віддала відразу, а потім нічого не стала сплачувати. Потім позивачка уточнила, що ОСОБА_3 віддала їм 4000 гривень. Вони дали дозвіл на реєстрацію за нею права власності і на її реєстрацію та реєстрацію членів її сімї в квартирі. Відповідачка з сімєю проживає в квартирі, але їм кошти за квартиру не сплачує. Вони ж не можуть заплатити кошти за будинок, який мають намір придбати в Полтавській області. З цих причин вимушені звертатися до суду з позовом і вона просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Ствердив, що вони домовилися продати квартиру для ОСОБА_3 за 112000 гривень. Під час підписання договору купівлі-продажу вона заплатила 4000 гривень, а решту мала виплачувати рівними частинами до 01.06.2013 року. Оскільки відповідачка їм нічого не сплачувала за договором купівлі-продажу, тому 19.10.2011 року було укладено угоду, згідно якої ОСОБА_3 мала сплачувати по 3000 грн. щомісячно до 01.10.2014 року. Але і після цієї угоди відповідачка їм нічого не сплачує, тому відповідно до угоди вони звернулися з позовом до суду і просять розірвати договір купівлі-продажу. Просить позов задоволити.

Представник позивачів ОСОБА_2 позов також підтримав. Вважає, що позов є підставним, відповідачка не виконує своїх зобовязань, тому договір має бути розірваним, хоча в угоді зазначено, що він має бути визнаний недійсним. Однак, в даному випадку немає підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу. А згідно діючого законодавства цей договір можливо розірвати. Тому саме з такою вимогою і звернулися позивачі до суду. На його думку, якщо буде розірвано договір купівлі-продажу, то будуть підстави задоволити і похідні вимоги, зокрема скасування державної реєстрації права власності, зняття відповідачки і членів її сімї з реєстрації місця проживання у цій квартирі і їх виселення. Просить позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, подала заперечення проти позову, пояснила суду, що вони домовилися на купівлю продаж квартири за 25000 доларів США. Вона дала позивачам 1000 доларів США завдатку, а під час підписання договору купівлі-продажу ще передала 12000 доларів США. Частину цих грошей пішло агентству нерухомості за їх послуги. Для ОСОБА_1 дала за цю квартиру 12000 доларів США і лишилася винною ще 13000 доларів США. В договорі купівлі-продажу вказали меншу ціну, щоб менше платити податків. Визнала, що винна ОСОБА_1 108000 гривень за цю квартиру. Однак із-за хвороби дитини, яка є інвалідом, її хвороби, не може виплачувати суми, які вказані в угоді. Планувала продати квартиру і розрахуватися, але квартира не продається, так як знаходиться на верхньому поверсі, дах протікає. Не заперечила, що буде віддавати ці гроші позивачам, але зараз такої змоги немає. З дозволу позивачів зареєструвала своє право власності на цю квартиру і разом з сімєю зареєструвалася в ній. На даний час її сімя проживає у цій квартирі, іншого житла у них немає. Просить відмовити в позові.

Представник відповідачки ОСОБА_4 позов також не визнав. Підтримав пояснення, наведені самою відповідачкою. Вважає, що позов до задоволення не підлягає, так як ОСОБА_3 сплатила позивачам 12000 доларів США. Єдиною помилкою тут було, що в договорі купівлі-продажу зафіксована неповна сума, за яку здійснено купівлю-продаж. На даний час сімя відповідачки проживає в квартирі, в сімї двоє неповнолітніх дітей, з яких дочка є інвалідом, іншого житла в них немає. Тому вважає, що в даному випадку порушуються права неповнолітніх дітей, а отже позов до задоволення не підлягає.

Представники третіх осіб Відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського району та Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявилися, хоча про дачу, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином. Причину неявки вони суду не повідомили і від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Суд визнав їх неявку до суду неповажною, вона не перешкоджає розгляду справи, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності представників цих третіх осіб.

Представник третьої особи Органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації ОСОБА_5 вважає, що відповідачка, продаючи квартиру в місті Рівному, яка була виділена на сімю за місцем роботи з врахуванням дитини-інваліда, порушила права неповнолітніх дітей. Однак в ситуації, що склалася, оскільки у сімї ОСОБА_3 немає іншого житла, крім спірної квартири, заперечує проти задоволення позову, так як буде порушено права неповнолітніх дітей.

Свідок ОСОБА_9, чоловік відповідачки, суду показав, що при купівлі-продажу квартири вони заплатили ОСОБА_1 12000 доларів США, залишилися винними ще 13000 доларів США. Також платили за послуги агентству нерухомості. В договорі купівлі-продажу не зафіксували повну суму, а вказали меншу, щоб менше платити податку. Ствердив, що іншого житла у них немає. Дитина дійсно є інвалідом, їй раніше проведена операція на серце, але останні два роки ніяких операцій їй не проводилося.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що познайомився з ОСОБА_3 в той період, коли його однокласник купував у неї квартиру в м.Рівне. Після того вони спілкувалися, вона позичала у нього гроші на різні потреби. У них склалися довірливі стосунки, тому вона залишила у нього на зберіганні 12 чи 13 тисяч доларів США. Ще одна його однокласниця, яка працює в агентстві нерухомості, підшукала для відповідачки квартиру в селищі Оржів. ОСОБА_3 взяла із тих грошей, що передала на зберігання 1000 доларів США на завдаток. Коли укладався договір купівлі-продажу, то привіз для відповідачки, яка була в нотконторі, 11 чи 12 тисяч доларів США, там не вистачало 400 доларів і він заклав свої. В нотконторі передав гроші ОСОБА_3, але в момент передачі нею грошей ОСОБА_1 присутній не був.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 05 квітня 2011 року, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстровано в реєстрі за № 536, позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_1 продали, а відповідачка ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2. Згідно п.5 цього Договору продаж вчинено за 112000 гривень, з яких 4000 гривень Покупець сплачує Продавцям при підписанні Договору. А решту суми в розмірі 108000 гривень Покупець зобовязується сплатити Продавцям не пізніше 01 червня 2013 року.

Також встановлено, що оскільки ОСОБА_3 не виконувала своїх зобовязань і не почала погашати решту суми згідно вказаного договору, то угодою про внесення змін до договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстровано в реєстрі за № 1953, сторони домовилися про зміну п.5 вказаного вище Договору купівлі-продажу і було визначено, що Покупець зобовязується сплатити Продавцям решту суми 108000 гривень не пізніше 01 жовтня 2014 року. На виконання вищевказаних зобовязань Сторони домовилися укласти наступний графік погашення заборгованості по Договору купівлі-продажу квартири: Покупець сплачує Продавцям щомісячно, не пізніше 25 числа поточного місяця, грошові кошти в сумі 3000 гривень, з розрахунку до 25 вересня 2014 року. Повний розрахунок між сторонами та відсутність претензій підтверджується заявою. За взаємною згодою сторін, відсутність такої заяви, а також прострочка погашення заборгованості більше 3-х календарних місяців, є підставою для звернення до судових органів та визнання Договору купівлі-продажу і цієї додаткової угоди недійсними.

З дозволу позивачів, ОСОБА_3 24.05.2011 року зареєструвала своє право власності на цю квартиру в КП РОБТІ, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, копія якого долучена до матеріалів справи. Після цього сімя відповідачки (вона, чоловік і двоє неповнолітніх дітей) також з дозволу позивачів зареєструвалися в цій квартирі, де проживають по даний час. Іншого житла у сімї немає. Дочка позивачки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалід з дитинства.

Після укладення Договору купівлі-продажу і додаткової угоди відповідачка не виконує своїх зобовязань, коштів позивачам відповідно до графіку не погашає, що ствердила вона сама в судовому засіданні, пославшись на хворобу дитини, її самої та важкий матеріальний стан сімї.

Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно ст.655 цього ж Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України встановлює, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Оскільки відповідачка істотно порушує умови договору купівлі-продажу і додаткової угоди, не сплачує позивачам відповідно до графіку обумовлених сум на погашення несплаченої суми за договором, то суд погоджується з доводами позивачів і їх представника і вважає за можливе розірвати договір купівлі-продажу і угоду про внесення змін до нього.

Суд не може прийняти до уваги доводів відповідачки про те, що вона не могла сплачувати суму за договором, так як дитині робили операцію, сама вона хворіла і сімя із-за того перебувала у скрутному матеріальному становищі, оскільки ці доводи не підтверджені належними доказами, а чоловік відповідачки в суді показав, що операція у дитини проводилася раніше, а на протязі останніх двох років ніяких операцій дитині не робилося. Із наданих суду довідок про доходи вбачається, що сімя має певні доходи, заробітна плата, пенсія відповідачки і її чоловіка є такими, що давала їм змогу сплачувати певну суму коштів кожного місяця. Суд вважає, що відповідачка в цій ситуації діяла не добросовісно, тим паче, що позивач в суді запевнив, що якби вона сплачувала навіть меншу суму, ніж 3000 гривень щомісяця, то вони б не зверталися до суду з даним позовом.

Відповідно ж до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів чи заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 не належним чином виконує свої зобовязання, тобто в наявності є порушення права позивачів, за захистом якого спрямоване їх звернення до суду, а отже позов підлягає до задоволення частково і є підстави розірвати договір купівлі-продажу, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3, зняти її і чоловіка з реєстрації у квартирі та зобовязати її провести повний розрахунок за надані комунальні послуги. Тобто позов підлягає до часткового заводовлення.

Тепер, що стосується зняття з реєстрації місця проживання дітей і виселення відповідачів з вищевказаної квартири, то суд вважає, що в цій частині позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.116 Житлового кодексу України виселення наймача і членів його сімї без надання іншого житла допускається у разі систематичного руйнування чи псування жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або систематичного порушення правил співжиття. В даному випадку таких обставин встановлено не було. Тому суд вважає, що посилання в позові саме на цю статтю, як на підставу виселення, є неправильним. Стаття ж 109 ЖК України встановлює, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Крім того, відповідно до ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, видавати письмові зобовязання від імені дитини, відмовлятися від майнових прав дитини.

Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на достатній життєвий рівень.

Частина 3 ст.17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Частина 2 ст.18 цього Закону передбачає, що діти, члени сімї наймача або власника жилого приміщення, мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна; неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень; органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей; для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Враховуючи, що представник органу опіки і піклування заперечує проти задоволення позову, оскільки вважає, що в даному випадку будуть порушені права неповнолітніх дітей, в тому числі дитини-інваліда, суд вважає, що їх виселення з квартири порушить права неповнолітніх дітей, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що згідно ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так як в неповнолітніх дітей ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, іншого житла немає, вони є зареєстрованими у квартирі, то підстав знімати їх з реєстрації та виселяти немає. Тим паче, що їм не запропоновано будь-якого іншого житла.

Оскільки неповнолітні діти самі в квартирі проживати не можуть, то не можу бути виселені і їх батьки.

В звязку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 57, 59, 60, 88, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.16, 651, 653, 655, 509, 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.109, 116 Житлового кодексу України, ст.177 Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства", Законом України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, реті особі: Відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського району, Орган опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації, Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації про розірвання договору купівлі-продажу , скасування державної реєстрації об"єкта нерухомості , зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання та виселення осіб із жилого приміщення без надання їм іншого жилого приміщення - задоволити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 05 квітня 2011 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 і посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_8 (зареєстровано в реєстрі за № 536), зобовязавши сторони повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_3 обєкта нерухомості: номер витягу - 30069204 від 24.05.2011 року, реєстраційний номер - 33262141, тип обєкта - квартира, адреса обєкта - АДРЕСА_4, номер запису - 176-408 в книзі 5, тип речового права - право власності.

Зняти ОСОБА_3 і її чоловіка ОСОБА_9 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 у Відділенні громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського району.

Зобовязати ОСОБА_3 провести розрахунки за надані комунальні послуги по день фактичного звільнення квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 судові витрати (сплачений судовий збір і витрати на отримання Витягу із Рівненського РОБТІ) в загальній сумі 282 (двісті вісімдесят дві) гривні 04 копійки.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог, зокрема зняття з реєстраційного обліку місця проживання у вказаній квартирі неповнолітніх дітей відповідачки - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, та виселення ОСОБА_3 та членів її сімї, в тому числі і неповнолітніх дітей з займаної квартири АДРЕСА_5 без надання іншого житла.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.