АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/888/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2736/2013
Головуючий у 1-й інстанції Сегет Я.С.
Доповідач Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 квітня 2009 року на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. на 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що їх спільний син на даний час проживає з нею, витрати на утримання дитини з кожним роком збільшуються, як збільшується і розмір прожиткового мінімуму, відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, а тому має можливість сплачувати аліменти у частині від його доходу.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 25 червня 2013 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2.

Стягнення проводити щомісяця, починаючи з 16.05.2013 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходів ) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів - в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 229 грн. 40 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його змінити в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, ухваливши в цій частині нове рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви, у яких просять розглянути справу без їх участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.184 Сімейного кодексу , якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід та за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони 23.11.2009 року розірвали між собою шлюб. Від проживання в зареєстрованому шлюбі сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою по справі ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 квітня 2009 року із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до виконавчого листа № 2-179 від 27.01.2011 року, виданого на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.04.2009 року № 2-179/2009., відповідач сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із матеріалів справи також вбачається, що відповідач ОСОБА_1 уклав інший шлюб і має на утриманні трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що на даний час позивачка ніде не працює та не має можливості утримувати дитину, а відповідач працевлаштований та має сталий заробіток, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану.

Змінюючи розмір аліментів шляхом їх встановлення у частині від заробітку суд не звернув увагу, на те, що чинним законодавством передбачено можливість лише змінювати розмір аліментів, а не встановлений принцип (спосіб) їх нарахування. Ураховуючи викладене, висновок суду про встановлення розміру аліментів у частині від заробітку (доходу) не відповідає ст. 192 СК України.

Крім того, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 3,4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було надано належних, обґрунтованих та допустимих доказів того, що її матеріальний стан суттєво погіршився.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачкою ОСОБА_2 не було надано належних, обґрунтованих та допустимих доказів того, що її матеріальний стан суттєво погіршився підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25 червня 2013 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Керуючись ст. 303, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25 червня 2013 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: С.М. Бондаревська

Л.М. Омельченко

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль