У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2013 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Литвиненко І.В.,
при секретарі:Примачок Ю.О
за участю:позивача ОСОБА_5,її представника ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7, її представника ОСОБА_8, третіх осіб ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2013 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_7 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт наполягає на тому, що відповідачка ОСОБА_7 без поважних причин з липня 2010 року не проживає в спірному приміщенні, між ними відсутні неприязні стосунки, жодних перешкод у користуванні квартирою їй не чиниться.

В письмових запереченнях ОСОБА_7 просить відхилити дану апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції, вважаючи його законним і обгрунтованим.

В поясненнях на апеляційну скаргу треті особи по справі ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_12 просять скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про задоволення вимог ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка з поважних причин відсутня в спірній квартирі, а тому вона не втратила право користування нею.

З даним висновком суду погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає встановленим по справі обставинам та грунтується на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідачка ОСОБА_7 є онукою позивачки ОСОБА_5, з 08.08.1992 року вона зареєстрована за спірною адресою - АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 посилалась на те, що ОСОБА_7 з липня 2010 року залишила її квартиру та не проживає в ній, а тому втратили право користування житлом на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України.

За матеріалами справи встановлено, що батьки ОСОБА_7 - ОСОБА_13 та ОСОБА_14, який є сином позивачки ОСОБА_5, розлучились у 2010 році та одразу залишили спірну квартиру, в якій до цього часу проживали однією сім'єю. На час розірвання шлюбу, ОСОБА_7 була неповнолітньою, та, враховуючи відсутність у батьків можливості забезпечити її житлом, за домовленістю залишилась проживати в квартирі позивачки ОСОБА_5

На даний час, мати відповідачки ОСОБА_7 - ОСОБА_15 проживає в однокімнатній квартирі, що подарована їй її матір'ю, з іншим чоловіком. Батько ОСОБА_14 також проживає з іншої жінкою, власним житлом не забезпечений, що підтверджується і рішенням Чернігівського районного суду від 17.11.2010 року.

ОСОБА_7 зі спірної квартири не виїзджала, постійно проживати в спірній квартирі не може, враховуючи наявність перешкод з боку позивачки ОСОБА_5

Так, позивачкою ОСОБА_5 не заперечувалось, що ОСОБА_7 не має всіх необхідних ключів від спірної квартири, а тому не може безперешкодно потрапити в неї в будь-який зручний для неї час.

Крім того, поясненнями сторін та допитаних в судовому засіданні свідків підтверджено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 існують неприязні стосунки, що виникли після розлучення батьків останньої.

Таким чином, ОСОБА_7 чиняться перешкоди у вільному користуванні спірної квартирою і на даний час квартира є єдиним житлом.

Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до положень ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутніми громадянами зберігається жиле приміщення протягом шести місяців у разі тимчасового виїзду з постійного місця проживання у зв'язку із навчанням (п.2 ч.3 ст. 71).

Згідно довідки № 28 від 15 лютого 2013 року, виданої Чернігівським державним технологічним університетом, ОСОБА_7 навчається на денній формі навчання в цьому закладі з 01 вересня 2009 року по 30 червня 2013 року (а.с.37).

За викладених обставин, на даний час відсутні законні підстави для визнання ОСОБА_7 такою, що втратила право користування спірною квартирою на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Рішення суду є законним і обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: