Провадження №2/761/7452/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

04 листопада 2013 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Фролової І.В.,

при секретарі Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 жовтня 2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 4321. В 2004 році за згодою позивачки, у вищевказаній квартирі зареєструвалася дружина сина ОСОБА_2 Після розірвання шлюбу у 2010 році, ОСОБА_2 в жилому приміщенні не проживає, однак, з місця реєстрації не знялася, у звязку з чим позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позовну заяву задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом опублікування оголошення у пресі (а.с. 16, 24).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 жовтня 2012 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за № 4321.

Квартира є однокімнатною, її загальна площа складає 20,9 кв.м.

В 2001 році син позивача, ОСОБА_4, зареєстрував шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2, а з 2003 року вони почали мешкати в вищезазначеній квартирі.

В 2004 році ОСОБА_2 за згодою позивачки зареєструвала проживання в квартирі АДРЕСА_1

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу від 26 серпня 2010 року серія НОМЕР_1, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.

В даний час ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі, але не мешкає там з літа 2010 року, за комунальні послуги, що нараховуються, не сплачує.

Таким чином, відповідачка добровільно залишила квартиру, тривалий час в ній не мешкає, своєю реєстрацією в квартирі створює для позивача, як для власника житла, перешкоди.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ч. 3 ст. 156 ЖК України, співвласник повинен приймати участь у витратах по утриманню будинку, прилеглої території, сплачувати за інші комунальні послуги.

За ч. 1 ст. 316 правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до акту, складеного 07 серпня 2013 року та підписаного сусідами та комісією у складі майстра т/д ОСОБА_5, майстра т/д ОСОБА_6, бригадира ОСОБА_7, у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає.

З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач не приймає участі в утриманні домоволодіння.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участі у витратах по утриманню квартири не приймає, за комунальні послуги не сплачує та не проживає у ній тривалий час.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: