Справа № 1716/4071/2012
Номер провадження 2/570/317/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2013 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: представника позивачки-відповідачки,

адвоката ОСОБА_1

відповідачки-позивачки ОСОБА_2

представника відповідача-позивача ОСОБА_3

представника органу опіки

і піклування ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, і за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за надувальною давністю,

в с т а н о в и в :

У звязку з тим, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 червня 2002 року є власницею квартири № 1 в житловому будинку № 48 по вулиці Центральній в селищі Оржів Рівненського району Рівненської області, її право власності на цю квартиру зареєстровано в КП РОБТІ, коли оформлялась спадщина на цю квартиру вона була неповнолітня і в її інтересах виступала мати ОСОБА_9, яка на свій розсуд розпорядилась вказаною квартирою і без відому і згоди органу опіки і піклування надала дозвіл на проживання у квартирі своєму сину ОСОБА_6 і його сімї, який на даний час не бажає звільняти квартиру, чинить їй перешкоди у користуванні і розпорядженні її власністю, позивачка звернулася до суду з позовом про усунення їй перешкод у здійсненні нею права користування і розпорядження вказаною квартирою шляхом виселення відповідачів з цієї квартири.

Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_2 подали зустрічну позовну заяву до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю і просять визнати за ними право власності на спірну квартиру і скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру за ОСОБА_5 Свої вимоги вони мотивують тим, що з 2002 року з дозволу матері поселилися в квартиру АДРЕСА_1, яка була в занедбаному стані, за власні кошти зробили в квартирі ремонт, витративши на ремонтні роботи понад 45000 гривень, погасили заборгованість по квартирній платі і з 2002 року відкрито, безпосередньо і добросовісно користуються квартирою, сплачують всі комунальні послуги. Квартира ОСОБА_5 не потрібна, вона має інше житло в м.Фастові, крім того в неї є ще і інша квартира в смт.Оржів.

Обидва позови прийняті до спільного розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки-відповідачки, адвокат ОСОБА_1 первісний позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнала. Пояснила, що позивачка-відповідачка на момент успадкування квартири була неповнолітньою, тому її майном розпоряджалась мама ОСОБА_9 Вона і поселила відповідачів-позивачів у квартиру на період поки буде вирішене їх квартирне питання. Не заперечує, що відповідачі-позивачі робили ремонт в квартирі, але капітальний ремонт може проводитися лише зі згоди власника, а такої згоди ОСОБА_5 своєму брату не надавала. Поточний ремонт зобовязані проводити особи, які проживають в квартирі, так само як і зобовязані вони сплачувати за комунальні послуги. Договір реструктуризації заборгованості за квартирну плату був укладений з матірю сторін ОСОБА_9, яка і сплачувала заборгованість. Після досягнення ОСОБА_5 повноліття, вона не могла поселитися в квартиру, бо в ній проживав її брат з сімєю. На лист позивачки-відповідачки про необхідність звільнення квартири, який вона направила ОСОБА_6 і ОСОБА_2, вони ніяким чином не відреагували, квартиру не звільняють і таким чином чинять їй перешкоди у користуванні і розпорядженні її власністю. Тому ОСОБА_5 вимушена звертатися до суду з даним позовом і вона, як її представник, просить позов задоволити.

Що стосується зустрічного позову, то вважає, що він є безпідставним, оскільки відповідачі-позивачі знали, що квартира належить ОСОБА_5, були поселені матірю в квартиру тимчасово, до вирішення їх квартирного питання і їх було попереджено, що на вимогу позивачки-відповідачки вони повинні будуть звільнити квартиру. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_2 первісний позов не визнала, а зустрічний позов підтримала. Пояснила суду, що вони з дозволу матері поселилися у квартиру, за власні кошти зробили капітальний ремонт, так як квартира була в занедбаному стані. Мати їм обіцяла, що коли ОСОБА_5 досягне повноліття, то квартира буде переоформлена на ОСОБА_6 Вони не знали, що квартира належить позивачці-відповідачці, були впевнені, що добросовісно володіють цією квартирою. Проживають вони в квартирі з 2002 року, тобто понад 10 років. Тому вважають, що мають право на квартиру за набувальною давністю. Просить їх зустрічний позов задоволити. Що стосується первісного позову, то ОСОБА_5 має інше житло, є співвласником трьохкімнатної квартири в смт.Оржів, ще має інше житло в смт.Оржів і в місті Фастові, ця квартира їй практично не потрібна. Вони з дітьми зареєстровані у трьохкімнатній квартирі, де чоловіку належить 1/5 частина, але в цю квартиру їх не допускають, не дають ключів. На протязі слухання справи повідомила, що у них немає іншого виходу, ніж переселятися в трьохкімнатну квартиру, проти чого вони, в принципі, не заперечують, але ту квартиру необхідно привести до належного для проживання стану. Просить відмовити у задоволенні первісного позову.

Відповідач-позивач ОСОБА_6 первісний позов не визнав, а зустрічний позов підтримав і суду пояснив, що в квартиру він поселився з дозволу матері, яка запевняла, що квартира буде для нього і його сімї. Будучи впевненим в цьому, вкладав гроші у цю квартиру, зробив капітальний ремонт. До подачі позову до суду не знав, що ОСОБА_5 є власницею квартири, тому думав, що квартира буде йому. Просив сестру і матір лишити для нього і сімї спірну квартиру, пропонував їм сплатити кошти за цю квартиру, але вони категорично проти цього. В ході розгляду справи отримав ключі від трьохкімнатної квартири, де їм звільнено лише одну кімнату, але ця квартира не придатна для проживання з неповнолітніми дітьми, там необхідно робити ремонт. Однак він вимушений переселитися у цю квартиру, так як іншого житла немає.

На первісний позов відповідачами-позивачами було подано заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 первісний позов не визнала, а зустрічний позов підтримала по мотивах, наведених у запереченнях на первісний позов і у зустрічній позовній заяві. Оскільки ОСОБА_5 впродовж десяти років знала, що у її квартирі проживає брат з сімєю, то вона пропустила строк для звернення до суду з позовом. Позивачка-відповідачка має у м.Фастові квартиру, крім того, в смт.Оржів у неї також є квартира. Вважає, що спір родичі могли врегулювати мирним шляхом. Відповідачі-позивачі неодноразово пропонували варіанти врегулювання спору, але ОСОБА_5 їх не прийняла. Оскільки відповідачі-позивачі понад 10 років відкрито, добросовісно користуються спірною квартирою, то вони мають право на цю квартиру за набувальною давністю. Виходячи з цього просить зустрічний позов задоволити, а в задоволенні первісного позову відмовити.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона поселила свого сина ОСОБА_6 з сімєю в однокімнатну квартиру, яка належала дочці ОСОБА_5, оскільки на той час дочка була неповнолітня. Син знав, що квартира належить ОСОБА_5 на праві власності. У них була домовленість, що на першу вимогу ОСОБА_5, вони звільнять квартиру. Тривалий час просила дочку не турбувати ОСОБА_6, бо мала надію, що придбає для сина рівноцінне житло. ОСОБА_10 чоловік помер і це для неї стало неможливим. ОСОБА_11 звернулась до ОСОБА_10, щоб звільнили квартиру, так як вона переїхала у м.Фастів, купила там квартиру і необхідно сплачувати за неї кредит. ОСОБА_10 на це не реагує, тому ОСОБА_11 і звернулась до суду з позовом. На даний час звільнили для ОСОБА_10 і його сімї одну кімнату в трикімнатній квартирі, де він є співвласником і йому належить 1/5 частина і де він з сімєю зареєстрований.

Представник органу опіки і піклування ОСОБА_4 вважає, що оскільки ОСОБА_6, його дружина і неповнолітні діти зареєстровані у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2, ОСОБА_6 є співвласником цієї квартири і йому належить 1/5 її частина, на даний час для цієї сімї звільнено одну кімнату і кухню, то вважає, що в даному випадку права неповнолітніх дітей не будуть порушені, сімя має можливість переселитися у трьохкімнатну квартиру і діти будуть проживати за місцем реєстрації. Тому вона не заперечила проти задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 червня 2002 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира № 1 в житловому будинку № 48 по вулиці Центральній в селищі Оржів Рівненського району Рівненської області, яку вона успадкувала після смерті своєї бабушки ОСОБА_12 Ця квартира на праві власності зареєстрована в КП РОБТІ 13.06.2002 року за ОСОБА_12 (після одруження ОСОБА_5) О.Г., що підтверджується копією вказаного свідоцтва з відповідною відміткою КП РОБТІ, яка долучена до матеріалів справи. Технічний паспорт на квартиру також виготовлено на імя ОСОБА_13 З 13.09.2005 року позивачка-відповідачка була зареєстрована у цій квартирі. З 23 липня 2011 року ОСОБА_5 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, а на даний час вона фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, вона є співвласником квартири АДРЕСА_2 і їй належить 1/5 частина квартири.

Судом також встановлено, що відповідачі-позивачі у справі ОСОБА_6, ОСОБА_2 і їх неповнолітні діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_8, 04.02.2010 року, з 2002 року проживають у вищевказаній квартирі по вул.Центральній в смт.Оржів. Вони за власні кошти зробили ремонт цієї квартири, сплачували за комунальні послуги. 28 серпня 2012 року ОСОБА_5 направила ОСОБА_6 і ОСОБА_2 лист-повідомлення, в якому повідомляла, що з метою поліпшення власного матеріального стану вона продає квартиру АДРЕСА_3 і пропонувала їм в 14-денний термін залишити квартиру. Оскільки відповідачі-позивачі не виконали цих вимог, то ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1999 року відповідач-позивач ОСОБА_6 є співвласником квартири АДРЕСА_2 і йому належить 1/5 частина цієї квартири. Він, його дружина і діти зареєстровані у цій квартирі. Ця квартира трьохкімнатна. В звязку з даним спором, інші співвласники квартири ОСОБА_9 (мати), ОСОБА_6 (брат) і ОСОБА_5 (сестра) звільнили для сімї відповідачів-позивачів одну кімнату площею 15,2 кв.м., а кухня, санвузол і коридор залишились у спільному користуванні всіх співвласників, що підтверджується актом від 05.10.2013 року і цього не заперечили сторони в судовому засіданні, а ключ від квартири було передано ОСОБА_6 під час слухання справи в приміщенні Рівненського райсуду 28.10.2013 року. Відповідачі-позивачі не заперечили проти переселення у трьохкімнатну квартиру, так як іншого житла у них немає, але їм необхідний час для приведення квартири у стан, придатний для проживання, оскільки відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 28.10.2013 року вказана квартира не зовсім придатна для проживання, котел в ній не працює і підлягає заміні, необхідно замінити вікна в кімнаті і кухні, замінити внутрішню каналізацію, а у кухні встановити плиту і умивальник.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки судом встановлено, що позивачка-відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1, її брат ОСОБА_6 з сімєю проживає в квартирі з 2002 року і хоча він був поселений туди з дозволу матері, яка на той час була законним представником неповнолітньої позивачки-відповідачки, але на вимогу останньої не звільняє квартиру, що перешкоджає їй розпорядитися своєю власністю, то суд вважає, що вимога ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні нею права користування і розпорядження квартирою і виселення відповідачів підлягає до задоволення.

Отже, суд вважає, що в наявності є порушення права позивачки-відповідачки, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення.

Що стосується зустрічного позову, то суд вважає, що він не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність) якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як встановлено судом, відповідачі-позивачі вселилися в квартиру, яка належить ОСОБА_5 з дозволу їх матері, яка на той час була законним представником неповнолітньої позивачки-відповідачки. Їм було відомо, що квартира належить ОСОБА_5 і що вони поселяються в цю квартиру з умовою, що мають звільнити її за першою вимогою.

Доводів відповідачів-позивачів про те, що їм не було відомо, що квартира на праві власності належить ОСОБА_5 і вони були впевнені, що ця квартира буде для них, суд не може прийняти до уваги, оскільки ці їх доводи не підтверджені жодним доказом. А свідок ОСОБА_9 в суді ствердила, що поселила сімю свого сина у спірну квартиру тимчасово і їм про це було відомо. Крім того, на переконання суду, відповідачі-позивачі не заволоділи чужим майном, що необхідно для визнання за ними права власності за набувальною давністю, а були поселені в квартиру з дозволу їх матері для тимчасового проживання. Тому підстав визнавати за ними право власності на квартиру за набувальною давністю немає.

Доказів, які б це спростовували Рожкові суду не надали. А відповідно до ст.60 ЦПК України кожна особа має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов є безпідставним і недоведеним і до задоволення не підлягає.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що відповідачі-позивачі мають інше житло, зокрема ОСОБА_6 є співвласником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, де він з сімєю зареєстрований. Для його сімї звільнено одну кімнату, куди він може і планує переселитися. ОСОБА_10 враховуючи, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов дана квартира потребує ремонту, в ній не працює котел опалення, який підлягає заміні, необхідно поміняти вікна в кімнаті і кухні, замінити каналізацію, а на кухні встановити плиту і умивальний, які були зняті ОСОБА_9 (матірю), про що вона сама ствердила в судовому засіданні, то беручи до уваги те, що в сімї ОСОБА_9 є двоє неповнолітніх дітей, на даний час глибока осінь, розпочався опалювальний сезон, то суд вважає, що виселення необхідно відстрочити як мінімум на місяць і надати ОСОБА_9 можливість якщо не зробити повністю ремонт їх кімнати, то принаймні привести квартиру до стану, коли в ній можливо буде проживати з неповнолітніми дітьми. На думку суду, таке рішення буде законним і справедливим і відповідатиме інтересам всіх сторін і двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати необхідно віднести на рахунок сторін у фактично понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст. 57, 59, 60, 88, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.16, 321, 391, 344 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном - задоволити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_5 права користування та розпорядження квартирою № 1 в будинку № 48 по вулиці Центральній в смт.Оржів Рівненського району Рівненської області шляхом виселення ОСОБА_6, ОСОБА_2 та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_4.

Зобовязати ОСОБА_6, ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження майном та передати ключі від квартири.

В звязку з опалювальним сезоном і наближення холодів виселення відстрочити терміном на один місяць, але у всякому випадку не раніше, ніж відповідачі-позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 приведуть кімнату в квартирі АДРЕСА_5, де вони зареєстровані і мають намір поселитися, до придатного для проживання стану.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за надувальною давністю відмовити повністю за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Судові витрати покласти на сторін у фактично понесених ними розмірах.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.