АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/7195/13 Головуючий 1 інст.: Горпинич О.В.
Справа № 2033/2-2357/11 Доповідач: Піддубний Р.М.
Категорія: «земельні правовідносини»

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2013 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді: Піддубного Р.М.,
суддів: Тичкової О.Ю., Малінської С.М.,
при секретарі: Колісник Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про поновлення порушеного права, визначення порядку користування земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії, -
У вересні 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначили, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частині житлового будинку № 27 по вулиці О.Кошового в м. Харкові. Рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 29 квітня 1985 року визначено порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою, відповідно до якого колишнім співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виділено відповідно до їх часток у праві власності на будинок земельні ділянки площею 186 кв. м. кожному, а в загальне користування з метою підходу до вікон та вїзду до квартир їм виділено земельну ділянку площею 83 кв. м. з боку домоволодіння № 25 по вул. Кошового в м. Харкова. Посилаючись на те, що між ними та ОСОБА_3 виникають суперечки з приводу користування загальною земельною ділянкою, з урахуванням уточнених у листопаді 2011 року позовних вимог, позивачі просили визначити новий порядок користування земельною ділянкою згідно ідеальних часток у праві власності на будинок з урахуванням окремих входів до нього та вирішити питання виділення відповідачці ОСОБА_3 окремого входу до її частини будинку та окремого входу на подвіря.
У вересні 2011 року ОСОБА_3 також звернулася до суду з позовом, в якому посилаючись на порушення відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановленого рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 29 квітня 1985 року порядку користування земельною ділянкою, просила поновити її порушене право користування загальною земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Кошового № 27, визначити новий порядок користування відповідно до першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 5226 від 18 червня 2013 року, виділивши їй у користування земельну ділянку загальною площею 227,5 кв.м., а також їй та ОСОБА_2 загальне подвіря площею 83 кв. м., зобовязати ОСОБА_2 перенести будівельний матеріал та огорожу з боку саду на виділену їй земельну ділянку та влаштувати організований водовідвід атмосферних опадів з покрівлі належної відповідачці прибудови літ. «а5» з боку тамбуру літ. «а3» з її ганком.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2012 року позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 обєднано в одне провадження з позовом ОСОБА_3
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Поновлено право користування земельною ділянкою загального користування та зобовязано ОСОБА_2 перенести будівельний матеріал та огорожу з боку саду на виділену у її користування земельну ділянку та влаштувати організований водовідвід атмосферних опадів з покрівлі прибудови літ. «а5» з боку тамбуру літ. «а3» з ганком ОСОБА_3 Зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_6 у догляді та поточному ремонті будинку та надвірних будівель. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, заявлений ним та ОСОБА_2 позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення відповідачем ОСОБА_1 визначеного рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 29 квітня 1985 року порядку користування загальною земельною ділянкою, що є підставою для поновлення порушеного права ОСОБА_3 шляхом покладення на власника 1/3 частини будинку ОСОБА_2 обовязку перенести з земельної ділянки загального користування будівельний матеріал та огорожу на виділену у її користування земельну ділянку, влаштувати організований водовідвід атмосферних опадів з покрівлі прибудови літ. «а5» та зобовязання не чинити позивачці перешкод у користування належним їй нерухомим майном.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок № 27 по вул. О. Кошового в м. Харкові належить на праві спільної часткової власності (по 1/3 його частині) ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 29 квітня 1985 року було визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вулиця О.Кошового № 27, відповідно до якого колишнім співвласникам житлового будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виділено у загальне користування земельну ділянку площею 83 кв. м. з боку домоволодіння № 25 по вул. Кошового для підходу до вікон та вїзду до квартир, крім того, ОСОБА_1 на його 1/3 частину у праві власності на будинок виділено у користування земельну ділянку з боку домоволодіння № 25 площею 186 кв. м., ОСОБА_5 земельну ділянку площею 186 кв.м.

У 1988 році після смерті ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину вищевказаного будинку перейшло до ОСОБА_3

У 1992 році на підставі договору дарування право власності на 1/3 частину будинку перейшло від ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 30 Земельного кодексу України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, будівлю і споруду при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди..

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 «ґ» та п. 21 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою.

Отже визначений рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 29 квітня 1985 року порядок користування земельною ділянкою колишніх співвласників будинку є обовязковим й для теперішніх його співвласників.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 5226 від 18 червня 2013 року, проведеної в рамках даної цивільної справи, встановлено, що на час обстеження домоволодіння по вул.Кошевого № 27 на частині двору загального користування з боку домоволодіння № 25 співвласником ОСОБА_1 самочинно побудовано прибудову літ. «а5», а з боку саду поставлено огорожу та складено будівельні матеріали. Площі земельних ділянок співвласників та двору загального користування складають: спільне подвір'я - загальна площа 63 кв.м, замість 83 кв.м; земельна ділянка співвласника ОСОБА_2 загальна площа 213 кв.м., замість 186 кв.м., земельна ділянка співвласника ОСОБА_3 загальна площа 172 кв.м., замість 186 кв.м., земельна ділянка співвласника ОСОБА_7 загальна площа 230 кв.м., замість 228 кв.м. Виділення для ОСОБА_3 окремого ізольованого входу зі сторони вул. ОСОБА_8 не вбачається можливим. Надати варіант окремого порядку користування земельною ділянкою у домоволодінні, за рахунок влаштування для співвласника ОСОБА_3 другого входу до квартири №2 з боку вул.ОСОБА_8 не має можливості. Надати окремий порядок користування спільним подвір'ям по вул.Кошевого, №27 в м.Харкові між співвласниками ОСОБА_3 і ОСОБА_2 згідно окремих виходів з будинку не має можливості.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування земельною ділянкою землекористувач має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Встановивши, що встановлений рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 29 квітня 1985 року порядок користування співвласниками житлового будинку № 27 по вул. Кошового в м. Харкові земельною ділянкою за вказаною адресою порушено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для судового захисту порушеного права одного із співвласників - ОСОБА_3 шляхом покладення на іншого співвласника обовязку перенести розташовані на земельній ділянці загального користування огорожу та будівельні матеріали.

Що стосується відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, то аналіз змісту норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що суб'єктом права власності або користування земельною ділянкою, наданою для будівництва та обслуговування жилого будинку, є тільки та особа, якій належить право власності на жилий будинок або його частину.

У разі належності будинку на праві спільної часткової власності кільком особам, право на земельну ділянку визначається пропорційно їх часткам у будинку.

Оскільки ОСОБА_1 не є співвласником жилого будинку, для обслуговування якого виділена спірна земельна ділянка, підстави для задоволення позовних вимог такої особи відсутні.

Співласником будинку ОСОБА_2, яка брала участь у справ в якості позивача та відповідача за позовом ОСОБА_3, рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 рішення суду не оскаржене, а тому його законність та обґрунтованість судом апеляційної інстанції не перевірялась.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді