Справа № 2034/9640/2012
Провадження № 2/635/701/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2013 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шинкарчук Я.А.

при секретарі Заярній І.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ради Харківського району Харківської області, виконавчого комітету Південномуської ради Харківського району Харківської області, заступника міського голови м. Південне ОСОБА_3, депутата ОСОБА_2 ради Харківського району Харківської області ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про незаконне збирання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу, поширення недостовірної інформації, поновлення порушених особистих немайнових прав та стягнення моральної шкоди,-

В СТ А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким з урахуванням уточнень просить визнати дії відповідачів по збиранню, використанню та поширенню конфіденційної інформації про позивача шляхом складення та розповсюдження «ОСОБА_7 депутата» від 14.11.2011 року, в якому міститься недостовірна інформація про особисте та сімейне життя позивача незаконними та такими, що порушують особисті права позивача, його право власності, посягають на честь і гідність. Також, позивач просить визнати негативну інформацію, яка поширена в «ОСОБА_7 депутата» від 14.11.2011 року недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, право власності позивача, посягає на його честь і гідність, поновити його порушені права, зобовязавши відповідачів відкликати акт депутата від 14.11.2011 року, стягнути з кожного з відповідачів ОСОБА_2 ради Харківського району Харківської області, виконавчого комітету Південномуської ради Харківського району Харківської області 71320,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 серпня 2012 року ним було отримано копію ухвали судді Харківського районного суду Козирєвої Г.М. від 16 березня 2012 року та копію позовної заяви ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа відділ опіки та піклування міської ради м. Південне до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та виплату грошової компенсації, ціна позову зазначена 71320,00 гривень. З доданих до позовної заяви матеріалів позивач виявив акт, складений депутатом ОСОБА_2 ради Харківського району Харківської області ОСОБА_4, засвідчений підписом заступника міського голови ОСОБА_3 та гербовою печаткою виконавчого комітету ОСОБА_2 ради. Зазначений акт складений за зверненням ОСОБА_8 та містить наступні відомості: позивач мешкає за адресою: м. Південне, вул. Пролетарська, 55, є чоловіком ОСОБА_12, починаючи з серпня 2011 року значну частину часу проводить поза домом по декілька діб додому не зявляється, ніде не працює. Складений депутатом акт був скріплений підписами ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Позивач посилається на те, що дана інформація є конфіденційною, зібрана та поширена ця інформація без згоди позивача. Крім того вказана в акті інформація є неправдивою та не відповідає дійсності, оскільки позивач на той час вже не був чоловіком ОСОБА_8, а був чоловіком іншої жінки, до того ж позивач є одержувачем пенсії за інвалідністю, не працює у звязку з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням. Таким чином, група посадових осіб депутата ОСОБА_4 і заступника голови ОСОБА_3 .С., діючи незаконно, з перевищенням своїх посадових повноважень, без попередньої згоди позивача, зібрали, використали та розповсюдили конфіденційну інформацію про позивача шляхом складення офіційного документу, до якого була внесена недостовірна інформація про особисте життя позивача, що порочить його честь і гідність та є такою, що містить неіснуючі і неправдиві юридичні факти. Позивач вважає, що діями відповідачів були порушені Конституція України, Закон України «Про інформацію» та інші законодавчі акти. Діями відповідачів позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі й гідності, душевних стражданнях з цього приводу, погіршенні самопочуття, відчутті постійної тривоги, неспокою та емоційної невпевненості, дискомфорту, знервованості, хвилювання, безсоння, втрати апетиту, сорому, погіршенні відносин в сімї. У теперішній час, внаслідок дій відповідачів, позивачу необхідно прикладати значних зусиль та багато часу для захисту свого права приватної власності в суді, для відновлення свого попереднього психологічного і фізичного стану, своєї репутації, своїх порушених стосунків з сусідами в м. Південному тощо.

У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність, а також надав письмові пояснення за позовом, якими зазначає наступне.

Відповідно до Конституції України, Цивільного Кодексу України, Законів України «Про захист персональних даних», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації, має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. В той час, коли був складений депутатом ОСОБА_4 акт від 14.11.2011 року, я постійно знаходився у домоволодінні по вул. Пролетарській, 55 у м. південне, однак ані відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ані третіх осіб ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на території домоволодіння не бачив і з ними не спілкувався. Відповідачі на порушення вимог чинного законодавства відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не переконалися у достовірності конфіденційної інформації щодо позивача, яка була усно надана їм ОСОБА_8, не перевірили викладені нею факти, не поспілкувалися особисто з позивачем та не ознайомилися з відповідними документами, щоб можна було обєктивно та всебічно розібратися в суті цієї справи. Як пояснюють відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в своїх запереченнях на позовну заяву, акт був складений у звязку з підготовкою позовної заяви до суду, інформація про сімейний стан позивача ніяк не впливає на розгляд майнового спору з ОСОБА_8 у суді, для вирішення якого був складений зазначений акт. Позивач вважає, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не лише завчасно знали про протиправні наміри ОСОБА_8 та інших співвласників примусово позбавити його законної приватної власності житла, але й свідомо та дієве сприяли цьому шляхом незаконно збирання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу позивача. Крім того, в якості письмових доказів за позовом ОСОБА_8 було додано довідку про місце проживання ОСОБА_1, яка видана заступником ОСОБА_2 голови ОСОБА_13 і.С. без попередньої згоди на це позивача.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_14 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач депутат ОСОБА_2 ради Харківського району Харківської області ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, надала суду письмові заперечення за позовом, посилаючись на наступне. Депутат ОСОБА_2 ради, згідно Закону України «Про державну службу», не є посадовою особою, як зазначає позивач, та не здійснює функцій представника влади, а є лише представником інтересів територіального суспільства. ОСОБА_4, відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», зобовязана розглядати заяви, пропозиції, звернення, заяви чи скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення. У листопаді 2011 року до ОСОБА_4 звернулася громадянка ОСОБА_8, як виборець, з проханням засвідчити факт перебування співвласника домоволодіння ОСОБА_1 в період з серпня по листопад 2011 року, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначена інформація була надана ОСОБА_8 з приводу порушення позивачем її права власності. За вказаною адресою відповідачем ОСОБА_4 був складений акт, в якому зі слів ОСОБА_8 була зафіксована інформація про час перебування ОСОБА_1 за зазначеною адресою, яку підтвердили сусіди ОСОБА_7, ОСОБА_15 При цьому ОСОБА_8 предявила депутату паспорт громадянина України на свої імя, де містилася позначка про реєстрацію шлюбу з позивачем. Відповідач ОСОБА_4 зазначила, що інформація, яка віднесена Законом України «Про інформацію» до конфіденційної, в акті депутату не міститься, знаходиться лише у матеріалах цивільної справи у суді Харківського району Харківської області. Також, відповідач зазначила, що матеріальна і моральна шкода, спричинена позивачу останнім нічим не обґрунтована, оскільки ніякого судового рішення, на підставі якого йому спричинена ця шкода немає.

Відповідач заступник голови ОСОБА_2 ради Харківського району ОСОБА_13 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, надала письмові заперечення, якими зазначила наступне. У звязку з підготовкою позовної заяви до суду ОСОБА_8 надала депутату ОСОБА_2 ради ОСОБА_4 інформацію про час перебування ОСОБА_1 у домоволодінні за адресою: м. південне, вул. Пролетарська, 55 в період з серпня по листопад 2011 року. На підставі свідчень ОСОБА_8 та її сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_15 . Депутатом ОСОБА_2 ради ОСОБА_4 був складений акт, підпис на якому був засвідчений ОСОБА_3 Відповідач зазначила, що у своїй діяльності вона керується Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус депутатів місцевих рад», посадовою інструкцією, іншими нормативно-правовими актами та зобовязана сприяти депутатові місцевої ради в організації прийому громадян, розгляді їх пропозицій, заяв, скарг, в створенні необхідних для його депутатської діяльності умов. Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_3 засвідчує справжність підписів депутатів ОСОБА_2 ради, тому засвідчення підпису депутата ОСОБА_2 ради ОСОБА_4 неможливо розглядати як перевищення відповідачем посадових повноважень. Крім того, відповідач ОСОБА_3 зазначила, що інформація, яка віднесена Законом України «Про інформацію» до конфіденційної, в акті депутату не міститься, на час звернення ОСОБА_8 до депутата Південоміської ради ОСОБА_4 у паспорті ОСОБА_8 містилася печатка РАГС про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_1

Відповідач виконавчий комітет ОСОБА_2 районної ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність.

Треті особи в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. .

Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до акту депутату ОСОБА_2 ради ОСОБА_4 від 14 листопада 2011 року, останній складений у присутності сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_6 за зверненням ОСОБА_8, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Зі слів ОСОБА_8 її чоловік ОСОБА_1, що проживає за вищевказаною адресою, з серпня 2011 року значну частину часу проводить поза домом, по декілька діб поспіль додому не зявляється, хоча ніде не працює. Даний факт підтверджують сусіди ОСОБА_5, ОСОБА_6

Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_1 шлюб між останнім та ОСОБА_8 розірвано. Відповідно до довідки огляду МСЕК серії 10ААА № 604030, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, протипоказання - важка фізична праця. З пояснень позивача вбачається, що він не працює у звязку зі встановленням інвалідності.

Зазначені обставини позивачем наводяться в обґрунтування позовних вимог про недостовірність поширеної щодо нього інформації, що порушило його особисті немайнові права, право власності та посягає га честь та гідність позивача.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Згідно ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоровя, життя, честь, гідність і ділова репутація.

Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 38 Конституції України.

Як зазначено у розясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Позивачем не доведено ту обставину, що викладена в акті депутата інформація про перебування його у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, а також про те, що позивач не працює і певний час проводить поза місцем постійного проживання є негативною стосовно нього, зокрема вказує на порушення позивачем принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття або свідчить про неетичну поведінку в особистому чи суспільному житті. Крім того, повідомлення депутату ОСОБА_2 ради інформації щодо свого сімейного стану є особистим правом ОСОБА_8, яким вона скористувалася на свій розсуд.

Викладені в акті депутату відомості про перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 станом на 14 листопада 2011 року не відповідають дійсності, проте ці відомості суд не вважає такими, що принижують його честь та гідність в громадській думці та думці окремих громадян з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд не встановлює достовірність відомостей про перебування позивача з серпня 2011 року поза постійним місцем проживання, оскільки це є предметом доказування в іншій справі, а саме справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та виплату грошової компенсації.

Відповідно до ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України, обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У ході судового розгляду справи позивачем не надано доказів того, що крім складення акту депутатом ОСОБА_2 ради ОСОБА_4 від 14 листопада 2011 року та посвідчення його заступником міського голови м. Південний ОСОБА_3 відповідачі здійснювали ще будь-які дії, які принижували честь та гідність позивача.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» в редакції закону від 31.07.2010 року, яка діяла на час складання акту від 14.11.2011 року, депутат місцевої ради зобовязаний розглядати пропозиції, звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення.

Відповідно до ч. 2 п. 11 Посадової інструкції заступника міського голови з загальних питань ОСОБА_13, остання зобовязана посвідчувати справжність підписів депутатів ОСОБА_2 ради. Тобто, при засвідченні акту, складеного депутатом ОСОБА_2 ради ОСОБА_4 заступник міського голови з загальних питань ОСОБА_13 посвідчує справжність підпису депутату, а не достовірність викладених в акті відомостей.

Судом встановлено, що акт депутата ОСОБА_2 ради ОСОБА_4 від 14 листопада 2011 року був складений за зверненням колишньої дружини позивача ОСОБА_8 не з метою доведення будь-яких відомостей щодо позивача до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки та оцінки в якості доказу під час судового розгляду позовної заяви ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та виплату грошової компенсації.

Депутатом ОСОБА_2 ради ОСОБА_4 було розглянуто звернення ОСОБА_8, під час якого було перевірено сімейний стан останньої шляхом огляду паспорту на імя ОСОБА_8 та опитування сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Станом на 14.11 2011 року в паспорті на імя ОСОБА_8 була відсутня відмітка органів РАЦС про розірвання шлюбу з ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили інформацію про періодичну відсутність позивача за постійним місцем проживання.

З п.16 Пленуму слідує, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації згідно ст. 277 ЦК України.

Разом з тим, відомості, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію повинні містити інформацію щодо конкретних фактів поведінки певної особи або конкретних обставин її життя; стосуватися певної сфери життя чи діяльності громадянина або організації, а саме інтимної сфери, професійної діяльності; містити загальну оцінку поведінки особи або конкретних обставин такої поведінки.

Як розяснено Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1, інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою предявленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Тому дії відповідачів щодо складення акту від 14.11.2011 року та його посвідчення не можуть вважатися незаконними й такими, що порушують особисті немайнові права, право власності, порочать честь, гідність чи ділову репутацію позивача або завдають шкоди його інтересам.

Доводи позивача про те, що сам факт складання акту зі слів ОСОБА_8 депутатом ОСОБА_2 ради є поширенням недостовірної інформації, не може бути прийнято до уваги, оскільки викладення фактів зі слів позивача в акті, який подається в якості письмового доказу по справі, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам особи, відносно якої подано такий доказ.

Таким чином, судом не встановлено порушення особистих немайнових права ОСОБА_1 та заподіяння шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача, праву власності позивача. Також не встановлено перешкод для повного та своєчасного здійснення позивачем своїх особистих немайнових прав.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

При таких обставинах, підстави для притягнення відповідачів до цивільно-правової відповідальності відсутні, оскільки відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, як такі, що є похідними від вимоги про захист честі, гідності та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, ст.ст. 23, 201, 277 ЦК України, ст.ст. 3, 32, 40 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» в редакції закону від 31.07.2010 року,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ради Харківського району Харківської області, виконавчого комітету Південномуської ради Харківського району Харківської області, заступника міського голови м. Південне ОСОБА_3, депутата ОСОБА_2 ради Харківського району Харківської області ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про незаконне збирання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу, поширення недостовірної інформації, поновлення порушених особистих немайнових прав та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: