Справа № 454/2006/13 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/783/6959/13 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участі секретаря: Проворній Н.І.,

та участю ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Львівська вугільна компанія», ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_6 до ПАТ "Львівська вугільна компанія", ДП "Львіввугілля" про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання - задоволено частково.

Стягнуто з Державного Підприємства "Львіввугілля" в користь ОСОБА_6 2000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з ПАТ "Львівська вугільна компанія" в користь ОСОБА_6 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто в рівних частках з Державного Підприємства "Львіввугілля" та ПАТ "Львівська вугільна компанія" в користь держави судовий збір в сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, таким, що неповно відображає обставини справи. Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права. Крім того, зазначає, що суд не досліджував той факт, що вона відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства; стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль; змушена докладати додаткових зусиль для організації життя.

Апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів скарги апеляційної представниками відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_7 із ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року регламентовано, що громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Встановлено, що позивач звернулася з даним позовом, вказавши, що з 1986р. по 1994р. вона працювала на посаді машиністки по обробці транспортних засобів ІІ розряду, машиністом установок збагачення і брикетування ІІІ розряду, машиністом насосних установок ІІІ розряду та ІV розряду у ЦЗФ "Червоноградська", з 2004р. машиністом конвеєра ІІ розряду та машиністом скреперної лебідки ІІІ розряду в шахті «Лісова» ДП "Львіввугілля".

ОСОБА_7 розслідування професійного захворювання від 07.11.2006р. вона працювала у шкідливих умовах праці пов'язаними з запиленістю повітря робочої зони, вимушеними нахилами більше 200 разів, знаходження в зігнутому положенні до 75,7% робочої зміни, маса підіймання і переміщення вантажу більше 10кг.

ОСОБА_7 довідок МСЕК від 23.11.2006р. їй вперше та безтерміново встановлено 50% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності.

Внаслідок отриманого професійного захворювання їй було завдано моральної шкоди, тому вона просила стягнути солідарно з ПАТ "Львівська вугільна компанія" та з ДП "Львіввугілля" 30 000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 працювала машиністом установок збагачення та машиністом насосних установок на ЦЗФ "Червоноградська" (зараз ПАТ "Львівська вугільна компанія") 8р.11міс., на підприємствах ДП "Львіввугілля": на шахті «Великомостівська №5-9» машиністом конвеєра 6р. 3міс. та на шахті «Лісова» машиністом скреперної лебідки 2р.1міс. ДП «Львіввугілля».

Встановлено, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу ушкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, так що ступінь втрати працездатності позивача становить 50%, яка встановлено їй безтерміново, вона не має можливості повноцінно працювати та для організації свого життя їй доводиться докладати додаткові зусилля.

З врахуванням наведеного при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд врахував періоди роботи на підприємствах відповідачів в шкідливих умовах праці, характер шкідливих умов праці та їх безпосередній вплив на виникнення професійного захворювання, що привело до втрати працездатності, також врахував те, що позивач не надала суду доказів, що і надалі продовжує лікування, внаслідок професійного захворювання. Суд також врахував, що на даний час вона працює прибиральницею (що відомо зі слів позивача), а тому керуючись принципами виваженості та розумності, суд визначив відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн. з ПАТ "Львівська вугільна компанія" та 2000 грн. з ДП "Львіввугілля".

Посилання апелянта на те, що суд не досліджував той факт, що вона відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства; стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль; змушена докладати додаткових зусиль для організації життя, судова колегія не приймає до уваги, так як суд належно оцінив докази по справі та врахував їх при визначенні розміру моральної шкоди.

Судова колегія, погоджуючись з такими висновками суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди, враховує те, що вказаний розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», щодо врахування ступеня фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалості і тяжкості, наслідків, що наступили.

Жодних доказів на спростування цих висновків суду апелянт в засідання судової колегії не представила.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні й апеляційну скаргу на оскаржуване рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2013 року - залишити без зміни/

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_3