Справа № 182/2769/13-ц
Провадження № 2/0182/2011/2013
26.09.2013 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - Рунчевої О.В.
при секретарі - Снєгульській В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, суд, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди посилаючись на наступні обставини.
09.06.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда була прийнята постанова у справі № 3-2129/10, згідно з якою Відповідача було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, що є підставою для звільнення від доказування згідно ст. 61 ЦПК України.
Як встановлено вищевказаною постановою Відповідач 02.04.2010 року близько 19 год. 05 хв. на 80 км від автодороги Бориспіль - Дніпропетровськ поблизу с. Світанок Переяслав - Хмельницького району Київської області, керуючи автомобілем «Опель -Вектра», державний номер НОМЕР_1, в умовах недостатньої видимості рухався у напрямку міста Дніпропетровськ.
Здійснюючи обгін вантажного автомобіля, під час виконання маневру обгону та вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху перед початком обгону та не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку виїде, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.п. 10.1, 12.1, 14.2 «В» Правил Дорожнього руху України в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем «Опель-Вектра», держаний номер НОМЕР_2, який належить Публічному акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплаві» на праві приватної власності, що підтверджується документами згідно з додатками до цього позову, під керуванням водія ПАТ «НЗФ» ОСОБА_1, який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вина ОСОБА_2 підтверджується наступними матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, письмовими поясненнями, постановою про відмову в порушення кримінальної справи від 10.04.2010 року, а також постановою суду від 09.06.2010 року.
Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.04.2010 року, встановлено, що в результаті вищевказаного ДТП постраждав ОСОБА_3 згідно з актом СМЕ №163 від 09.04.2010 року.
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданнях, які завдані йому внаслідок фізичного та психічного впливу. У нього порушився сон, виникли стійка втома та негативні нав'язливі думки, що гальмують та знижують його соціальну активність. Це перешкоджає йому належним чином виконувати свої службові та громадські обов'язки, як водія посадової особи підприємства. Завдану шкоду оцінює в сумі 5000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 110 ЦПК України, звертається до суду за зареєстрованим місцем свого проживання, просить суд стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 229,40 грн.
Позивач та його представник у судове засідання не зявилися на адресу суду надали заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надходило.
Суд на підставі ст. 224 ЦПК України розглянув справу заочно.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті "обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які в на посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Судом встановлено, що 02 квітня 2010 року о 19.05 водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель Вектра», державний номер автомобіля НОМЕР_3, рухався на 80 км. автошляху «Бориспіль-Дніпропетровськ» біля села Світанок Переяслав- Хмельницького району Київської області та перед здійсненням маневру -обгін вантажного автомобіля, не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров'ю громадян, грубо порушуючи вимоги п. п. 10.1, 12.1, 14.2 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, в наслідок чого допустив зіткнення з рухавшимся в тому місці по зустрічній полосі в зустрічному русі автомобілем «Опель Вектра» (це для нього своя смуга руху), державний номер НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1, скоївши ДТП.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та сам позивач отримав у шкодження.
Стосовного ОСОБА_2 винного у вказаній ДТП працівниками ДАІ складено протокол і направлено його до суду.
Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вказаній ДТП за ст. 124 КУпАП, але його не притягнуто до адміністративної відповідальності у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постанова відповідачем була не оскаржена, набрала законної сили та виконана.
Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які "беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 червня 2010 року встановлено факт вчинення відповідачем на своєму автомобілі -адміністративного правопорушення відносно позивача, факт завдання діями вказаної особи шкоди позивачу, а також наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями ОСОБА_2 та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність відповідача в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена.
Постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 червня 2010 року -відносно ОСОБА_2 набрала законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії відповідача на своєму автомобілі, а саме дії, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАПП, факт завдання ушкоджень позивачу, наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями, пов'язаними з порушенням вимог п. п. 10.1, 12.1 і 14.2 Правил дорожнього руху України, відповідачем і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями позивачу було завдано моральної шкоди, що полягає в наступному: у стражданнях, які завдані йому внаслідок фізичного та психічного впливу. У нього порушився сон, виникли стійка втома та негативні нав'язливі думки, що гальмують та знижують його соціальну активність. Це перешкоджає йому належним чином виконувати свої службові та громадські обов'язки, як водія посадової особи підприємства.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або іншим способом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями завдавача шкоди - з відповідача - ОСОБА_2 завдано моральної шкоди. Суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди частково -в розмірі 3000 грн., в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується -особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, виходячі з вимог зазначених норм матеріального права витікає, що неправомірними, злочинними діями саме вказаного відповідача, пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача).

Таким чином, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає, що розмір моральної шкоди слід стягнути у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 217-218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.23, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. (двісті двадцять дев'ять грн. 40 коп).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: О. В. Рунчева