ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/2484/13
провадження № 2/753/2957/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2013 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі КРАВЦОВІЙ Н.О.

за участю

представника позивача не зявився;

відповідачі не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Український страховий Дім» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Український страховий Дім» (далі по тексту позивач, ПАТ «Український страховий дім») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту ОСОБА_4), ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач 2, ОСОБА_2), ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач 3, ОСОБА_3) про стягнення суми страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 грудня 2007 року між ОСОБА_5 (далі по тексту ОСОБА_5) та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 980-1/1108 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, відповідно до умов якого банк відкрив ОСОБА_5 картковий рахунок і відновлювальну відкличну кредитну лінію, а останній зобовязався погашати кредит і відсотки за його користування. 01 червня 2009 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Український Страховий Дім» було укладено договір № 113 добровільного страхування кредитного портфелю. В червні 2010 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до них з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у звязку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобовязань за кредитним договором, а саме у звязку з виникненням простроченої заборгованості внаслідок смерті останнього. Дану подію позивачем було визнано страховим випадком та проведено виплату банку страхового відшкодування в розмірі 7 655,52 грн. Спадкоємцями ОСОБА_5, на думку позивача, після його смерті, є відповідачі, оскільки останні, належним чином не виконують вимог щодо відшкодування збитків у добровільному порядку, у звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідачів суму страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 07.03.2013 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд в судовому засіданні.

20 червня 2013 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 належним відповідачем ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач 1, ОСОБА_1).

Позивач у судове засідання не зявився, однак його представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач 2 у відбувшихся судових засіданнях проти заявлених позивачем вимог заперечила, просила суд відмовити в задоволені позову, надавши при цьому заперечення проти позову, мотивуючи їх тим, що вона та ОСОБА_2 не скористались правом на спадщину відносно прав та обовязків їхнього батька ОСОБА_5 і не звертались до органів нотаріату для подання заяви про прийняття спадщини, а тому не є належними відповідачами у даній справі.

Відповідачі 1, 3 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 980-1/1108 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, відповідно до умов якого банк відкрив ОСОБА_5 картковий рахунок і відновлювальну відкличну кредитну лінію, а останній зобовязався погашати кредит і відсотки за його користування.

01 червня 2009 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Український Страховий Дім» було укладено договір № 113 добровільного страхування кредитного портфелю, предметом якого є майнові інтереси банку, що не суперечать чинному законодавству України та повязані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками банку своїх зобовязань за кредитними угодами договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою і в рамках якого страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання ОСОБА_5 своїх договірних зобовязань.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 зазначеного договору добровільного страхування кредитного портфелю страховим випадком є невиконання або часткове невиконання позичальником своїх зобовязань по поверненню суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності позичальника. Під неплатоспроможністю позичальника сторони розуміють заборгованість по сплаті відсотків та/або кредиту протягом 10 (десяти) календарних днів з будь-яких причин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.05.2010 року, виданого Виконкомом Саварської сільської ради Богуславського району Київської області.

В червні 2010 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у звязку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобовязань за кредитним договором, а саме у звязку з виникненням простроченої заборгованості внаслідок смерті останнього.

На підставі заяви заявлену подію було визнано страховим випадком та проведено виплату банку страхового відшкодування в розмірі 7 655,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7.4486 від 30 липня 2010 року.

За змістом ст. 993 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ці ж положення кореспондуються і у ст. 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1231 ЦК України встановлено, що до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Таким чином, до страховика перейшло право на отримання компенсації завданих збитків суми виплаченого страхового відшкодування.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_3 з 28 травня 2009 року по даний час проживає у Сполучених Штатах Америки, що підтверджується копією закордонного паспорту з відміткою про перебування в США з 28.05.2009 року по 02.10.2009 року та з 28.10.2009 року по 28.10.2011 року. Водночас, ОСОБА_2, на момент смерті ОСОБА_5, була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та за вищевказаною адресою мешкала одна.

Відповідно до копії спадкової справи №2/2013, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, станом на 30 січня 2013 року по оформленню спадщини ніхто із спадкоємців не звертався.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент смерті не проживали разом із спадкодавцем, а також ту обставину, що останні не зверталися до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що відповідно до чинного законодавства відповідачі 2, 3 вважаються такими, що не прийняли спадщину та не є спадкоємцями померлого ОСОБА_5, а тому вимоги про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування з відповідачів 2, 3, (діти померлого спадкодавця) задоволенню не підлягають.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 19 вересня 1995 року та знятий з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою 02 лютого 2010 року в Київську область, Богуславський район, село Саварка, що підтверджується довідкою №422 від 10.04.2013 року виданою Житлово-експлуатаційною дільницею № 205.

Дані обставини також підтверджуються довідкою №278 від 08.04.2013 року виданою Виконкомом Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, відповідно до якої ОСОБА_5 проживав в с. Саварка, Богуславського району, Київської області з 01.01.2005 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_1 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 виданого Виконкомом Саварської сільської ради Богуславського району Київської області 27.03.2010 року).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1, яка була дружиною спадкодавця ОСОБА_5, та на час відкриття спадщини постійно проживала разом з останнім, відповідно до чинного законодавства є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину.

А частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 655,52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», стст. 993, 1216, 1218, 1231, 1261, 1268, 1270, 1282 Цивільного кодексу України, стст. 10, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212 - 218 Цивільного процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Український страховий дім» (, МФО 300670, п/р 320 у ПАТ КБ «Хрещатик», адреса місцезнаходження: м. Київ, площа Спортивна, 3) суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 655 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Український страховий дім» (, МФО 300670, п/р 320 у ПАТ КБ «Хрещатик», адреса місцезнаходження: м. Київ, площа Спортивна, 3) витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.