АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6559/13 Головуючий 1 - інстанції ОСОБА_1
Справа № 642/3594/13-ц Доповідач Кругова С.С.
Категорія стягнення заборгованості
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2013 року по справі за позовом Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання транспортних засобів Роднік до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по щомісячним внескам,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місяць зберігання транспортних засобів «Роднік» заборгованість по щомісячним внескам 7294 грн. 78 коп. та понесені судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 03 вересня 2013 року в задоволенні позов задоволено частково. Cтягнуто з ОСОБА_4 на користь Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання транспортних засобів «Роднік» заборгованість по щомісячним внескам за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року в сумі 6414 грн. 20 коп. та судові витрати. В задоволенні позовних вимог Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання транспортних засобів «Роднік» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по щомісячним внескам за період з 01.10.2009 року по 30.04.2010 року в розмірі 880 грн. 58 коп. відмовити.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_4 тривалий час знаходився за межами України

Зазначає, що представник позивача у судовому засіданні надавав усні пояснення щодо порядку нарахування суми заборгованості, яка відповідає умовам договору, сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості.

Вказує, що представник відповідача пояснила, що ОСОБА_4 наприкінці 2010 року був вимушений виїхати до Росії.

Звертає увагу, що судом не були прийняті пояснення представника відповідача про відсутність відповідача на території України, на те, що пунктом 3.6.5 статуту СТ «Роднік» передбачено право членів добровільно виходити з членів товариства без побічних для себе наслідків. Але суд не звернув увагу на обставину, що відповідач не міг знати напевне, як довго він буде відсутній, тому й питання членства не порушував, оскільки на той випадок, якщо через відсутність він не зможе виконувати свої членські обовязки, пунктом 3.11 статуту СТ «Роднік» передбачене виключення з товариства через невнесення щомісячної плати і заборгованість по внесках тоді б складала 350 грн. й була б легко погашена, а не таку завелику суму 7243,60 грн, яка до того ж незрозуміло обґрунтована. Суд також не звернув увагу на те, що відповідач неодноразово по приїзді намагався сплатити заборгованість з щомісячних внесків, а позивач відмовлявся прийняти гроші без сплати пені, чим сам поставив відповідача у таке становище, що сума боргу продовжувала зростати. Поза увагою суду залишилися неприпустимі розбіжності у хронології документів, що ними обумовлений розрахунок пені, що надав суду позивач- розрахунок обгрунтовано протоколом загальних зборів членів СТ «Роднік» від 22.01.1994 року, тоді як в матеріалах справи чітко вказано і знайшло відображення в судовому рішенні, що СТ «Роднік», до якого вступав відповідач, створене й зареєстроване в 1996 році, позивачем використані неповні або недостовірні докази, якими суд був уведений в оману і це призвело до помилкових висновків.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Постановляючи рішення про стягнення з відповідача заборгованості по щомісячним внескам і пені , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач будучи ознайомлений зі статутом на підставі якого діє СТ «Роднік» дав свою добровільну згоду на виконання умов передбачених даним статутом, однак в порушення п.3.1.6. Статуту не здійснював щомісячну оплату внесків.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процессуального права, а саме.

У відповідності з вимогами ст..213,214 ЦПК України судове рішення має бути законним і обгрунтованим, ухваленим з додержанням вимог цивільного судочинства згідно з законом, на основі повного і всебічного зясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Недодержання судом цих вимог є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового.

Ухвалене рішення суду не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Судовим розглядом встановлено наступне.

13.09.2007 року ОСОБА_4 звернувся до правління СТ Роднік з заявою про виділ йому місця під будівництво капітального гаражу.

Відповідно до протоколу від 20.09.2007 року на засіданні правління СТ Роднік ОСОБА_4 був прийнятий в члени товариства та виділено йому ділянку під будівництва гаражу НОМЕР_1, та відкрито на нього особовий рахунок НОМЕР_2.

- Згідно до п.3.10.6 Статуту товариства, член товариства зобовязаний нести всі витрати з утримання та експлуатації гаражів, стояночних місць, місць загального користування, земельної ділянки у розмірах, визначених правлінням товариства.

Розміри щомісячного грошового внеску визначаються на засіданні правління товариства, що передбачено п.4.7 Статуту товариства .

Як вбачається з протоколів засідання правління та виписок з протоколів засідання правління від 14.03.2009 р., 7.05.2010 р., 11.03.2011 р., 25.02.2012 р. розміри щомісячних грошових внесків складали, відповідно: з 1.05.2009 р. - 35 грн.; з 1.06.2010 р. -40 грн.; з 1.04.2011 р. -47 грн.; з 1.04.2012 р. і по теперішній час - 55 грн.

Протоколом загальних зборів членів СТ Родник від 22.01.1994 року, було прийнято рішення про стягнення пені з осіб, які не сплачують внески. За несплату внесків за поточний місяць, в наступному місяці до 15-го числа стягується пеня в розмірі 1% на добу, після 15-го числа 3% на добу, включаючи також попередні дні наступного місяця.

Матеріали справи свідчать, що 5 серпня 2008 року відповідач ОСОБА_4 подарував гаражі НОМЕР_1 і НОМЕР_2 ОСОБА_4 (а.с.175-176).

Згідно п.3.7. Статуту СТ «Роднік» після відчуження або іншого позбавлення права власності на гараж член Товариства вважається вибувшим з Товариства автоматично.

Таким чином, ОСОБА_4 вважається вибувшим з Товариства з 5 серпня 2008 року.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з обліковою карткою, виданою на імя ОСОБА_4 до 1 жовтня 2009 року він сплачував щомісячні платежі щодо гаражів НОМЕР_1,40.

Таким чином, за період знаходження в Товаристві відповідач повністю розрахувався з позивачем.

З 1 жовтня 2009 року ОСОБА_7 припинив сплачувати щомісячні внески на утримання гаражів. Станом на 1 травня 2013 року утворилася заборгованість з урахуванням пені у розмірі 7294,78 грн..

Таким чином, заборгованість утворилась майже через рік після автоматичного вибуття відповідача з членів Товариства.

Ці факти залишились поза увагою суду першої інстанції.

Згідно п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи і порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на це, рішення суду підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову .

Керуючись ст.. 303, 304, 307, п.1,4 ч.1 ст. 309, ст. 314 , 316 , 317, 319 ЦПК України , судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 - задовольнити .

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2013 року - скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання транспортних засобів «Роднік» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по щомісячним внескам,- відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії