Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

« 02» грудня 2013 р. м.Добропілля Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого- Притуляк С.А.

При секретарі - Коверченковій М.О.

За участю:

Позивача - ОСОБА_2

Представника позивача - ОСОБА_3, діє на підставі договору про надання правової допомоги

Представника відповідача - Косенко С.В., діє на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з додаткової відповідальністю «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з додаткової відповідальністю «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи прохідником підземним з 12 серпня 2008 року. Під час виконання трудових обов'язків, 11.05.2011р., він отримав травму, а саме рубану рану 4 паляця правої кисті, відкритий перелом нігтьової фаланги, ушкодження розгинача 4 пальця правової кисті.

Висновком МСЕК від 10.07.2012 року встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково (довідка серії 10ААА №120815).

Вказаною травмою позивачу була причинена моральна шкода. Змінився його образ життя, постійно турбує біль в пальці. Також травма паляця перешкоджає у повсякденному житті, оскільки ускладнює можливість вільно тримати предмети, супроводжується больовими відчуттями. Моральні страждання внаслідок усвідомлення безповоротної втрати здоров'я, оскільки травму вже неможливо вилікувати і йому до кінця життя прийдеться миритися з нею. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з трудовою книжкою позивача на підприємстві відповідача він працював з 20.09.2007 року в тому числі на посадах з повним робочим днем під землею, звільнений 15.08.2013 року за ст..40 п.2 КЗпП України.

Під час виконання трудових обов'язків, 11.05.2011р., він отримав травму, а саме рубану рану 4 паляця правої кисті, відкритий перелом нігтьової фаланги, ушкодження розгинача 4 пальця правової кисті.

Цей факт підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 11.05.2011 року та актом №21 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 13.05.2011 року, якими підтверджено отримання позивачем травми під час виконання трудових обов'язків яка є травмою пов'язаною із виробництвом.

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Білозерській міськой лікарні з діагнозом: наслідки виробничої травми рубану рану 4 паляця правої кисті, відкритий перелом нігтьової фаланги, ушкодження розгинача 4 пальця правової кисті, що підтверджується відповідною випискою (стор. 3 форми №088/о).

Висновком МСЕК від 10.07.2012 року встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково (довідка серії 10ААА №120815), вказано, що мається потреба у медикаментозному лікуванні.

Таким чином, судом встановлено, що травма була отримана позивачем на виробництві, внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці.

Пошкодженням здоров'я внаслідок виробничої травми позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від

ОСОБА_2 додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що у зв'язку з отриманою травмою позивач дійсно вимушений змінити звичайний образ життя, потребує постійного медичного лікування наслідків травми.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тобто, обов'язок відшкодовувати працівнику моральну шкоду заподіяну в наслідок трудового каліцтва покладено на власника або уповноважений ним орган.

Згідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 11.05.2011 року, акт №21 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 13.05.2011 року, рішення МСЕК про встановлення позивачу 10% втрати професійної працездатності безстроково (довідка серії 10ААА №120815).

В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача: Товариства з додаткової відповідальністю «Шахта Білозерська» у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову.

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до Товариства з додаткової відповідальністю «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди, яке, відповідно до ст.237-1 КЗпП України зобов'язане відшкодувати працівнику моральну шкоду заподіяну в наслідок трудового каліцтва, тому що внаслідок цього позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Дані обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду.

Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 10000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності.

Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок спричиненої травми, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.173, 233, 234, 237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «Шахта Білозерська» (85012, Донецька область, м.Добропілля, м.Білозерське, вул..Строітельна, буд.17, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1, виданий 23 лютого 2000 року Білозерським МВМ Добропільського МРВ УМВС України в Донецькій області) - 3 000 (три тисячі ) грн. моральної шкоди

Стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «Шахта Білозерська» 85012, Донецька область, м.Добропілля, м.Білозерське, вул..Строітельна, буд.17, ) до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 114 ( сто чотирнадцять) гривень 70( сімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено, оформлено і підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя Притуляк С.А.

02.12.2013