Справа № 442/2043/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 квітня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Галин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Стебницької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нежитлову будівлю - торговий павільйон, загальною площею 74,7 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є орендарем земельної ділянки площею 24 кв.м. на АДРЕСА_1, що підтверджується договором оренди від 21.04.2011 року. На даній земельній ділянці згідно рішення виконкому Стебницької міської ради №36 від 13.03.2006 року йому було надано дозвіл на проектування малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності.

Реалізуючи надане йому право на забудову орендованої земельної ділянки, ним було здійснено будівництво торгового павільйону без виготовлення та затвердження проекту, що являє собою самочинне будівництво. Проте, проведене будівництво здійснено без порушень будівельних норм, витримано нормативні розриви між будівлями.

Зазначив, що даним будівництвом не порушуються права інших осіб, жодних скарг з приводу порушень прав чи інтересів третіх осіб вчиненим будівництвом на адресу відповідних органів не надходило. З боку відповідача також не було претензій, заперечень щодо проведеного ним самочинного будівництва, не звертались до нього з позовом про знесення цього об'єкту, відтак просить суд визнати за ним право власності на нежитлову будівлю - торговий павільйон, загальною площею 74,7 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, доповнив, що він здійснив будівництво спірної будівлі, володіє та користується нею, а відтак бажає оформити право власності на неї. Надав суду нотаріально завірену заяву про те, що йому відомо, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в межах гірничого відводу і зоні впливу від гірничих робіт.

Представник Стебницької міської ради - Бахурська О.Я. не заперечила проти задоволення даного позову, пославшись на те, що земельна ділянка, на якій проведено будівництво, надана позивачу в користування, будівництво проведено без порушення будівельних норм та правил, протипожежних норм, а також прав та інтересів інших осіб, що є підставою, відповідно до норм ст.376 ЦК України, для визнання за ним права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивачем було здійснено будівництво нежитлової будівлі літ. «Б-1» площею 74,7 кв.м. на переданій йому в оренду земельній ділянці по АДРЕСА_1, без належно затвердженого проекту.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього. Та у відповідності до п. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи наведене, той факт, що самочинне будівництво нерухомого майна позивачем здійснено на переданій йому в оренду земельній ділянці площею 24 кв.м. (договір оренди землі від 21.04.2011 року, зареєстрований в управлінні Держкомзему у м.Дрогобичі 21.04.2011 року за №00015), без порушення будівельних норм і правил (висновок Комунального підприємства «КАПП «Архпроект» від 06.03.2013 року та експертний висновок протипожежного стану об'єкту від 14.03.2013 року №5/769 про відповідність самочинного будівництва нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 архітектурно-будівельним нормам та протипожежним вимогам), суд приходить до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб. При таких обставинах суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиї права, свободи та інтереси, а тому підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Звідси позов підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 376 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю - торговий павільйон позн. літ. «Б-1» загальною площею 74,7 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя