АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9331/13 Справа № 401/8809/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2013 року м. Дніпропетровськ

24 жовтня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Інноваційно-промисловий Банк" до ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

04 липня 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 03.07.2008 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір № 26-08-2, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 36000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних з остаточним терміном повернення не пізніше 03 липня 2009 року. У зв"язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов"язань за вказаними кредитним договором, згідно уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором, станом на 18.07.2012 року, у розмірі 131000,63 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 10966,0 дол. США, що еквівалентно 87651,24 грн., та несплачених відсотків - 5423,42 дол. США, що еквівалентно 43349,39 грн., а також судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року позовні вимоги задоволені, розірвано укладений між ПАТ "Інноваційно-промисловий Банк" та ОСОБА_6 кредитний договір №26-08-2 від 03.07.2008 з усіма доповненнями та змінами; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Інноваційно-промисловий Банк" заборгованість за кредитним договором №26-08-2 від 03.07.2008 в сумі 131000,63 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 87651,24 грн. та несплачених відсотків - 43349,39 грн.; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Інноваційно-промисловий Банк" судові витрати в сумі 1310,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 03.07.2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_6 у простій письмовій формі було укладено кредитний договір № 26-08-2 (а.с. 3-6), відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 36000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, з остаточним терміном повернення не пізніше 03 липня 2009 року. Відповідно до договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач повинен сплачувати банку відсотки за користування кредитом, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Факт укладення зазначеного вище кредитного договору та факт отримання відповідачкою кредиту у сумі 36000,00 доларів США визнано сторонами.

Судом встановлено, що у зв"язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов"язань за вказаними кредитним договором, станом на 18.07.2012 року, утворилась заборгованість у розмірі 16389,42 дол. США, що еквівалентно 131000,63 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 10966,0 дол. США, що еквівалентно 87651,24 грн., та несплачених відсотків - 5423,42 дол. США, що еквівалентно 43349,39 грн., що стверджується розрахунком на а.с. 131, відомістю за відповідним рахунком на а.с. 15 - 19.

Крім того, суду надано копію додаткової угоди № 1 від 03.07.2009 року до кредитного договору № 26-08-2 від 03 липня 2008 року (а.с.7), копії договору застави № 73-08-2 від 03 липня 2008 року (а.с.8-9) та додаткової угоди №1 до договору застави від 30 січня на а.с. 10.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 56/57-13 від 15.04.2013 року, призначеної ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2012 року, підпис від імені ОСОБА_6 у графі «Позичальник» додаткової угоди №01 від 03.07.2009 року до кредитного договору № 26-08-2 від 03.07.2008 року - виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою з наслідуванням її справжньому підпису; питання щодо підпису на додатковій угоді №01 від 30 січня - не вирішувалося у зв'язку з відсутності оригіналу вказаного досліджуваного документа (а.с.101 - 110).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги зміст уточнених позовних вимог, місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 26-08-2 від 03.07.2008 року у сумі 131000,63 грн.

Колегія звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження з розміром заборгованості чи стягнення боргу у національній валюті.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження про порушення позивачем строку позовної давності, яке є безпідставним, зважаючи на наступне.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу (ч. 1 ст. 160 ЦК України).

Частиною 1 ст. 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно ч. 1 ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що останній день виконання відповідачкою умов кредитного договору №26-08-2 від 03.07.2008 року 03.07.2009 року, а перебіг трирічного строку позовної давності починається 04.07.2009 року та закінчується 04.07.2012 року (включно), колегія дійшла висновку, що позивачем не порушено строк позовної давності, оскільки даний позов надійшов до місцевого суду 04.07.2012 року, що стверджується відповідним штампом вхідної кореспонденції на першому аркуші позовної заяви (а.с. 1).

Колегія звертає увагу, що, відповідно до змісту апеляційної скарги та пояснень представника відповідачки у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року в частині задоволення позовної вимоги про розірвання кредитного договору №26-08-2 від 03.07.2008 з усіма доповненнями та змінами - в апеляційному порядку не оскаржене, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на правильне застосування місцевим судом вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді