АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/3593/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2219/К/13 суддя Водоп'янов С.М.
Категорія - 26 ( І ) Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Михайлів Л.В., Братіщевої Л.А..

при секретарі: Батуринській В.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка", третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про зобов'язання видати нову довідку про розмір щомісячних страхових виплат.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" (надалі - ПАТ "Євраз Суха Балка"), третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Фонд), про зобов'язання видати нову довідку про розмір щомісячних страхових виплат.

В позові вказав, що він з 06.07.1966 року по 04.04.2000 року працював на шахті імені Фрунзе РУ імені Фрунзе треста "Ленінруда" правонаступником якого є ПАТ "Євраз Суха Балка", в тому числі в 1981-1994 роках прохідником 5-го розряду з повним робочим днем у підземних умовах. В 1994 році у позивача були виявлені захворювання, пов'язані з роботою за професією "прохідник" і за висновком МСЕК (акт від 09.06.1994 року № 1352) позивачу було встановлено 30% втрати професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням, вважаючи з 07.06.1994 року. При наступному огляді МСЕК (акт від 06.06.1995 року № 1252) ступінь втрати професійної працездатності позивачеві встановлено 25% - безстроково, вважаючи з 01.07.1995 року.

Після встановлення втрати працездатності підприємством призначено позивачу страхові виплати у відшкодування шкоди.

Вважає, що підприємство неправильно визначило йому розмір відшкодування шкоди, що потягло виплату Фондом страхових сум у заниженому розмірі.

Просив суд зобов'язати ПАТ "Євраз Суха Балка" надати Фонду у встановленому порядку нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2001 року в сумі 195,50 грн. виходячи із фактичного середньомісячного заробітку прохідника по підприємству за квітень 2000 року - 782 грн. та ступеня втрати позивачем професійної працездатності - 25%, визнати загальновідомими обставинами наявність моральних страждань людини при порушенні відносно неї права та спричинення їй матеріальної шкоди, стягнути з ПАТ "Євраз Суха Балка" у відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав позивача, що спричинило матеріальну шкоду та пов'язані з нею моральні страждання, компенсацію в грошовій формі у розмірі 10000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права. Так, судом не враховано, що у 2010 році ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до цих самих осіб про зобов'язання надати нову довідку, який ним заявлявся із інших підстав, та не перевірено виконання чи невиконання підприємством відповідача умов Галузевих угод по відношенню до ОСОБА_1

Крім того, судом не взято до уваги численні рішення з цивільних справ, якими встановлено факт невірного застосування ПАТ "Євраз Суха Балка" коефіцієнтів підвищення тарифних ставок працівникам підприємства при перерахунку розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві, що згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування цих обставин справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач тривалий період часу працював у шкідливих умовах праці на шахті імені Фрунзе РУ імені Фрунзе треста "Ленінруда" правонаступником якого є ПАТ "Євраз Суха Балка", у зв'язку з чим в 1994 році у позивача були виявлені захворювання, пов'язані з роботою за професією "прохідник" і за висновком МСЕК (акт від 06.06.1995 року № 1252) ступінь втрати професійної працездатності позивачеві встановлено 25% - безстроково, вважаючи з 01.07.1995 року.

Спір виник з приводу неправильного застосування ПАТ " Євраз Суха Балка" коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів до сум відшкодування шкоди з 1994 року, що потягло неправильне нарахування та виплату регресних сум підприємством та страхових сум, які виплачує Відділення фонду з 01.04.2001 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 61 ЦПК України, згідно вимог якої встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.04.2010 року було встановлено, що згідно Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року, відповідачем на момент передачі справи до Відділення Фонду розмір щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку встановлено відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом зобов'язання відповідача надати нову довідку до Відділення Фонду не передбачений нормами ЦПК України. Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з його недоведеності в цій частині.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є зобов'язання відповідача надати третій особі нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку в сумі 195,50 грн., виходячи із фактичного середнього заробітку прохідника по підприємству за травень 2000 року - 782 грн. та ступеня втрати позивачем професійної працездатності - 25% з тих підстав, що при розрахунку його середнього заробітку не взято до уваги вимоги Галузевих угод та Колективних договорів, що діяли у той час, стосовно збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку, у зв'язку з чим підприємством невірно застосовано занижені коефіцієнти підвищення фактичної заробітної плати працівника з 1994 року по травень 2000 року.

Відповідно пункту 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Положення про перерахунок сум відшкодування шкоди передбачено Галузевими угодами між Міністерством промислової політики України та виробничими об'єднаннями і ЦК профспілок трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на 1995-2000 рр., а саме: роботодавець проводить перерахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з виконанням трудових обов'язків одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати за даною професією (п. 5.23 Галузевої угоди на 1996 рік, дію якої продовжено й на 1997 рік, п. 4.23 Галузевої угоди на 1998 рік, дію якої продовжена й на 1999 рік, п. 4.22 Галузевої угоди на 2000 рік з внесеними змінами).

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції численних рішень судів по іншим цивільним справам, яким встановлено порушення ПАТ "Євраз Суха Балка" порядку розрахунку розміру щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку та невірного застосування коефіцієнтів зростання посадових окладів, є безпідставними, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню лише обставини, встановлені судовим рішення у цивільних справах, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а зазначеними судовими рішеннями не було встановлено порушення законодавства з боку ПАТ "Євраз Суха Балка" саме по відношенню до позивача ОСОБА_1

Разом з тим, обставини з приводу перерахування розміру відшкодування шкоди ОСОБА_1 вже були предметом дослідження під час розгляду цивільної справи за його позовом до ВАТ "Суха Балка", Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування шкоди, що підтверджується ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2010 року (а.с. 99-102), якою встановлено, що оскільки в період з 1994 року до часу передачі особової справи до Відділення Фонду при зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), то підстави для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок відсутні.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України встановлені судом апеляційної інстанції вказані обставини є преюдиціальними й не підлягають доведенню при розгляді даної справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував та взяв до уваги п. 22 Правил, який встановлював загальний порядок розрахунку середнього заробітку для нарахування розміру відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності на виробництві і не передбачав нарахування такого відшкодування, виходячи із середньомісячного заробітку відповідного працівника на підприємстві. Так, розмір середньомісячного заробітку працівника враховувався згідно абз. 6 п. 28 Правил в редакції від 03.10.1997 року при перерахуванні втраченого заробітку, а саме: що перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати профпрацездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що право позивача порушене відповідачем, оскільки докази в підтвердження того, що позивач звертався до підприємства з урахуванням періодичності платежів, про розмір яких він був обізнаний, про видачу такої довідки, й йому в цьому відповідачем було відмовлено, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд вірно відмовив у задоволенні позову з огляду на відсутність для цього підстав, передбачених відповідними нормами ЦК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: