ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 2602/3205/12
провадження № 2/753/1436/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2013 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі КРАВЦОВІЙ Н.О.

за участю позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_2) про стягнення аліментів та додаткових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не надає коштів на утримання неповнолітньої доньки, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України позивач має право стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на її користь 50% фактично понесених додаткових витрат, повязаних з оздоровленням дитини в розмірі 2 875 грн. та 50% розміру додаткових витрат, повязаних з забезпеченням належних умов життя, навчання та розвитку дитини, які необхідно здійснити в майбутньому в сумі 2 275,50 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2004 року по 18.09.2008 рік. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_3.

Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає повноцінної матеріальної допомоги на його утримання та виховання.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частинні стягнення з відповідача на користь позивача аліментів розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Щодо вимог позивача про стягнення 50% фактично понесених додаткових витрат, повязаних з оздоровленням дитини та 50% розміру додаткових витрат, повязаних з забезпеченням належних умов життя, навчання та розвитку дитини, які необхідно здійснити в майбутньому, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.

При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Таким чином, додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

У своїй позовній заяві щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, позивач зазначила, що відносить до таких витрат сплачені нею кошти на оздоровлення дитини та витрати необхідні на забезпечення належних умов життя та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі і його дії стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог також і в частинні стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на дитину.

Судові витрати відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180, 181, 183, 185 СК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 174, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 24.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 875 грн. понесених нею фактичних витрат та витрат, які необхідно здійснити в майбутньому у розмірі 2 275,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 214,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.