Справа № 812/5964/12
Провадження № 2/812/295/12
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2013 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Старченко А.П.,

за участю представника позивача за основним позовом ОСОБА_1,

відповідача за основним позовом ОСОБА_2,

представника відповідача за основним позовом ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про спонукання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про звільнення самовільно захопленої земельної ділянці та відшкодування матеріальних та моральних збитків.

Свої вимоги обґрунтовує наступним.

З грудня 2007 року він є власником будівлі, господарських споруд та земельної ділянки, площею 345 м2, по вул. Ленінградській, 5 в м. Запоріжжі, на якій вони розташовані. Право власності на земельну ділянку закріплено Державним актом на право власності на земельну ділянку від 14.06.2012 року. 20.06.2012 року та 27.06.2012 року бригада геодезистів КП «Градпроект», на підставі оплаченої позивачем заяви, виїжджали за вищевказаною адресою, для виносу в натурі меж земельної ділянки у відповідності до державного акту на землю. Однак, відповідач не допустила співробітників КП «Градпроект»на його земельну ділянку, частину якої вона самовільно зайняла з 2009 року, про що було складено відповідні акти у присутності співробітника Комунарського районного відділу міліції. Позивач зазначає, що така поведінка відповідача наносить йому як матеріальні, так и моральні збитки, а саме з березня 2010 року він не може прокласти відмостку біля дому на ділянці, яка самовільно захоплена відповідачем, що призвело до того що дощові води постійно підмочують фундамент його дому і затоплюють підвал дому. Крім того, з травня 2010 року найнятий ним робітник не має можливості завершити установку огорожі по периметру ділянці по вул. Ленінградській, 5 і несе матеріальні збитки. Також позивач посилається на те, що відповідач постійно здійснювала перешкоди при будівництві будинку, з її вини він був змушений за свій рахунок вносити зміни до рішення сесії Запорізької міської ради від 23.12.2009 року за № 61/235 та оплачувати послуги по видачі йому різних документів. 25.06.2011 року відповідач закидала глиняним розчином стіну його будинку і виїзд до гаражу, чим причинила йому матеріальну шкоду. 21.08.2010 року він письмово вернувся до відповідача з проханням звільнити самовільно захоплену нею земельну ділянку, однак відповіді не надійшло, у звязку з чим він був змушений звернутися до суду.

Посилаючись на ці обставини, просить суд зобовязати ОСОБА_2 звільнити захоплену нею у 2009 році, належну йому частину земельної ділянки і надати йому можливість виставити огорожу по межах, визначених Державним актом на земельну ділянку серії ЯИ № 252614, відшкодувати на його користь матеріальні збитки в сумі 1231 грн. 55 коп., моральні збитки в сумі 10000 грн. та судовий збір в сумі 216 грн. 75 коп.

ОСОБА_2, заперечуючи проти первісного позову, звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту, зазначивши що, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.11.1975 року вона є власницею Ѕ домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ленінградська, 5а. Інша Ѕ частина вищезазначеного домоволодіння належала її матері - ОСОБА_5, яка померла 14.07.2012 року. За життя матері відповідача вони разом приватизували земельну ділянку, на якій розташоване належне їм нерухоме майно та на підставі рішення Запорізької міської ради № 49/186 від 27.06.2007 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у Комунарському районі м. Запоріжжя»набули право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0501 га. Право власності на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державними актами на право власності на землю серії ЯЕ № 271990, зареєстрованого 29.01.2008 року, та серії ЯЕ № 271991, зареєстрованого 29.01.2008 року. При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, фактичні межі належної їм земельної ділянки були погоджені із усіма суміжними землевласниками та землекористувачами. Однак, у 2010 році їм стало відомо, що при реєстрації в Центрі ДЗК земельної ділянці по вул. Ленінградській, 5а ТОВ «Сінергія», яка виконувала комплекс топографо-геодезичних та землепорядних робіт щодо передачі земельної ділянки у власність, були надані не точні геодезичні данні. Наслідком подання таких даних стало фактичне та графічне зміщення межі між домоволодіннями № 5 та 5а у бік домоволодіння № 7 майже на 1 метр. Оскільки виправлення відповідної помилки можливо здійснити лише процедурою внесення змін до рішення, на підставі її заяви до Запорізької міської ради та завдання Управління земельних ресурсів ЗМР від 19.08.2010 року ПП ОСОБА_6 було виготовлено матеріали щодо внесення змін до рішення в частині корегування площі земельної ділянки по вул. Ленінградській, 5а. 07.09.2010 року на підставі виготовлених матеріалів, на черговий кадастровий план м. Запоріжжя, було нанесено кадастровий план земельної ділянки по вул. Ленінградській, 5а з урахуванням виправленої помилки. Про факт вищезазначеної помилки вони неодноразово повідомляли ОСОБА_4 та просили його врахувати її при отриманні свого державного акта на право власності на землю, натомість отримували негативну відповідь. Як стало відомо пізніше, ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, в якому не була врахована помилка зроблена ТОВ «Синергія»при виконанні комплексу топографо-геодизичних та землевпорядних робіт щодо передачі земельної ділянки № 5а. За таких обставин до ОСОБА_4 безпідставна відійшла частина земельної ділянки, яка належить їй. Але останній того факту, що він захопив частину земельної ділянки, яка належить їй не визнає та стверджує, що це вона незаконно захопила частину його земельної ділянки. Просить суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 252614, виданий на імя ОСОБА_4

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1, посилаючись на обставини, викладені у позові, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнали, проти задоволення позову заперечують, вважають, що зустрічний позов ОСОБА_2 є обґрунтованим і підлягає задоволенню, просять суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 252614, виданий на імя ОСОБА_4

Представники Управління Деркомзему у м. Запоріжжя Запорізької області в судовому засіданні зазначили, що Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди», передбачено здійснення відділом Держкомзему за місцем розташування земельної ділянки, державної реєстрації та видачу документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Так, пунктом 27 даного Порядку встановлено, що запис у Поземельній книзі та Книзі записів про державну реєстрацію державних актів скасовується посадовою особою територіального органу Держкомзему на підставі рішення суду.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами письмові докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 252614 є власником будівлі, господарських споруд та земельної ділянки, площею 0,0345 м2, по вул. Ленінградській, 5 в м. Запоріжжі. Зазначений акт виданий на підставі рішення Запорізької міської ради № 61/235 від 23.12.2009 року та рішення Запорізької міської ради № 137/22 від 23.02.2012 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.11.1975 року ОСОБА_7 є власницею Ѕ домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ленінградська, 5а. Інша Ѕ частина вищезазначеного домоволодіння належала її матері - ОСОБА_5, яка померла 14.07.2012 року. Також ОСОБА_7 є власником земельної ділянки, площею 0,0501 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ленінградська, 5а, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії АЕ № 271090, виданого на підставі рішення Запорізької міської ради від 27.06.2007 року № 49/186.

Відповідно до Плану земельної ділянки від 08.09.2009 року, що міститься у інвентаризаційній справі ТОВ «ЗМБТІ», площа земельної ділянки, що розташована по вул. Ленінградській, 5а в м. Запоріжжя, складала 0, 0501 га.

За життя матері ОСОБА_7 вони разом приватизували земельну ділянку, на якій розташоване належне їм нерухоме майно та на підставі рішення Запорізької міської ради № 49/186 від 27.06.2007 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у Комунарському районі м. Запоріжжя»набули право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0501 га. Право власності на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державними актами на право власності на землю серії ЯЕ № 271990, зареєстрованого 29.01.2008 року та серії ЯЕ № 271991, зареєстрованого 29.01.2008 року.

При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, фактичні межі належної ОСОБА_7 земельної ділянки були погоджені із усіма суміжними землевласниками та землекористувачами, однак ТОВ «Сінергія», яка виконувала комплекс топографо-геодезичних та землепорядних робіт щодо передачі земельної ділянки у власність, були надані не точні геодезичні данні. Наслідком подання таких даних стало фактичне та графічне зміщення межі між домоволодіннями № 5 та 5а у бік домоволодіння № 7 майже на 1 метр.

Відповідно до листа ТОВ «Сінергія»від 20.05.2010 року за вих. № 56/02 зазначене товариство звернулося до Управління Держкомзему у м. Запоріжжі в Запорізькій області, в якому повідомило останніх про факт наявності даної помилки та подальших дій щодо її виправлення.

07.09.2010 року на підставі виготовлених матеріалів, на черговий кадастровий план м. Запоріжжя, було нанесено кадастровий план земельної ділянки по вул. Ленінградській, 5а з урахуванням виправленої помилки, що підтверджується Кадастровим планом земельної ділянки, з відміткою Управління Держкомзему у м. Запоріжжі.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовною вимогою про звільнення самовільно захопленої ОСОБА_2 земельної ділянці, не вказуючи жодної норми закону в обґрунтування своєї правової позиції, не зазначає яку саме частину земельної ділянки, її розмір повинна звільнити ОСОБА_7, оскільки з матеріалів справи вбачається, що при оформленні технічної документації на землю були допущені незначні порушення, які не призвели до негативних наслідків.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_4, який просить суд стягнути з ОСОБА_7 на свою користь матеріальні збитки в сумі 1231 грн. 55 коп. не вказує з чого саме складається вказана сума збитків та не надає суду належних доказів. Посилання ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_2 закидуючи глиняним розчином стіну його будинку і вїзд до гаражу спричинила йому матеріальну шкоду не приймається судом до уваги, оскільки останнім не надано доказів спричинення йому даним фактом матеріальних збитків, тому суд за таких обставин прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_7 спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 1231 грн. 55 коп. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи, що суду ОСОБА_4 не надано достатньо доказів щодо спричиненої йому моральної шкоди, суд вважає, позовні вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Земельним законодавством не передбачено скасування державного акту, однак передбачено скасування запису про державну реєстрацію права на земельну ділянку на підставі рішення суду. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.209 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди», скасування запису здійснюється шляхом внесення до автоматизованої системи відомостей про скасування із зазначенням дати та підстави скасування зазначеної у рішенні суду та формування з використанням автоматизованої системи нових аркушів Поземельної книги, та скасування запису про державну реєстрацію у Книзі записів.

Враховуючи той факт, що законодавством не передбачено скасування державного акту, однак передбачено скасування запису про державну реєстрацію права на земельну ділянку на підставі рішення суду, але ОСОБА_7 під час судового розгляду справи свої позовні вимоги не уточнила, тому суд вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 214-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, ст. 125 Земельного кодексу України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про спонукання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва