ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2602/4716/12
провадження № 2/753/1829/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2013 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, визначити порядок користування жилим приміщенням та вселення, -

встановив:

У грудні 2012 року позивач ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особи: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, визначити порядок користування жилим приміщенням та вселення.

Свої вимоги мотивувала тим, що 07.06.1991 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Від шлюбу народилася донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1996 році на сімю із чотирьох осіб була надана квартира АДРЕСА_1. Зазначена квартира розташована на 4-му поверсі 16-ти поверхового будинку і складається із трьох ізольованих жилих кімнат. 27.11.2006 року сторони приватизували спірну квартиру на ОСОБА_8, неповнолітню доньку ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та батьків відповідача в рівних частках кожному. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (сестра відповідача) успадкували після смерті своїх батьків їхні частки у спірній квартирі, а саме ОСОБА_5 є власником 2/10 частини спірної квартири. Після смерті батьків відповідача, останній успадкував належні їм частки у праві власності на квартиру і став власником 4/10 частин спірної квартири, власником інших 4/10 частин квартири в рівних частках являються позивач з донькою. Між співвласниками житла склався фактичний порядок користування житловими приміщеннями, зокрема, позивач з донькою користується жилими кімнатами, площею 12,4 кв.м. та 12,2 кв.м, а відповідач користується житловою кімнатою площею 17,1 кв.м. Інші приміщення квартири залишаються у спільному користуванні сторін. 06.06.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем рішенням Дарницького районного суду м. Києва розірвано. Спільне володіння та користування житловими приміщеннями спірної квартири утруднено, оскільки між позивачем та відповідачем постійно виникають скандали та сварки.

В своїх позовних вимогах просила встановити порядок користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Виділити в користування ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 кімнату, площею 17,1 кв.м. в спірній квартирі. Виділити в користування ОСОБА_4 кімнати, площею 12,2 кв. м. та 12,4 кв.м. в спірній квартирі. Місця загального користування кухню, площею 8,3 кв.м., коридор, площею 12,2 кв.м., вбиральню, площею 1,3 кв.м. та ванну кімнату, площею 3,0 кв.м. в спірній квартирі залишити в спільному користуванні. Вселити ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3 в кімнату, площею 17,1 кв.м. в спірній квартирі. Вселити ОСОБА_4 в кімнати, площею 12,2 кв. м. та 12,4 кв.м. в спірній квартирі. Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 в користуванні кімнатою, площею 17,1 кв.м. та місцями загального користування кухнею, площею 8,3 кв.м., коридором, площею 12,2 кв.м., вбиральнею, площею 1,3 кв.м. та ванною кімнатою, площею 3,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати повязані з розглядом справи. Та витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що в квартирі постійно лунають лайки, погрози та насилля по відношенню до неї та до дитини, розїхатися з відповідачем немає можливості, а тому просила встановити конкретний порядок користування жилим приміщенням та вселити її та доньку у кімнату площею 17,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні протри позову частково заперечували, пояснили, що відповідач не чинить перешкоди в користуванні квартирою та посилання позивача на це є безпідставними та не обґрунтованими.

Представник третьої особи Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства України (а.с. 22).

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини.

07.06.1991 року Палацем реєстрацій шлюбів і новонароджених м. Києві за актовим записом № 1951 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Від шлюбу народилася донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

У 1996 році на сімю із чотирьох осіб була надана квартира АДРЕСА_1. Зазначена квартира розташована на 4-му поверсі 16-ти поверхового будинку і складається із трьох ізольованих жилих кімнат: 12,4 кв.м., 12,2 кв.м. та 17,1 кв.м., жилою площею - 41,7 кв.м., а також кухні, площею 8,3 кв.м., ванної кімнати, площею 3,0 кв.м., вбиральні, площею 1,3 кв.м. та коридору, площею 12,2 кв.м., а загальною площею - 67,5 кв.м. (а.с. 6-7).

Відповідно до довідки Форми № 3 в спірній квартирі зареєстровано три особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 11).

27.11.2006 року на підставі розпорядження органу приватизації Дарницького району м. Києва сторони приватизували спірну квартиру на ОСОБА_8, неповнолітню доньку ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та батьків відповідача ОСОБА_11, ОСОБА_12 в рівних частках кожному, а отже кожний із співвласників став власником 1/5 частини спірної квартири (а.с. 25).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (сестра відповідача) успадкували після смерті своїх батьків їхні частки у спірній квартирі, а саме ОСОБА_5 є власником 2/10 частини спірної квартири (а.с. 26, 30).

Після смерті батьків відповідача ОСОБА_11, ОСОБА_12, відповідач ОСОБА_4 успадкував належні їм частки у праві власності на квартиру і став власником 4/10 частин спірної квартири, та співвласниками спірної квартири є ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 4/10, ОСОБА_5 2/10.

Між позивачем та відповідачем склався фактичний порядок користування житловими приміщеннями, зокрема, позивач з донькою користується жилими кімнатами, площею 12,4 кв.м. та 12,2 кв.м, а відповідач користується житловою кімнатою площею 17,1 кв.м. Інші приміщення квартири залишаються у спільному користуванні сторін.

06.06.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем рішенням Дарницького районного суду м. Києва розірвано (а.с. 13).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що спільне володіння та користування житловими приміщеннями спірної квартири утруднено, оскільки між позивачем та відповідачем виникають скандали та сварки, що підтверджується матеріалами звернень до правоохоронних органів (а.с. 8, 9).

Згідно до ст.ст. 317, 358 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і кожен із співвласників спільної часткової власності має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири: або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років можуть захищати у суді їхні батьки.

Згідно ст.ст. 356, 357 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначення часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 155 ЖК України власника квартири не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законом.

У відповідності до ст. 383 Цивільного кодексу України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, виходячи з тих обставин, що жила площа спірної квартири становить 41,7 кв.м., 4/10 частини становить 16,7 кв.м., що являється ідеальною часткою належної позивачу та її доньки жилої площі, може бути виділена окремою ізольованою кімнатою, площею 17,1 кв.м. При цьому, перевищення жилої площі на 0,4 кв.м. (17,1 кв.м. - 16,7 кв.м.) з врахуванням тих обставин, що відповідачу для одноосібного користування залишаються дві ізольовані кімнати 12,2 кв.м. та 12,4 кв.м. не порушує його прав і законних інтересів, вважає за необхідним вселити позивача та її доньку у жилу кімнату, площею 17,1 кв.м., відповідача в кімнати, площею 12,2 кв.м. та 12,4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, місця загального користування залишити в спільному користуванні та зобовязати відповідача не чинити перешкод позивачу та її доньки у користування кімнатою, площею 17,1 кв.м. та місцями загального користування в спірній квартирі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, а саме Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Додатком до зазначеної постанови встановлено Граничні розміри компенсації витрат, повзаних з розглядом цивільних та адміністративних справ.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 названого Додатку рішення повязані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Розрахунок адвоката про час та зміст правової допомоги, яка надавалася позивачу в матеріалах справи відсутній.

З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2012 року адвокат підготував позовну заяву, 27 лютого 2013 року та 27 березня 2013 року надавав правову допомогу у судовому засіданні (а.с. 12, 49, 49а).

З витягу угоди № 5 від 27.02.2013 року випливає, що ОСОБА_2 уповноважила адвоката ОСОБА_9, який діє згідно ордеру Адвокатського обєднання «Юридична консультація № 1 м. Києва» бути її представником в усіх судових інстанціях України при розгляді даної цивільної справи з наданням йому всіх процесуальних прав та обовязків сторін, передбачених законодавством України (а.с. 38).

На час розгляду справи у суді адвокат ОСОБА_9 приймав участь у справі як представник позивача, а не надавав правову допомогу, а тому зазначений час не може бути враховано, як надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачено, що мінімальна заробітна плата у березні становить 1147,00 грн.

Таким чином, стороні на користь якої ухвалено судове рішення підлягають відшкодуванню витрати, повязані з наданням правової допомоги за годину роботи особи, яка надає таку допомогу в розмірі 458,80 грн. (1147,00 грн. х 40 : 100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 202, 202-1, 203 ЦПК України, ст. 155 ЖК України, ст.ст. 358, 369, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, визначити порядок користування жилим приміщенням та вселення - задовольнити.

Встановити порядок користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 кімнату, площею 17,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_4 кімнати, площею 12,2 кв. м. та 12,4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Місця загального користування кухню, площею 8,3 кв.м., коридор, площею 12,2 кв.м., вбиральню, площею 1,3 кв.м. та ванну кімнату, площею 3,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 залишити в спільному користуванні.

Вселити ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3 в кімнату, площею 17,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_4 в кімнати, площею 12,2 кв. м. та 12,4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 в користуванні кімнатою, площею 17,1 кв.м. та місцями загального користування кухнею, площею 8,3 кв.м., коридором, площею 12,2 кв.м., вбиральнею, площею 1,3 кв.м. та ванною кімнатою, площею 3,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 107,30 (сто сім) гривень 30 копійок та витрати на правову допомогу у сумі 458,80 (чотириста пятдесят вісім) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: