Справа № 752/5721/13-ц
Провадження № 2/752/2455/13
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2013 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Калініченко Л.С., при секретарі Руденко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Кредит» Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит», третя особа ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» про визнання недійсним кредитного договору № від 20.10.2011 р., посилаючись на те, що 31 січня 1987 року уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрований Новобузькою районною радою народних депутатів Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №23.

20.10.2011 р. між її чоловіком, ОСОБА_2, ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту № . За вказаним Договором ТОВ «ОТП Кредит» для придбання товару та послуг надає ОСОБА_2 споживчий Кредит у відповідності до умов Кредитного договору та правил кредитування, а Позичальник зобов»язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним Кредитним договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід»ємною частиною, а також виконувати умови Кредитного договору.

При цьому, позивач зазначає, що розмір заробітної плати її чоловіка є недостатнім для обслуговування кредиту і на думку позивача він не є дрібним побутовим. Своєї згоди (схвалення) на укладення договору кредиту позивач не надавала (усно чи письмово). З наведених підстав просить визнати договір кредиту недійсним.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надіслала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, також просить розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідачів в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник ТОВ «ОТП Кредит» надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіслав заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

31 січня 1987 року між позивачкою та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ФП № 422827, виданим Новобугським р/в ЗАГС 31.01.1987 р. (а.с.4)

20 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» укладено кредитний договір №, за яким ОСОБА_2 надано кредитні кошти у розмірі 5929 гривень на умовах строковості та платності.( а.с.5-6)

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 та 2 статті 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, а при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч.3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також стосовно цінного майна, згода другого з подружжя повинна бути подана письмово.

Тобто, при укладенні угод одним із подружжя презюмується, що він діє за згодою іншого. Згода іншого подружжя необхідна тільки на відчуження майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, а на отримання майна згода іншого подружжя не потрібна. Отже, згода позивача на укладення спірного кредитного договору є не обов'язковою.

З кредитного договору № від 20.10.2011 р. вбачається, що він не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором (третя особа, відповідачі). Умови цього кредитного договору є зобов'язальними тільки для його сторін та не створюють жодних наслідків для другого з подружжя (позивача). Отже, позичальник, отримавши кредит, приймає на себе особисті зобов'язання щодо його повернення кредитодавцю з належною сплатою процентів.

Таким чином, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обовязків для другого із подружжя, а лише для позичальника як сторони договору, положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються саме розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту. Тобто, укладення одним із подружжя кредитного договору не потребує згоди на це іншого з подружжя.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, шостою статті 203 цього кодексу. Частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Зважаючи на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів щодо недодержання сторонами при укладанні зазначеного вище договору вимог Цивільного кодексу України, підстави для визнання даного договору недійсним відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит», третя особа ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним є безпідставними, необгруунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України судові витрати сплачені при предявлені позову.

Керуючись ст. 65 СК України, ст. 215, 1054 ЦК України, 3, 10, 88, 209, 212 -215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» про визнання кредитного договору недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя