Справа № 2-5571/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2013 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Загородній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Соломянського району м. Києва, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про усунення перешкод у користуванні майном та звільнення його з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в розпорядженні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом звільнення її з-під арешту та зняття заборони щодо відчуження квартири, внесеної до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером №1395007, яке зареєстровано 20.10.2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа №Н-25 від 15.05.1997 року прокурора Жовтневого району м. Києва.

Посилається в позові на те, що вона є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 15.01.2001 року Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва.

27.06.2013 року вона отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна наявний запис про арешт належної їй на праві власності квартири.

Підставою для одного обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі став лист №Н-25 від 15.05.1997 року прокурора Жовтневого району м. Києва, обтяження зареєстроване 20.10.2004 року 13:43:17 за №1395007, реєстратором є Перша Київська державна нотаріальна контора.

Станом на квітень 1997 року дана квартира знаходилася в користуванні її матері ОСОБА_3, її сестри ОСОБА_4 та її самої. Всі вони проживали та були зареєстровані в даній квартирі.

22.04.1997 року мати та сестра незаконно оформили приватизацію даної квартири на її сестру.

Рішенням від 19.05.1997 року, позов Органу опіки та піклування Жовтневої райдержадміністрації м. Києва було задоволено та позбавлено її матір ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_1.

28.11.1997 року, позов прокурора Жовтневого району м. Києва в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 було задоволено та скасована приватизація квартири, та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане РЕУ ВО «Київприлад» 22.04.1997 року № 695 на імя ОСОБА_4, зареєстроване в БТІ 23.04.1997 року за №4558.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла сестра.

В 2001 році право власності на спірну квартиру було оформлене на неї.

Отримавши інформацію про наявність обтяжень на відчуження квартири в Єдиному реєстрі заборон, вона звернулася до Прокуратури Соломянського району м. Києва, яка листом №3186-13 (1059)9755 вих. №13 від 02.09.2013 року повідомила, що прокуратурою Жовтневого району м. Києва в її інтересах було подано позов до Жовтневого районного суду м. Києва про скасування приватизації житлового приміщення та визнання свідоцтва про право власності на житло не дійсним. Прокуратура Соломянського району м.Києва не заперечує проти зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

11.09.2013 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до Державної реєстраційної служби у м. Києві про зняття арешту №1395007 на підставі листа прокуратури Соломянського району м. Києва №3186-13 (1059)9755 вих. №13 від 02.09.2013 року, на що їй було відмовлено в припиненні обтяжень без ухвали суду.

Виходячи з того, що на сьогоднішній день вона є єдиним власником квартири, однак не може користуватися та розпоряджатися своєю власністю з вини державних органів, тому просить задовольнити позов.

Ухвалою суду м.Києва від 16.10.2013 р. проведено заміну відповідача Першої Київської державної нотаріальної контори на Головне управління юстиції у м.Києві.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві та просила задовольнити.

Представник відповідача - прокуратури Соломянського району м. Києва Гузир Д.В. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки прокуратура Соломянського району м.Києва не чинить позивачу перешкод в розпорядженні та користуванні квартирою.

Представник відповідача Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та представника прокуратури Соломянського району м. Києва, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.01.2001 року, виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва позивач ОСОБА_1, яка на той час мала прізвище ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1.

29.09.2009 року позивач зареєструвала шлюб та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29.08.2009 року, актовий запис №1618.

Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі листа №Н-25 від 15.05.1997 року Прокурора Жовтневого району м. Києва за реєстраційним номером №1395007 в Єдиному реєстрі заборон були зареєстровані обтяження на квартиру АДРЕСА_1.

Встановлено також, що рішенням Жовтневого районного суду міста Києва від 19.05.1997 року за позовом відділу освіти Жовтневого району м. Києва мати позивача, ОСОБА_3, була позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Києва від 28.11.1997 року за позовом прокурора Жовтневого району м. Києва в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 була скасована приватизація квартири АДРЕСА_1, та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане РЕУ ВО «Київприлад» 22.04.1997 року № 695 на ім'я ОСОБА_4, зареєстроване в БТІ 23.04.1997 року за №4558.

Зі змісту даного рішення суду вбачається, що в порушення прав малолітньої на той час доньки, позивача ОСОБА_1 в справі, мати останньої ОСОБА_3 з метою продажу квартири знялася разом з нею з реєстраційного обліку в квартирі, внаслідок чого квартира в порушення діючого законодавства була приватизована на сестру позивачки ОСОБА_4

Відповідно до листа Прокуратури Солом»янського району м.Києва №3186-13 (1059)9755 вих. №13 від 02.09.2013 року встановлено, що прокуратурою Жовтневого району м. Києва в інтересах ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) було подано позов до Жовтневого районного суду м. Києва про скасування приватизації житлового приміщення та визнання свідоцтва про право власності на житло не дійсним. Прокуратура Солом»янського району м.Києва не заперечує проти зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

Тобто, арешт на спірну квартиру листом прокурора Жовтневого району м. Києва №Н-25 від 15.05.1997 року був накладений під час підготовки до суду документів, направлених на захист прав малолітньої ОСОБА_1 в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 41/5 від 27.05.1997 року, реєстраторами яких на той час виступали державні нотаріуси.

23.09.1998 року померла сестра позивачки ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Встановлено, що після досягнення повноліття позивачем, заборона на відчуження в Єдиному реєстрі заборон скасована не була.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

В ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ/майно/,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З точки зору ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, обтяжень прав на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, внесених Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа прокурора Жовтневого району м. Києва, обмежує її права власника на володіння та розпорядження квартирою, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 3- 4, 10-11, 33, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України , суд -,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Прокуратури Соломянського району м. Києва, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про усунення перешкод у користуванні майном та звільнення його з-під арешту - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні та розпорядженні власністю квартирою АДРЕСА_1

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, накладеного 20.10.2004 року на підставі листа №Н-25 від 15.05.1997 року прокурора Жовтневого району м. Києва, та внесеного до Єдиного державного реєстру заборон на відчуження обєктів нерухомого майна за №1395007.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.І. Кушнір