АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8449/13 Справа № 188/114/13 Головуючий у 1 й інстанції - Пелипенко К.В. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2013 року м. Дніпропетровськ

25 липня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.,

Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю., Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Петропавлівському районі, Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про визнання довідки недійсною та прийняття заробітної плати для призначення страхових виплат в розмірі 868,40 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що, працюючи в тяжких та шкідливих умовах на вугільній промисловості на шахті «Степова» ДХК «Павлоградвугілля», яку було реорганізовано у Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», при виконанні своїх трудових обов'язків на підприємстві, втратив працездатність, що підтверджується актом Н-1 № 55 від 27.07.2002р. Відповідно до довідки МСЕК від 02.12.2002р. йому, позивачу, встановлено 5% з 29.10.2002р. до 01.11.2003р. стійкої втрати працездатності. Відповідно до довідки про середню заробітну плату (дохід), виготовленої ВСП шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» розрахунок середньомісячної заробітної плати за січень 2002р. - червень 2002р. становить 638, 91 грн., яка була прийнята органом Фонду для призначення страхової суми. Вні, позивач, зазначає, що при виготовленні довідки про середню заробітну плату (дохід) для призначення страхової виплати підприємством невірно було вказано щомісячні суми по заробітній платі (доходу), що в свою чергу призвело до заниження розміру сумарної заробітної плати за розрахунковий період, а також заниженню середньоденної заробітної плати та середньомісячної заробітної плати, яка застосовується для призначення страхової виплати, в зв'язку з чим позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив суд визнати довідку про середню заробітну плату (дохід) від 17.12.2002р. недійсною, прийняти середньомісячну заробітну плату для призначення страхових виплат в зв'язку з стійкою втратою працездатності з 29.10.2002р. в розмірі 868,40 грн., зобов'язавши відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області прийняти для призначення страхових сум дану середню заробітну плату та провести перерахунок щомісячних страхових сум з дати призначення виплат, з 29.10.2002р. та виплатити недоплати у відповідності з чинним законодавством.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено; судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 посилаються на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач, працюючи в тяжких та шкідливих умовах у вугільній промисловості на шахті «Степова» ДХК «Павлоградвугілля», яку було реорганізовано у Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», при виконанні своїх трудових обов'язків на підприємстві, втратив працездатність. 27.07.2002 року було складено акт про нещасний випадок № 55 щодо ОСОБА_6, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6-7).

12.08.2009р. позивач був звільнений з шахти «Степова» Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» за станом здоров'я (а.с. 4-5).

Відповідно до довідки МСЕК від 02.12.2002р. позивачу первісно встановлено 5% втрати професійної працездатності до наступної дати переогляду, тобто до 01.11.2003р. (а.с. 8).

Відповідно до довідки про середню заробітну плату (дохід) від 17.12.2002р. ОСОБА_6, його нарахована заробітна плата за відпрацьований час за період з січня 2002р. по червень 2002р. включно становить: січень 2002р. - 706,96 грн., лютий 2002р. - 619,91 грн., березень 2002р. - 657,69 грн., квітень 2002р. - 125,83 грн., травень 2002р. - 352,83 грн., червень 2002р. - 593,73 грн. (а.с. 12).

На підставі вказаної вище довідки, постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №3003/1 від 29.12.2002р. позивачу було призначено одноразову та щомісячну грошову суму у зв"язку з втратою професійної працездатності (а.с. 9-10).

Згідно акту прийняття-передачі особових справ потерпілих на виробництві № 90, складеного 11.03.2003р., відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в смт. Петропавлівка при прийнятті особових справ потерпілих, в тому числі і особової справи ОСОБА_6, жодних порушень не виявлено (а.с. 25).

Згідно ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», з відповідними змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин, середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 11 ст. 34 вказаного Закону при обчисленні середньомісячного заробітку враховуються основна і додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які включаються до фонду оплати праці і підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян.

Згідно пункту 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», та підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, середньоденна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподаткованого доходу), з якої сплачувалися страхові внески: на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог та правомірно відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Безпідставним є посилання апелянта на необхідність включення у довідку про середню заробітну плату для нарахування соціальних виплат доплати за нормативний час пересування у шахті (вид оплат №140), оскільки, згідно ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» у редакції, що діяла на протязі часу за який видана довідка, - доплати за видом №140 не оподатковувались, на них не нараховувались страхові внески і вони правомірно не були включені до розрахунку середньої заробітної плати, що призвело до різниці між довідкою та табуляграмами (а.с. 45).

Доводи апелянта про те, що, відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23.11.2001 року, у січні 2002 року визначено кількість робочих днів - 21, а у червні - 18, не спростовують правильність висновків місцевого суду, оскільки у довідці про середню заробітну плату для нарахування соціальних виплат зазначена кількість фактично відпрацьованих позивачем робочих змін за відповідний період (у січні 2002 року - 23, у червні - 20), згідно графіків виходу ОСОБА_6 на роботу, що підтверджено матеріалами справи, яким суд першої інстанції надав належної оцінки.

Колегія зауважує, що за захистом своїх трудових прав з приводу зайво відпрацьованого у 2002 році часу позивач до суду не звертався.

Посилання представника позивача на неправильність розрахунку розміру середньої заробітної плати є надуманими, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Крім того, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 3, ст. 4, ст. 16 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлена позовна вимога про визнання довідки про середню заробітну плату (дохід) недійсною, є неналежним способом захисту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді