АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2013 року м. Дніпропетровськ

24 жовтня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства міської ради "Міськводоканал" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 16.12.2010 р. був прийнятий на посаду майстра каналізаційної дільниці експлуатації мереж каналізації в КП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал»; 24.05.2011 р. його було переведено на посаду майстра в групу роботи з абонентами, а 30.03.2012 р. - на посаду майстра служби збуту. 28 лютого 2013 року його, позивача, було звільнено із займаної посади згідно наказу №19-з від 06 лютого 2012 року за скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 12). Вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки відповідачем не пропонувалась робота по відповідній спеціальності, а скорочення штату і чисельності працівників проведено незаконно. Позивач просив суд поновити його на роботі, стягнути на його користь середню заробітку плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 червня 2013 року ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_6 16.12.2010 р. був прийнятий на посаду майстра каналізаційної дільниці експлуатації мереж каналізації в КП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал». 24.05.2011 р. його було переведено на посаду майстра в групу роботи з абонентами, а 30.03.2012 р. - на посаду майстра служби збуту.

На засіданні балансової комісії виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради 11.11.2011р. було вирішено про вжиття заходів щодо оптимізації штатного розкладу та організаційної структури підприємства КП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» (а.с. 31).

На виконання вищезазначеного рішення наказом від 01.03.2012 р. №01-01/65 було створено робочу комісію оптимізації штатного розкладу та організаційної структури КП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» (а.с. 34).

На засіданні вищезазначеної комісії від 13.11.2012 р. вирішено скоротити зі штатного розкладу служби збуту наступні одиниці: майстер - 1; електрогазозварник 5 розряду - 1; слюсар АВР водопроводу 5 розряду - 3; слюсар АВР водопроводу 4 розряду -2; групу роботи з абонентами - 10 (а.с. 33).

Наказом по КП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» від 14.11.2012 р. №242-п «Про внесення змін до штатного розкладу» встановлено з 01.03.2013 р. скоротити з штатного розкладу служби збуту підприємства наступні одиниці: майстер - 1; електрогазозварник 5 розряду - 1; слюсар АВР водопроводу 5 розряду - 3; слюсар АВР водопроводу 4 розряду - 2; групу роботи з абонентами - 10.

Пропозицією від 25.12.2012 р. № 231-к ОСОБА_6 персонально попереджено про можливе майбутнє звільнення 28.02.2013 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України з запропонуванням йому роботи слюсаря-ремонтника 5 розряду дільниці з експлуатації каналізаційних станцій з середньою заробітною платою 3675,00 грн. ОСОБА_6 на вищезазначену пропозицію не погодився, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 13).

Пропозицією від 10.01.2013 р. № 4-к, у зв»язку зі звільненням 28.02.2013 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України, ОСОБА_6 запропоновано посаду слюсаря АВР каналізації 5 розряду дільниці з експлуатації мереж каналізації з середньою заробітною платою 3836,00 грн. ОСОБА_6 на вищезазначену пропозицію не погодився, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 14).

Пропозицією від 15.01.2013 р. № 8-к ОСОБА_6 запропоновано посаду слюсаря АВР водопроводу 5 розряду дільниці з експлуатації мереж водопроводу з середньою заробітною платою 3605,00 грн. ОСОБА_6 на дану пропозицію не погодився, про що свідчить його особистий підпис (а.с.15).

28 лютого 2013 року ОСОБА_6 був звільнений із займаної посади згідно наказу №19-з від 06 лютого 2012 року за скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 12).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Ч

Частинами 1 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», з відповідними змінами та доповненнями, роз»яснено, що розглядаючи трудові спори, пов»язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов»язані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим нам органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У пункті 15 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України роз»яснено, що встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що у зв»язку зі змінами в організації праці в КП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» відбулося скорочення штату працівників, у зв»язку з чим, зокрема, скорочена одна посада майстра служби збуту.

Місцевий суд зробив правильний висновок про безпідставність посилань позивача на незаконність здійснення відповідачем скорочення штату та чисельності працівників; відповідне детальне обґрунтування позиції місцевого суду наведене у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія звертає увагу, що наказ по КП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» від 14.11.2012 р. №242-п «Про внесення змін до штатного розкладу» позивачем у судовому порядку не оскаржено, доказів незаконності зазначеного наказу суду не надано.

Факт здійснення скорочення КП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» посад та вивільнення працівників підтверджується звітом відповідача до міського центру зайнятості (а.с. 38).

При звільненні позивача роботодавцем були виконані всі вимоги ст. 49-2 КЗпП України; ОСОБА_6 про наступне вивільнення був належним чином, персонально попереджений за два місяці, від запропонованих вакантних посад відмовився, що стверджується наведеними вище доказами.

Колегія приймає до уваги пояснення позивача у судовому засіданні, який зазначив, що з тексту письмової пропозиції від 25.12.2012 р. № 231-к він чітко зрозумів, що його попереджають про наступне звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 28.02.2013 року.

Посилання позивача на те, що йому не була запропонована робота за відповідною спеціальністю є безпідставними, оскільки, згідно представлених відповідачем письмових доказів, роботодавець запропонував позивачу всі можливі наявні вакантні посади.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України, звільнення позивача відбулося за згодою профспілкової організації.

Суд звертає увагу, що позов з підстав ст. 42 КЗпП України, щодо наявності переважного права на залишення на роботі, позивачем не заявлено.

Зважаючи на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним наказу про звільнення і поновлення позивача на роботі, відсутність порушень трудових прав позивача, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди. Суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги правильне застосування місцевим судом вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді