АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2050/13
Категорія:сімейні Доповідач: Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - Івах А.П., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на рішення Московського районного суду міста Харкова від 16 січня 2013 року по справі за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

4 грудня 2012 року управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулося до суду з вказаним позовом.

В обгрунтування позову посилалось на те, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей Московського районного управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради як така, що опинилась у складних життєвих обставинах.

Її мати, ОСОБА_4, не має паспорту і належним чином не виконує батьківські обов'язки: неповнолітня ОСОБА_3 схильна до бродяжництва - двічі 16 березня і 24 жовтня 2012 року потрапляла до комунального закладу «Луганський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей»; 1 вересня 2012 року ОСОБА_3 була зарахована до Харківського професійного ліцею машинобудування, проте до навчання не приступила і була відрахована із навчального закладу; ОСОБА_3 не мала свідоцтва про народження і отримала його лише за сприяння служби у справах дітей.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не навчалась, бродяжила, ОСОБА_4 притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. Проведена з нею профілактична робота позитивних результатів не дала.

ОСОБА_4 тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Наразі дитина знаходиться у притулку, куди вона доставлена із комунального закладу «Луганський обласний центр соціально-психологічної реабілітації».

Посилаючись на вказані обставини, просило відібрати неповнолітню ОСОБА_3 у її матері ОСОБА_4, стягнути з неї на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Представник прокуратури Московського району міста Харкова, який приймав участь у справі, позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_4 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 16 січня 2013 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просе рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити у повному обсязі. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які брали участь у справі, рішення суду першої інстанції не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подали.

Перевіряючи законність і обгрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у позові про відібрання у ОСОБА_4 доньки ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів злісного ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з відмовою у позові про відібрання дитини, не має підстав і для задоволення позову про стягнення аліментів.

Судова колегія з таким висновком суду погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Підстави відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, передбачені ст.170 СК України.

В якості підстави для відібрання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_4 управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради зазначило ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обов'язків.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3, її мати - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як зазначає ОСОБА_4, біологічний батько ОСОБА_3, мешкають за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_5

Із актів обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_3 від 11 березня , 12 червня, 18 липня, 5 листопада 2012 року встановлено, що вона мешкає з батьками у вказаній вище двокімнатній квартирі. Умови проживання дитини задовільні. Для виховання і розвитку дитини створені необхідні умови (а.с.20-21).

Фахівець із соціальної роботи центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді у Московському районі міста Харкова ОСОБА_6, допитана судом першої інстанції в якості свідка, пояснила, що ОСОБА_4 звернулася до центру з заявою з проханням надати їй допомогу для отримання нею паспорта громадянина України та проведення соціальної роботи з донькою ОСОБА_3, яка не бажає навчатися. Центром було взято сім'ю ОСОБА_4 під соціальний супровід. При інспектуванні сім'ї встановлено, що ОСОБА_4 бажає і робить все можливе, щоб виховувати доньку. Сім'я забезпечена необхідними побутовими речами, харчуванням, одягом. ОСОБА_4 відвідувала дитину у притулку. де вона перебуває, а також у лікарні, приносить для неї ліки та все необхідне. ОСОБА_4 не байдужа до долі дитини. При спілкуванні з ОСОБА_3 встановлено, що вона усвідомлює свої вчинки та переймається з приводу того, що її можуть відібрати від матері.

Сама ОСОБА_3 у своїх поясненнях повідомляє про те, що у неї з батьками склалися добрі стосунки і вона дуже хоче повернутися додому (а.с.30).

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що доказів ухилення ОСОБА_4 від виховання доньки ОСОБА_3 та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками не має.

Труднощі, які виникли у ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що дитина не хоче навчатися та бродяжить, ОСОБА_4 намагається вирішити як сама, так і з допомогою центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді у Московському районі міста Харкова.

Рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до підстав позову та переоцінки досліджених і правильно оцінених судом доказів.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 16 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: