Справа № 0503/2745/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2012 . 21 грудня 2012 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Воробйової І.В.

при секретарі Черкай С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про вселення в жилий будинок № 4 по провулку Силікатному в м. Артемівську Донецької області, і в судовому засіданні, підтримавши свої позовні вимоги, пояснив, що 20 липня 2007 року він уклав шлюб із ОСОБА_5 та вселився до належного дружині будинку № 4 по провулку Силікатному в м. Артемівську. Зі згоди дружини він 24.12.2008 року зареєструвався за місцем свого проживання і сумісно з відповідачкою став проживати у спірному будинку. Вказав на те, що сподівався прожити довго у шлюбі з відповідачкою і оскільки будинок дружини потребував значного ремонту, тому він продав належний йому будинок і квартиру, і частину грошей, отриману від продажу майна, вклав в ремонт будинку. Так, було відремонтовано дах будинку, фундамент, побудовано гараж і виконано інші будівельно-ремонтні роботи. Однак в червні 2011 року їхні подружні стосунки погіршилися і в липні дружина запропонувала йому пожити тимчасово окремо від неї, забрала у нього ключі від будинку. Він погодився з нею, оскільки вважав, що після тимчасової розлуки, їхні подружні стосунки буде налагоджено. Належні йому речі він залишив у дружини. Через деякий час він подзвонив відповідачці, однак вона йому сказала про те, що примирення не буде і вона подала на розлучення. Рішенням суду від 23.09.2011 року шлюб було розірвано. До теперішнього часу в спірному будинку знаходяться його особисті речі, до яких він не має доступу; на його прохання надати йому можливість вселитися в будинок і користуватись ним відповідачка відмовляє йому, не впускає його до будинку, не надає ключі, чинить йому перешкоди у його праві користування жилим приміщенням. Такі свої дії вона мотивує тим, що шлюб між ними розірвано і тому він втратив право користування будинком. Внаслідок цього він позбавлений можливості користуватися своїми речами. Він є інвалідом 3 групи, на теперішній час вимушений мешкати разом з батьками, чим погіршує їхні житлові умови; зазначив що не має можливості придбати собі інше житло. Просить суд вселити його у будинок № 4 по провулку Силікатному в м. Артемівську.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги позивача ОСОБА_1В, і просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі і пояснила, що з 2001 року їй на праві власності належить будинок №4 по провул. Силікатному в м. Артемівську. Підтвердила те, що дійсно знаходилась з липня 2007 року у шлюбі з ОСОБА_1 З її згоди в будинок вселився її чоловік, вони проживала сумісно, після чого в грудні 2008 року вона зареєструвала чоловіка у своєму будинку. Однак влітку 2011 року їхні сімейні стосунки погіршилися, між ними почалися сварки, конфлікти. На початку липня 2011 року ОСОБА_1 взяв свої особисті речі і пішов з будинку. Не заперечує того, що вона замінила замки на вхідних дверях будинку і не має наміру давати ключі позивачу, оскільки спільне проживання з позивачем є неможливим. Вважає, що оскільки шлюб між нею і позивачем розірвано, з урахуванням того, що ОСОБА_1 добровільно виїхав з будинку, вважає що позивач не має підстав для вселення в її будинок, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти позову і просив суд відмовити у його задоволенні, оскільки вважає, що не має підстав для вселення ОСОБА_1 у спірний будинок. Просив звернути увагу суду на те, що ОСОБА_3 є власником спірного будинку на підставі біржового контракту.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши представлені ними докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі біржового контракту купівлі-продажу від 27.03.2001 року є власником жилого будинку №4 по провулку Силікатному в м. Артемівську Донецької області, що підтверджується довідкою КП Артемівське бюро технічної інвентаризації.

ОСОБА_3 (Ггроменко) і ОСОБА_1 20 липня 2007 року уклали шлюб, який було розірвано 23.09.2011року рішенням Артемівського міськрайонного суду. В 2007 році ОСОБА_1, як член сімї ОСОБА_3, зі згоди власника будинку ОСОБА_3, вселився в будинок №4 по провул. Силікатному в м. Артемівськ. 24.12.2008 року ОСОБА_1, також зі згоди ОСОБА_3, зареєстрував у вказаному будинку місце свого проживання і до теперішнього часу позивач зареєстрований за вказаною адресою. В липні 2011 року ОСОБА_1, на прохання ОСОБА_3, тимчасово виїхав із спірного будинку, при цьому не забрав речі домашнього вжитку, побутову техніку та інші належні йому речі. ОСОБА_1 виїхав з будинку тимчасово, мав намір повернутись до нього, але ОСОБА_3 перешкоджає йому у вселенні та користуванні будинком. Відповідачка забрала у позивача ключі від будинку, чим створила йому перешкоди в користуванні будинком і не має намір давати ключі від спірного будинку позивачу. Таким чином відповідачка чинить позивачу перешкоди не тільки у вселенні в спірний будинок, а також висловлює своє небажання щоб позивач користувався будинком, так як у них склалися неприязнені відношення внаслідок розірвання шлюбу і відповідачка не має наміру проживати в спірному будинку разом з позивачем.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не ставила питання про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування будинком №4 по провул. Силікатному в м. Артемівську.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб.

Аналогічне правило міститься в ст. 150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє членів його сімї права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

До членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 Житлового кодексу - дружина (чоловік, їхні діти і батьки). Членами сімї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В статті 9 Житлового кодексу України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були розяснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України щодо змагальності судового процесу. Відповідно до вимог статті 27 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, власником будинку ОСОБА_3 при вселенні ОСОБА_1 в спірний будинок було дотримано всі вимоги законодавства. Позивач має намір проживати за місцем реєстрації, власник будинку не змінився, ОСОБА_1 дала свою згоду на вселення позивача з урахуванням всіх вимог діючого законодавства, таким чином надала, за власним бажанням, право проживання позивачу в належному їй будинку, крім того слід зазначити, що право позивача користуватись жилим приміщенням не змінилось в звязку зі зміною власника.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилається відповідачка як на неможливість проживання її з позивачем, оскільки ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності, а конфлікт, який виник між сторонами, є наслідком тих складних сімейних відносин, які і привели сторони до розриву сімейних відносин.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3, порушує права позивача як бувшого члена сімї власника будинку щодо користування житлом. Будучи членом сімї власника жилого будинку під номером 4 по провулку Силікатному в м. Артемівську Донецької області, позивач набув право користування вказаним жилим приміщенням. Будь-яких угод про порядок користування будинком при вселенні позивача у спірний будинок не було укладено.

Не заслуговують на увагу ствердження представника відповідача про те, що ОСОБА_3 не можна вважати повноправним власником будинку № 4 по провул. Силікатному в м. Артемівську , оскільки вона придбала зазначений будинок за біржовим контрактом договору купівлі-продажу. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і право власності на таке майно виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до даних КП Артемівське бюро технічної інвентаризаціїправо власності ОСОБА_3 на будинок № 4 по провул. Силікатному в м. Артемівську зареєстровано 27.03.2001 року про що свідчить запис у реєстровій книзі за № 0130 реєстр № 8888, таким чином ОСОБА_3 є власником спірного будинку з 27.03.2001 року по теперішній час.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на користування будинком № 4 по провул. Силікатному в м. Артемівськ, він зареєстрований в даному будинку, а те, що він не проживав в спірному будинку в звязку з вищевказаними причинами, не позбавляє його права ставити питання про вселення до зазначеного будинку і закріплення за ним права користування будинком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про вселення в будинок № 4 по провул. Силікатному в м. Артемівську є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 331, 338 ЦК України, ст.ст.9, 64, 150, 156 ЖК України, ст.ст.5,6,10,27, 57,58,59,60,61,84,107,208,209,212, 213,215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в будинок № 4 по провулку Силікатному в м. Артемівську Донецької області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з моменту проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя І. В.Воробйова