Справа № 335/4976/13-ц
6/335/628/2013 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2013 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Бойка О.Ю., при секретарі Крижко Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовими рішеннями,
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся головний державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовими рішеннями.
Подання мотивоване тим, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Запорізького МУЮ перебуває виконавче провадження №437/18 з примусового виконання судового наказу №2н-1241 від 23.11.2010 року, виданого 20.12.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості у розмірі 2388,35 грн.
В самостійному порядку боржник рішення суду не виконав. Для забезпечення виконання боржником зобовязань, покладених на нього вищевказаним судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя головний державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_1 просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судове засідання державний виконавець не зявився, про судове засідання був сповіщений належним чином, заяви про розгляд подання без його участі не надав, однак його неявка не перешкоджає розгляду даного подання.
Суд, перевіривши доводи, викладені в поданні, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся з вищевказаним поданням, погодженим з начальником ВДВС, відповідно до ст.377-1 ЦПК України.
Згідно даної норми права питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.
Відповідно ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.
Стаття 6 вказаного Закону визначає підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон. Пунктом 5 ч.1 ст.6 даного Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина за кордон ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань (в редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом N 2677-VI від 04.11.2010).
Частиною 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження на перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, безперешкодний вхід до приміщень, що належать боржникам, накладення арешту на майно боржника, його вилучення та реалізацію в установленому законодавством порядку. Здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами.
Зокрема, п.18 ч.3 ст.11 даного Закону передбачено, право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.
За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
У поданні йдеться лише про наявність боргових зобов'язань у ОСОБА_2 проте не зазначено, які саме дії ОСОБА_2 свідчать про ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України.
До подання державним виконавцем додано постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2012 року з виконання судового наказу 2н-1241/2010 виданого 20.12.2011 року, проте жодних доказів отримання цієї постанови боржником, суду не надано.
В матеріалах справи міститься супровідний лист, де зазначено про надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, однак до матеріалів справи не додано доказів, які б свідчили про отримання цієї постанови. З урахуванням цього у матеріалах подання відсутні будь-які підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду.
Акт від 18.05.2013 року, відповідно до якого державний виконавець виходив на адресу боржника ОСОБА_2 також не є доказом ухилення від виконання зобов'язань, оскільки до матеріалів подання доданий лише один акт державного виконавця, який був складений без присутності понятих.
Стаття 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає умови та правила надсилання документів виконавчого провадження. Цією статтею визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
З матеріалів доданих до подання вбачається, що на виконанні у Орджонікідзевському ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження №437/18 з примусового виконання судового наказу 2н-1241 від 23.11.2010 року, виданого 20.12.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: м. Запоріжжя, пр-т Леніна, 153-134 на користь Концерну «МТМ» заборгованості у розмірі 2388,35 грн.
Однак, Орджонікідзевський відділ ДВС не надав суду доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобовязань за судовим рішенням.
ВДВС, який мав брати участь в засіданні суду та надати докази щодо ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань, ухилився від належного виконання процесуального обовязку, покладеного на нього ст.377-1 ЦПК України. До суду державний виконавець ВДВС не зявився, участі в судовому засіданні не брав, доказів щодо ухилення боржника від виконання рішення суду не надав.
Зваживши на недопустимість порушення конституційних прав громадянина та недоведеність вимог заявника, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення подання державного виконавця немає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок, виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»,
В задоволенні подання головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовими рішеннями ОСОБА_2, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ЦПК України.

Суддя:

ОСОБА_3