АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5731/13 Справа: № 643/9777/13-ц Категорія: "договірні правовідносини" Головуючий 1 інстанції: Оксененко В.А. Доповідач: Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2013 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Даниленка В.М.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 липня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 06 червня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір № DNH4КЗ30402093, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7060 грн. 30 коп. та зобов'язався повернути вказану суму у строк до 06 червня 2008 року та сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 25,08 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконав, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 69 122 грн. 59 коп., яка станом на 01 червня 2013 року складається з: 2 359 грн. 06 коп. заборгованості за кредитом, 21 459 грн. 53 коп. заборгованості за процентами, 41 536 грн. 26 коп. нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань за договором, а також штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу у розмірі 3 267 грн. 74 коп. (процентна складова).

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 липня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № DNH4КЗ30402093 від 06 червня 2006 року в сумі 69 122 грн. 59 коп., а також 691 грн. 23 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заявленого ПАТ КБ "ПриватБанк" позову відмовити.

Відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України на адресу ОСОБА_1 неодноразово направлялися судові повістки про виклик до суду апеляційної інстанції, однак апелянт судову кореспонденцію не отримував, в судові засідання не з'являвся.

Частиною 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною або іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи.

З урахуванням вимог закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом апеляційної інстанції та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань щодо повернення у передбачений договором строк кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з нього на користь позивача заборгованості, яка станом на 01 червня 2013 року складається з: 2 359 грн. 06 коп. заборгованості за кредитом, 21 459 грн. 53 коп. заборгованості за процентами, 41 536 грн. 26 коп. нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань за договором, а також штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу у розмірі 3 267 грн. 74 коп. (процентна складова).

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 06 червня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір № DNH4КЗ30402093, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7060 грн. 30 коп. та зобов'язався повернути вказану суму у строк до 06 червня 2008 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 25,08 % річних на суму залишку заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом або договором наслідки.

Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Належних доказів виконання своїх зобов'язань за укладеним 06 червня 2006 року кредитним договором ОСОБА_1 не надано і матеріали справи не містять.

Отже, встановивши, що взятих на себе за кредитним договором зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами ОСОБА_1 належним чином не виконав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 2 359 грн. 06 коп. заборгованості за кредитом, 21 459 грн. 53 коп. заборгованості за процентами, а також передбачених умовами укладеного між сторонами кредитного договору штрафів.

Доводи апелянта про те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вимогами про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 06 червня 2006 року зі спливом позовної давності, є безпідставними виходячи з наступного.

Як убачається із заяви позичальника ОСОБА_1 про надання кредиту, ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір.

В пункті 1.7.31 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є невід'ємною частиною укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитного договору, сторони встановили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів складає 50 років.

Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені в сумі 41 536 грн. 26 коп. за порушення виконання ним зобов'язань за договором, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в цій частині змінити з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як убачається із матеріалів справи заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитом становить 2 359 грн. 06 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 21 459 грн. 53 коп., а розмір пені - 41 536 грн. 26 коп.

Оскільки розмір нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань за договором більш ніж у 17 разів перевищує розмір заборгованості за кредитом, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" до 10 000 грн.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, зі зменшенням розміру пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" до десяти тисяч гривень, а в іншій частині - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 липня 2013 року змінити.

Зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до десяти тисяч гривень.

В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 липня 2013 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді