АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7036/13 Справа № 2/199/60/13 Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л.Г. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р, Волошина М.П.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлева І.М., про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, скасування та поновлення реєстрації права власності, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, про відшкодування моральної шкоди, про відшкодування збитків, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 січня 2003 року йому належала квартира АДРЕСА_1. З 15 серпня 2008 року по 02 вересня 2008 року він знаходився на лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.І.І. Мечникова». 19 серпня 2008 року, перебуваючи в тяжкому стані, до нього в лікарню прибув відповідач з приватним нотаріусом Яковлевою І.М. з раніше складеним дорученням, яке йому було запропоновано підписати. В присутності приватного нотаріуса, відповідача та ОСОБА_7 він підписав доручення на продаж квартири. ОСОБА_3 взяв на себе обов'язок продати квартиру аби він мав гроші на лікування. 30 вересня 2008 року було укладено договір купівлі-продажу належної йому квартири.

Посилаючись на те, що на час складання правочину він був тяжко хворий, що квартиру було продано на вкрай невигідних для нього умовах, грошей на лікування він не отримав, після укладення договору купівлі-продажу відповідач не платив комунальні послуги, а тому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Яковлевою І.М. 30 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_3 Стягнути з ОСОБА_3 на його користь у відшкодування завданої йому незаконними діями моральну шкоду в розмірі 1.650 грн., збитки у розмірі 5.100 грн. та судові витрати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Відповідно до вимог ст.37 ЦПК України правонаступником після смерті ОСОБА_6 у справі було залучено його сина ОСОБА_4

У лютому 2012 року ОСОБА_4 уточнив позов і просив визнати недійсним довіреність на ОСОБА_7, посвідчену приватним нотаріусом Яковлевою І.М. 19 серпня 2008 року, та договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Анулювати з Державного реєстру майнових прав на нерухомість запис від 30 вересня 2008 року №24876130 про реєстрацію права власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_3 Поновити свідоцтво про право власності віл 21 січня 2003 року і технічний паспорт на дану квартиру на ім'я ОСОБА_6

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає у повному обсязі.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що домовленість з приводу відчуження квартири та укладення оспорюваного договору купівлі-продажу існувала лише між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, що останній обманним шляхом уклав з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу на своє ім'я.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 серпня 2002 року належала квартира АДРЕСА_1. У зв'язку з потребою коштів для лікування ОСОБА_6 мав намір продати квартиру, а тому 19 серпня 2008 року надав своїй співмешканки ОСОБА_7 довіреність на продаж його квартири за ціну і на умовах на її розсуд. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М. в приміщенні лікарні і з якої вбачається, що вона особисто підписана ОСОБА_6 Дані факти відображені у позовній заяві ОСОБА_6 На підставі наданої довіреності ОСОБА_7, діючи в інтересах ОСОБА_6, продала, а ОСОБА_3 придбав 30 вересня 2008 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М., спірну квартиру за 7.595 грн.

Статтею 232 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв'язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 мав намір продати квартиру, у зв'язку з чим надав довіреність ОСОБА_7 з правом продажу квартири і відчуження квартири відбулося за його волевиявленням. Позивач не довів у суді, що довіреність, видана 19 серпня 2008 року ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_7 щодо продажу його квартири АДРЕСА_1, була укладена внаслідок зловмисної домовленості між ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Доводи позовної заяви, що ОСОБА_6 не отримав від ОСОБА_3 грошові кошти за договором купівлі-продажу не можуть бути підставою для визнання правочину недійсним.

З урахуванням наведеного, колегія судів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, а тому рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлева І.М., про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, скасування та поновлення реєстрації права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: