АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/1108/13 Головуючий 1 інст.: Фанда О.А.
Категорія: «право власності»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2013 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Даниленка В.М.,

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 27 квітня 2002 року зареєструвала з відповідачем шлюб, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2006 року, про що 05 червня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції було зроблено в книзі реєстрації розірвань шлюбів відповідний запис № 208. За укладеними 02-го та 03-го листопада 2007 року договорами купівлі-продажу вона набула права власності на квартиру АДРЕСА_5 та квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що вказане нерухоме майно було придбано нею після розірвання шлюбу з відповідачем та за кошти, отримані нею від продажу 02 листопада 2007 року належної їй на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 1995 року квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_3 просила визнати квартиру АДРЕСА_5 та квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2010 року заочне рішення цього ж суду від 20 жовтня 2006 року про розірвання шлюбу між ним та позивачкою було скасовано, а відтак спірні квартири були придбані ОСОБА_3 під час шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2012 року позов задоволено. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні заявленого ОСОБА_3 позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні квартири були придбані позивачкою за кошти, отримані нею від продажу майна, яке належало їй особисто, крім того, після набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами, а тому таке майно є особистою приватною власністю ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що з 27 квітня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, а 05 червня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції в книзі реєстрації розірвань шлюбів було зроблено відповідний запис № 208 та видано позивачці свідоцтво про розірвання шлюбу.

02 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, за яким позивачка передала у власність квартиру АДРЕСА_2, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 1995 року. Продаж квартири вчинено за 338 350 грн.

Того ж дня ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу, за яким, сплативши 171 700 грн., набула права власності на квартиру АДРЕСА_4, а наступного дня за договором купівлі-продажу придбала за 101 000 грн. квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2010 року заочне рішення цього ж суду від 20 жовтня 2006 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку, за наслідками якого 18 січня 2011 року було ухвалено рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком до шлюбу або за час шлюбу, але за кошти, які належали дружині, чоловікові, особисто є її, його особистою приватною власністю.

Крім того, частиною 6 ст. 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Отже встановивши, що майно - квартиру АДРЕСА_5 та квартиру АДРЕСА_1, було набуте ОСОБА_3 за кошти, які належали їй особисто, оскільки були отримані нею від продажу квартири, що була придбана до реєстрації шлюбу з відповідачем, крім того, за час окремого проживання сторін у зв'язку з припиненням шлюбних відносин та розірванням шлюбу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання спірного нерухомого майна особистою приватною власністю ОСОБА_3 та задовольнив відповідний позов.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді