ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/8373/13-ц
провадження № 2/753/4737/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2013 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі КРАВЦОВІЙ Н.О.

за участю

позивач не зявився;

відповідача 1 ОСОБА_1;

відповідач 2 не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі по тексту позивач, ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач 1, ОСОБА_1) про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 липня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-UZ/01-008-М00163 (далі по тексту договір), предметом якого є страхування транспортного засобу KIA Carens, д.н. НОМЕР_1.

25 грудня 2009 року по вул. Бориспільській у м. Києві, ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗАЗ, д.н. НОМЕР_2, здійснив зіткнення з автомобілем KIA Carens, д.н. НОМЕР_1, в результаті було пошкоджено автомобіль KIA Carens. Оскільки постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2010 року відповідача 1 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, а ТОВ «СК «Альфа-Гарант» здійснено страхове відшкодування, то, на думку позивача, до нього перейшло право зворотної вимоги до відповідача 1, а саме відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9 445,31 грн.

Ухвалою суду від 17 червня 2013 року відкрито провадження у даній справі та її розгляд призначено в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 13 серпня 2013 року залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Українська страхова група» (далі по тексту відповідач 2, ПАТ СК «УСГ»), оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача 1 була застрахована у даній страховій компанії.

До початку судового розгляду справи, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить суд стягнути з відповідача 2 матеріальну шкоду у розмірі 1 145,74 грн. та судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України) крім прав та обовязків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач предявити зустрічний позов.

Дослідивши надану позивачем заяву про уточнення позовних вимог та враховуючи те, що дана заява подана до початку розгляду справи по суті та у відповідності до приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд приймає її до розгляду та вважає за необхідне здійснити розгляд справи з урахуванням викладених у заяві уточнень.

Позивач у судове засідання не зявився, однак його представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, уточненні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач 1 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ СК «УСГ», суму франшизи у розмірі 510 грн. ним було сплачено 12.08.2013 року, а тому відповідати за даним позовом, на його думку, має відповідач 2.

Відповідач 2 в судове засідання не зявився, однак представником надіслано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позову, в якому посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні відповідача 1 та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-UZ/01-008-М00163 (далі по тексту договір), предметом якого є страхування транспортного засобу KIA Carens, д.н. НОМЕР_1.

25 грудня 2009 року по вул. Бориспільській у м. Києві, ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗАЗ, д.н. НОМЕР_2, здійснив зіткнення з автомобілем KIA Carens, д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, в результаті було пошкоджено автомобіль KIA Carens, а власнику нанесено матеріальний збиток.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2010 року водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до звіту №7/10-04 від 06.07.2010 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу KIA Carens, д.н. НОМЕР_1, внаслідок пошкодження при ДТП, становить 9 959,49 грн. з урахуванням ПДВ.

На підставі Страхового акту №СТ/09/3650 від 19.07.2012 року та розрахунку суми страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу, позивачем здійснено страхове відшкодування за виключенням франшизи у розмірі 9 445,31 грн., з яких 4 668,90 грн. виплачено вигодонабувачу ОСОБА_2, що підтверджується платіжним дорученням №1985 від 19.07.2010 року та 4 776,41 грн. зараховано в рахунок сплати чергових страхових платежів за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача 1, його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ СК «УСГ».

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9765739 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, становить 25 000 грн., розмір франшизи складає 510 грн.

Згідно зі ст. 979 ЦПК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» (далі по тексту ЗУ «Про страхування») страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. А ст. 12 даного Закону встановлено, що страхове відшкодування зменшується на суму франшизи.

26 червня 2013 року позивач звернувся до ПАТ СК «УСГ» з заявою про виплату йому страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 9 445,31 грн.

В свою чергу, 01 серпня 2013 року відповідачем 2 на підставі претензії ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт №ДКЦВ-6686 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього, відповідно до яких ПАТ СК «УСГ» виплатило страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 7 789, 57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №13679 від 06.09.2013 року, за вирахуванням податку на додану вартість та франшизи 510 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 12.08.2013 року, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру.

Позивач не погоджуючись зі сплаченою йому відповідачем 2 сумою у розмірі 7 789,57 грн., враховуючи, що розмір страхового відшкодування в порядку регресу становить 9 445,31 грн., просить стягнути з ПАТ СК «УСГ» різницю між виплаченою та вказаною сумами з урахуванням сплаченої франшизи у розмірі 510 грн.

Проте, суд вважає дану вимогу про стягнення з відповідача 2 грошових коштів у розмірі 1 145,74 грн. безпідставною, оскільки як вбачається з звіту №7/10-04 від 06.07.2010 року, на який посилається позивач, сума 9 445,31 грн. визначена з урахуванням ПДВ, що підтверджується ремонтною калькуляцією доданою до даного звіту.

Між тим, збиток у вигляді ПДВ виникає виключно при ремонті автомобіля у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу у особи, що не є платником ПДВ збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов'язаних із відновлювальним ремонтом.

Встановлено, що страхове відшкодування було виплачено безпосередньо вигодонабувачу, як потерпілому, шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок.

Позивачем не надано доказів на підтвердження суми фактичних витрат, сплачених з урахуванням ПДВ.

Враховуючи наведене та те, що позивач виплатив страхове відшкодування ОСОБА_2 (потерпілому), який не являється платником ПДВ та ТДВ СК «Альфа-Гарант» не було надано доказів про проведення відновлювальних робіт на СТО, яка є платником ПДВ, суд дійшов висновку, що відповідач 2 правомірно виплатив страхове відшкодування без урахування ПДВ, оскільки сам факт виплати вказаної суми позивачем не може бути підставою для стягнення суми ПДВ з ПАТ СК «УСГ», а тому позовні вимоги про стягнення з останнього матеріальної шкоди у розмірі 1 145,74 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідачів на його користь суми сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись стст. 12, 22, 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 ЗУ «Про страхування», стст. 979, 988, 993, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, стст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 218 Цивільного процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.