Справа №2515/8967/2012
Провадження №2/751/56/2013
Рішення

Іменем України

21 січня 2013 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Данілевська Ю. П.

з участю : позивача - відповідача - ОСОБА_1, представника позивача - відповідача - ОСОБА_2, відповідача - позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - позивача - ОСОБА_4, представника відповідача- позивача- ОСОБА_5, представника Чернігівської міської ради - Приходько М.М., представника КП «Новозаводське» - Мурач Т.Б., представників органу опіки та піклування -Змійок А.А., Попович І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_10, треті особи: Чернігівська міська рада , КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради, орган опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради про визнання дій неправомірними , вселення, виселення без надання іншого житлового приміщення, стягнення моральної шкоди ; зустрічну позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа : КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням; зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання наймачем квартири ,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_10 , треті особи без самостійних вимог : управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради, КП « Новозаводське», орган опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради , в якому просить : визнати протиправними дії ОСОБА_3 та ОСОБА_10 по створенню перешкод позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; вселити позивача у квартиру АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_3, ОСОБА_10 разом з малолітніми дітьми : ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення та відшкодування моральної шкоди ( а.с.71-78).

Позов мотивовано тим, що позивач має право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 , яка отримана батьком позивача у 1989 році, як учасником війни в Афганістані.

Батьки позивача зареєстровані у квартирі 09.02.1989 року. Позивач народився 31.05.1989 року, з того часу проживав у квартирі до серпня 2011 року, до того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_10 перестали впускати позивача до квартири.

03.04.1997 року рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова шлюб між батьками позивача розірвано, а 14.11.1997 року мати позивача уклала шлюб з ОСОБА_3

З реєстрації у квартирі батько позивача - ОСОБА_14 знятий 25.06.1998 року. Згідно рішення Новозаводського РВК № 111 від 13.07.1998 року наймачем квартири АДРЕСА_1 стала мати позивача - ОСОБА_15

Відповідач по справі - ОСОБА_3 прописаний у квартирі 23.07.1998 року, але за ним, як власником, зберігалось і зберігається право користування житловою площею у належній йому на праві приватної власності Ѕ частина приватизованої трикімнатної квартири АДРЕСА_3, загальна площа якої становить 88 кв.м.

Зазначає, що маючи у власності житло, ОСОБА_3 не міг набути і не набув передбаченого ст.65 ЖК України права постійного користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1, яка належить до державного житлового фонду, а лише отримав можливість проживати та зареєструватись у цій квартирі внаслідок реєстрації шлюбу з ОСОБА_15 За наявності у власності житла, реєстрація ОСОБА_3 і проживання його у спірній квартирі не є законними підставами для отримання самостійного права постійного користування цим житлом як члена сім'ї наймача відповідно до ст.65 ЖК України.

03.07.2003 року за позовом ОСОБА_3, який на той час вже проживав у його приватизованій квартирі, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова шлюб ОСОБА_15 і ОСОБА_3 було розірвано. З того часу ОСОБА_3 жодного разу не з'явився у спірній квартирі, не сплачував за житлово-комунальні послуги і ніяких намірів проживати у цій квартирі не проявляв.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивачу виповнилось 16 років, він отримав паспорт та зареєстрований у квартирі 29.11.2005 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 41 рік померла мама позивача ОСОБА_15 від онкологічної хвороби. Після смерті матері позивач ненадовго поїхав до бабусі, за цей час ОСОБА_3, у лютому 2008 року, зламавши двері, незаконно проник у квартиру, поставив нові двері.

Після 40 днів по смерті мами, на початку березня 2008 року, повернувшись додому з бабусею побачив поміняні двері з новими замками, поспілкувавшись із сусідами, змушений був їхати на роботу до ОСОБА_3, де він дав ключі від квартири, нічого не пояснюючи. Незаконно вселившись у квартиру, ОСОБА_3 з більшої кімнати, у якій жив позивач, викинув речі позивача в меншу кімнату. Протягом тижня бабуся жила у Чернігові, в цей час ОСОБА_3 у квартирі не з»являвся.

08.08.2006 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 яка має у власності будинок у Чернігівському районі АДРЕСА_2, де була зареєстрована і знялась з реєстрації лише 28 січня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_10 народилась донька. Де вони у цей час проживали позивачу невідомо, але ні ОСОБА_3 ні його донька у квартирі, де позивач проживав з матір»ю ніколи не з'являлись, не проживали і проживати не могли. Без відома матері позивача, ОСОБА_3 07.12.2006 року зареєстрував у квартирі, де проживав позивач з матір»ю , свою доньку.

З березня 2008 року, ОСОБА_3 почав періодично проживати у квартирі, а літом 2008 року без відома позивача та його згоди, поселив у квартиру дружину, ОСОБА_10 та доньку , маючи на сусідній вулиці у власності половину трикімнатної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у ОСОБА_3 народилась друга дитина, яку ОСОБА_3 також, не маючи права користування житлом, зареєстрував у квартирі.

Зазначає, що судові рішення , які набрали законної сили, підтверджують права позивача на користування квартирою . Незважаючи на це , відповідачі не впускають позивача до квартири , оскільки ОСОБА_3 не надає ключі від вхідних дверей , які поміняв 05.08.2011 року. Зробивши ремонт у меншій кімнаті квартири , позивач не має змоги нею користуватись, особистими речами та тим, що залишилось від батьків.

Наявність перешкод , які чинять відповідачі підтверджено письмовими доказами. Крім того, ОСОБА_3 у вересні 2011 року звернувся до суду з позовом про визнання позивача втративши право користування квартирою , в задоволенні якого було відмовлено.

Позивач просить виселити відповідачів з дітьми із квартири, без надання іншого житлового приміщення , зазначаючи що при цьому права дітей не будуть порушені, оскільки діти забезпечені житлом у власному житлі своїх батьків : у трикімнатній квартирі АДРЕСА_3 та будинку АДРЕСА_2 .

Крім того , позивач просить стягнути з відповідачів спричинену йому моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., яку йому завдано протиправними діями відповідачів.

Ухвалою суду від 01.10.2012 року замінено третю особу Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради на Чернігівську міську раду .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_10 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в якій просить : визнати за нею право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 ( а.с. 97-99 ) , та яка ухвалою суду від 01.10.2012 року прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_10 проживає в спірній квартирі як член сім»ї з березня 2008 року. У квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3-її чоловік, та двоє її дітей . Хоча ОСОБА_10 не зареєстрована за цією адресою, її постійним місцем проживання є спірна квартира. Разом з чоловіком - ОСОБА_3, вони ведуть спільне господарство, виховують малолітніх дітей, за спільні кошти ними зроблений ремонт у вказаній квартирі.

Зазначає, що не дивлячись на те, що відповідачка-позивачка постійно проживає у спірній квартирі з березня 2008 року, ОСОБА_1 жодних претензій щодо її вселення і проживання у квартирі протягом тривалого часу не мав.

Враховуючи, що ОСОБА_1 погоджувався з тим, що ОСОБА_10 вселилася і постійно проживала у спірній квартирі разом зі своїм чоловіком і малолітніми дітьми протягом тривалого часу (більше чотирьох років), вважає, що пред'явлені вимоги про її виселення є нічим іншим, як намагання позивача за первинним позовом перекрутити обставини справи.

Так, у своєму позові ОСОБА_1 вказує, що його батько ОСОБА_14 отримав спірну квартиру після повернення з Афганістану на складі сім»ї з трьох чоловік, а після розлучення залишив квартиру ОСОБА_1 і його матері, яка зареєструвала шлюб із ОСОБА_3

Однак, як відомо ОСОБА_10, батько ОСОБА_1 виселився зі спірної квартири в квартиру, яку за власні кошти йому придбав ОСОБА_3, а спірна квартира залишилася у користуванні ОСОБА_16 і ОСОБА_3 Сам ОСОБА_1 на той час проживав у бабусі і в спірній квартирі зареєстрований не був.

Отже, ОСОБА_3 вселився і постійно проживає у квартирі за згодою всіх зареєстрованих у цій квартирі осіб з серпня 1998 року. ОСОБА_1 зареєстрований у спірній квартирі з листопада 2005 року. Отже, на момент вселення ОСОБА_3 позивач за первинним позовом не проживав у спірній квартирі, був неповнолітнім, а тому його згода на вселення ОСОБА_3 не була необхідною.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_15 розірвали шлюб у 2003 році, вони проживали в одній квартирі. ОСОБА_3 тривалий час намагався «зупинити» ОСОБА_15, яка зловживала спиртними напоями, однак це не допомогло. Навіть після одруження позивачки та ОСОБА_3 08.08.2006 року, постійним місцем проживання ОСОБА_3 залишалась спірна квартира. Саме тому, 07.12.2006 року (ще за життя ОСОБА_15.) у вказаній квартирі була зареєстрована і проживала донька позивачки ОСОБА_12, а 21.10.2010 року був зареєстрований і син ОСОБА_13.

Після смерті у січні 2008 році ОСОБА_15, ОСОБА_3 продовжував постійно проживати у спірній квартирі, а ОСОБА_1 продовжував проживати за іншою адресою. ОСОБА_3 переоформив на себе договори по оплаті за електроенергію та інші, тобто фактично став наймачем.

У березні 2008 року у спірну квартиру, вже як у постійне місце проживання, вселилась і позивачка. В цій квартирі знаходяться речі позивачки, тут живуть її діти і чоловік, разом ведуть спільне господарство, підтримують квартиру у придатному стані, зробили ремонт, тому позивачка вважає, що вона має право користування спірною квартирою.

ОСОБА_3, теж подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 та КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради , в якому просить : визнати його наймачем квартири АДРЕСА_1.( а.с. 132-134) , та яка ухвалою суду від 15.11.2012 року прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в спірній квартирі, яка не приватизована, перебуває на балансі КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, загальна площа квартири становить 50,25 кв.м. Крім позивача у квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_12, його син, 2006 року народження та дочка ОСОБА_13, 2010 року народження.

ОСОБА_3 та його малолітні діти постійно проживають у вказаній квартирі. З березня 2008 року у вказаній квартирі не зареєстрована, але постійно проживає і його дружина ОСОБА_10 Власними зусиллями вони з дружиною зробили ремонт у квартирі, привели квартиру у придатний для використання за цільовим призначенням стан після пожежі, яка сталася 08.01.2008 року.

У своєму позові ОСОБА_1 вказує, що його батько ОСОБА_14 отримав спірну квартиру після повернення з Афганістану на складі сім»ї з трьох чоловік, а після розлучення залишив квартиру ОСОБА_1 і його матері, яка зареєструвала шлюб із ОСОБА_3

Однак, батько ОСОБА_1 виселився зі спірної квартири в квартиру, яку за власні кошти йому придбав позивач-відповідач, а спірна квартира залишилася у користуванні ОСОБА_16 і ОСОБА_3 Хоча квартира була оформлена на батька позивача, але саме ОСОБА_3 знайшов, домовлявся з попередніми господарями про ціну та розраховувався за цю квартиру.

Спірна квартира залишилася у користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_15 Про такий порядок всі разом домовились і цю домовленість реалізувати. ОСОБА_1, на той час ще був неповнолітнім і на той час проживав у бабусі і в спірній квартирі зареєстрований не був.

Отже, ОСОБА_3 цілком законно, як член сім»ї наймача, вселився і постійно проживає у квартирі за згодою всіх зареєстрованих у цій квартирі осіб з серпня 1998 року. За письмовою згодою ОСОБА_15, яка була наймачем спірної квартири, ОСОБА_3 був зареєстрований в ній.

З серпня 1998 року по 2003 рік ОСОБА_3 із ОСОБА_15 проживали у спірній квартирі однією сім»єю, вели спірне господарство, підтримували квартиру у належному стані. Оскільки ОСОБА_15 почала зловживати спиртними напоями і збереження шлюбних стосунків стало неможливим, шлюб у 2003 році було розірвано. Не дивлячись на це, вони залишались проживати в одній квартирі. Тривалий час ОСОБА_3 намагався «зупинити» ОСОБА_15, яка зловживала спиртними напоями, однак це не допомогло. Навіть після одруження ОСОБА_3 з ОСОБА_10 08.08.2006 року, його постійним місцем проживання залишалась спірна квартира. Саме тому, 07.12.2006 року (ще за життя ОСОБА_15.) у вказаній квартирі була зареєстрована і проживала їх донька ОСОБА_12, а 21.10.2010 року був зареєстрований і син.

Після смерті ОСОБА_15 у січні 2008 року, він продовжував постійно проживати у спірній квартирі, а ОСОБА_1 продовжував проживати за іншою адресою. ОСОБА_3 переоформив на себе договори по оплаті за електроенергію та інші, тобто став наймачем квартири. З КП «Новозаводське» був укладений договір на реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги.

У березні 2008 року у спірну квартиру, вже як у постійне місцем проживання вселилась і його дружина ОСОБА_10 В цій квартирі знаходяться речі ОСОБА_3, тут живуть його діти та дружина, з якою вони проживають однією сім»єю, ведуть спільне господарство, підтримують квартиру у придатному стані, зробили ремонт.

На даний час договір найму спірної квартири зареєстрований на померлу ОСОБА_15 За відсутності згоди ОСОБА_1 КП «Новозаводське» не визнає ОСОБА_3 наймачем за раніше укладеним договором найму квартири АДРЕСА_1 та не укладає з ним відповідного договору.

В судовому засіданні позивач - відповідач , ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позову та наявні в матеріалах справи докази. Позовні вимоги відповідачів по зустрічних позовах не визнали .

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, пояснив, що ОСОБА_3 не заперечує щодо вселення ОСОБА_1, позовні вимоги ОСОБА_10 визнав, також підтримує позовні вимоги ОСОБА_3, посилаючись на обставини викладені в зустрічній позовній заяві , письмових запереченнях проти позову (а.с. 159- 162, 217-220) та наявні в матеріалах справи докази.

Представник відповідача -позивача ОСОБА_10 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, не заперечує щодо вселення ОСОБА_1 , позовні вимоги ОСОБА_3 визнає та підтримує позовні вимоги ОСОБА_10 , посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наявні в матеріалах справи докази.

Представник КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради , Мурач Т.Б. позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає, пояснила що юридичних підстав для їх задоволення немає.

Представник Чернігівської міської ради , Приходько М.М. в судовому засіданні пояснила, що батько позивача отримав двохкімнатну квартиру , як учасник Афганістану на всю сім»ю . Зараз у цій квартирі проживає вітчим, а позивач самотужки, поступово здобуваючи освіту , немає де жити. У відповідачів є у приватній власності житло, тому думаю позовні вимоги ОСОБА_1 повинні бути задоволені.

Представник органу опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради, Змійок А.А. у судовому засіданні заперечив щодо виселення дітей із квартири . З матеріалів справи не відомо , чи є у дітей право власності , чи можливо проживати дітям у житлових приміщеннях , які належать їхнім батькам на праві власності . На запитання відповів , що житлові умови батьків дітей не обстежувались .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила , що вона є матір»ю ОСОБА_3 Коли син женився на ОСОБА_15 , він пішов до неї жити. Він купив квартиру для чоловіка ОСОБА_15 , вона помагала грошима. Документів які б це підтвердили , у неї немає. В квартиру де жив син із ОСОБА_15 вона не ходила , і вони до неї не приходили. Зі слів людей , він постійно там жив , та проживає і до цього часу. Квартира , в якій вона проживає приватизована , коли ще син -ОСОБА_3 був малим , приватизована на двох, а прописана в ній тільки вона.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що він в 2001 -2006 роках працював дільничним інспектором, вул. Борисенко відносилась до його дільниці. ОСОБА_3 визивав працівників міліції для видворення п»яних осіб із квартири , були скарги і інших осіб , багато було скарг , за результатами яких виносились рішення . При перевірці скарг йому відомо там проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_15

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив , що він знає ОСОБА_3 більше 10 років, з ним разом працювали. Він заходив у квартиру . де ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_15 та її сином. Спочатку жили добре , а потім ОСОБА_15 почала випивати , він перестав ходити . Коли померла ОСОБА_15 , він частіше приходить у квартиру , ОСОБА_3 постійно живе у цій квартирі , а ОСОБА_1 він не бачив , за останні три роки він його не бачив. Йому відомо , що у квартирі був пожар, коли ще жива була ОСОБА_15, його відновлював ОСОБА_3 , а квартиру клеїв ОСОБА_1 Про те , що ОСОБА_3 жив там постійно йому відомо зі слів самого ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив , що він працює дільничним інспектором з лютого 2011 року, знає і ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ОСОБА_1 звертався із 2 заявами про те , що йому чинять перешкоди у користуванні квартирою, одне наприкінці літа , одне зимою. В порушенні кримінальної справи відмовлено , оскільки спір між ними є цивільним. ОСОБА_3 звернувся із заявою після заяв ОСОБА_1 з приводу неправомірних звернень ОСОБА_1 до міліції , проведена перевірка та дано роз»яснення. Перевірку заяв ОСОБА_1 робив здійснюючи вихід до квартири. ОСОБА_1 хотів зайти в квартиру , двері не відчиняли , він ключем хотів відкрити двері , але двері не відчинялись. Сусіди відмовляються давати пояснення , так як знають ОСОБА_3 та ОСОБА_1 В Приходив до квартири в 2012 році в січні та наприкінці літа .

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила , що вона є матір»ю ОСОБА_10 Познайомилась дочка з ОСОБА_3 в 2005 році. Сергій не збирався реєструвати шлюб, зареєстрував тільки перед самими родами , до цього часу Дочка жила у них. Коли не стало ОСОБА_15 вони перешли в квартиру жити . Потім почались неурядиці із ОСОБА_1 У дочки від двоюрідної тітки свідка є земельна ділянка 20 соток та дерев»яна хата , в якій жити неможливо. Два роки після народження дитини дочка жила у нас , а де жив ОСОБА_3 їй не відомо. До дочки у квартиру , де вони зараз проживають вона приїжджає 1-2 рази на рік, займають вони одну кімнату. Коли народились діти у дочки , вона їх у будинку свідка не реєструвала , у неї є чоловік , він сам вирішив де реєструвати .

Заслухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі , свідків , дослідивши матеріалами даної справи та оглянувши матеріали цивільної справи № 2-337/12 , суд дійшов висновку , що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково , у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_10 слід відмовити .

Судом встановлено , що згідно рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова від 09.01.1989 року № 4 , ОСОБА_14 на склад сім»ї 2 чол. надано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житлова площа 28,31 кв.м. ( а.с.12).

ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_14 та ОСОБА_15, прописаний у квартирі АДРЕСА_1 з 31.05.1989 року, тобто з дня народження ( а.с. 14).

Згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.04.1997 року батьки позивача шлюб - розірвали (а.с.15).

З реєстрації у квартирі батько позивача - ОСОБА_14 знятий 25.06.1998 року ( а.с. 14). Згідно рішення виконкому Новозаводської районної у місті Чернігові ради від 13.07.1998 року № 111 , за взаємною згодою , дозволено відкрити особові рахунки ОСОБА_15 на вищезазначену квартиру , сім»я 3 чол. ( а.с. 13) , тобто ОСОБА_15 стала наймачем квартири

14.11.1997 року ОСОБА_15. зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.07.2003 року (а.с. 16) . ОСОБА_3 прописався в квартирі АДРЕСА_1, де проживала ОСОБА_15 з сином , 23.07.1998 року. ( а..с 14).

Згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.07.2003 року , шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_23 ( попереднє - ОСОБА_15 ) - розірвано( а.с.16).

08.08.2006 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_24, після шлюбу - «ОСОБА_3» ( а.с. 100) .

18.09 2006 року ОСОБА_3 звертався із заявою на ім.»я начальника КП ЖКГ з проханням зареєструвати у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_10 , на заяві проставлено резолюція про необхідність підготувати документи відповідно до ст. 65 ЖК ( а.с. 163). ОСОБА_10 зареєстрована за цією адресою не була .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_10 народилась донька - ОСОБА_12, яка 07.12. 2006 року прописана у квартирі АДРЕСА_1 ( а.с. 102, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача - ОСОБА_15 , у віці 41 рік ( а.с. 17).

ОСОБА_3 з березня 2008 року , без згоди ОСОБА_1 та за його відсутності, вселився разом зі своєю сім»ю у квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заміни вхідних дверей квартири, про що не заперечив представник відповідача, про вселення дружини у спірну квартиру з березня 2008 року зазначено і у письмовому запереченні.

27.10.2010 року ОСОБА_3 зареєстрував у спірній квартирі і другу дитину - ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( а.с. 101 , 14).

Відповідно до ст.64 ЖК , члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Стаття 65 ЖК передбачає , що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до п. 44 Правових позицій від 01.12.1997 рок , висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році , оскільки за змістом ст.ст. 64, 65 ЖК наймач і члени сім'ї, що проживають разом з ним, набувають право користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім'ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо ця особа зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання.

Виходячи з положень Конституції про гарантію громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, самі по собі наявність чи відсутність прописки не можуть бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася до наймача, так і для відмови у визнанні за нею такого права.

Відповідно до п. 14 Правових позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право). від 26.05.2001 року , за змістом ст. 65 ЖК ( 5464-10 ) за особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сім'ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.09.1994 року за адресою : АДРЕСА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_18 на праві приватної сумісної власності в рівних частинах належить квартира , загальна площа якої 50 , 0 кв.м.( а.с. 200).

Відповідач ОСОБА_10 має у власності будинок по АДРЕСА_2 , що підтверджується листом Чернігівського МБТІ , листом прокуратури ( а.с. 46, 59).

Враховуючи вищевикладене , суд дійшов висновку , що ОСОБА_3 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_15, прописавшись у квартирі , яка належить до державного житлового фонду , розірвавши шлюб з наймачем квартири та маючи у приватній власності житло , не набув передбаченого ст. 65 ЖК України права постійного користування житловою площею у спірній квартирі.

Одночасно , ОСОБА_1, який є сином ОСОБА_15 є членом сім»ї наймача, постійно проживав у спірній квартирі з дня народження, має право на постійне проживання у даній квартирі.

За таких обставин , вселення дружини ОСОБА_3 у квартиру, право на постійне користування у якій має ОСОБА_1 та який не давав згоди на таке вселення , є неправомірним , ОСОБА_10 не набула права на постійне користування даною квартирою.

Новозаводським районним судом м. Чернігова у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання таким , що втратив право на користування житловим приміщенням , прийнято рішення від 22.09.2011 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.11.2011 року , згідно якого суд прийшов до висновку , що створювані ОСОБА_3 перешкоди обмежують право ОСОБА_1 на користування квартирою № 76 ( а.с. 18-21).

Позивач у встановленому законодавством порядку не був позбавлений права користування житловим приміщенням у квартирі , де зареєстрований , а отже ОСОБА_1 має права і обов»язки щодо спірного житла, в тому числі і право користування цим житлом, що передбачено ст.ст. 9, 64 Житлового кодексу України.

Судом також встановлено, що між сторонами існує спір щодо користування житлом, ОСОБА_1 із своєю дружиною не проживає у спірній квартирі через перешкоди, які їх чинять ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , інтересу до житла позивач не втрачав , що підтверджується зверненнями позивача до органів місцевого самоврядування , правоохоронних органів, підтверджується поясненнями позивача.

Протиправна поведінка відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_10 щодо створення перешкод ОСОБА_1 у користуванні житлом , і після винесення рішень судів , підтверджується : актом від 05.08.2011 року , складеним з участю представників ЖРЕД -5 від 05.08.2011 року ( а.с.26) , телеграмою самого відповідача ОСОБА_3 від 16.12.2011 року ( а.с. 29) , постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.12.2011 року ( а.с. 34) , листом прокуратури на звернення ОСОБА_1 щодо порушення житлових прав (а.с.59) , актом з участю представників ЖРЕД -5 від 23.04.2012 року ( а.с.61).

Тому , суд дійшов висновку , що дії ОСОБА_3 та ОСОБА_10 по створенню перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 є неправомірними.

Тому , позовні вимоги ОСОБА_1 про вселення у квартиру АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 61 ЖК України , користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією та наймачем-громадянином , на ім.»я якого видано орден.

Відповідно до ст. 103 ЖК України , договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача , членів його сім»ї і наймодавця.

Наймачем квартири, згідно рішення виконкому Новозаводської районної у місті Чернігові ради від 13.07.1998 року № 111 була ОСОБА_15 ( а.с. 13) .

Відповідно до ст. 106 ЖК України , повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Оскільки, вирішення питання , щодо визнання осіб наймачами квартир не відноситься до компетенції суду, такими повноваженнями наділені органи місцевого самоврядування , в даному випадку Чернігівська міська рада, позов подано до КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради , крім того ОСОБА_3 не є членом сім»ї наймача , має у приватній власності Ѕ частину квартири загальної площі 50 кв.м. , тому у суду немає підстав визнавати позивача ОСОБА_3 наймачем квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання позивача наймачем квартири слід відмовити.

У суду немає підстав і для задоволення позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням згідно ст. 65 ЖК України, оскільки ОСОБА_3 не є членом сім»ї наймача та не є наймачем квартири . Крім того , у ОСОБА_10 є у власності будинок по АДРЕСА_2 . Тому , у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 98 ЖК України , суд дійшов висновку , що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_10 разом з малолітніми дітьми : ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають виселенню з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди , то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає , зокрема : п.2 у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Судом встановлено , що поведінка відповідачів щодо створення позивачу перешкод у користуванні житлом є неправомірною; позивачу заподіяна моральна шкода , яка полягає у душевних стражданнях , яких позивач зазнав у зв»язку : з позбавленням його права користування житлом , яким він користувався з дня народження, яке отримав батько позивача , як учасник війни в Афганістані та проживала мати позивача до смерті ; позбавленням права користуватися особистими речами та предметами домашньої обстановки , які залишились йому у спадщину ; у зв»язку з намаганнями відповідачів позбавити його права користування квартирою .

В той же час, суд вважає, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем підлягає зменшенню, виходячи з принципу розумності та справедливості, та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 підлягає визначенню в сумі 1000,00 грн. з кожного з відповідачів.

В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України , судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підстав вищевикладеного , керуючись ст.ст. 9, 61, 64, 65, 98, 103 ЖК України, ст.ст 15,16, 23, 1167 ЦК України , ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212- 215, 218 , 294 ЦПК України суд , -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , треті особи: Чернігівська міська рада , КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради, орган опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради про визнання дій неправомірними , вселення, виселення без надання іншого житлового приміщення, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 та ОСОБА_10 по створенню перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_10 разом з малолітніми дітьми : ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000, 00 ( одну тисячу ) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 1000, 00 ( одну тисячу ) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 214 гривень 60 копійок, з кожного по - 107 гривень 30 копійок.

У задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа : КП « Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання наймачем квартири - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, для осіб , які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення - в той же строк , з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Новозаводського

районного суду міста Чернігова С. М. Ченцова