Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2013 2/1224/3627/12

1224/544/12

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого -судді Москаленко В.В.,

при секретарі - Гребенюк В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди та третьої особи,яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 грудня 2011 року близько 18 год. 15 хв. відповідач ,знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, порушуючи п.4.7.,4,14,4.15 „Правил дорожнього руху" переходив проїзжу частину вулиці в неустановленому місті , безпосердньо перед автомобілем ВАЗ-21011,реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті автомобіль отримав механічні пошкодження .Вартість відновлювального ремонту становить 15995,29 грн.Вона попала в лікарню з тілесними ушкодженнями,де знаходилася з 28.12.2011 року до 16.01.2012 року.Їй також спричинена моральна шкода,яку вона оцінює в 10000 грн.Вина відповідача доведена матеріалами адміністративної справи,протоколом ДАІ Рубіжанського МВМВС України в Луганській області від 27.02.2012 року,протоколом огляду транспортного засобу ,медичним оглядом на алкоголь,постановою про відмову в порушенні кримінальної справи.Автомобіль належить її чоловіку ,але відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року (із змінами) вона є володільцем джерела підвищеної небезпеки оскільки керувала ним на законних підставах-з відома власника майна.ЇЇ вини ,як володільця транспортного засобу постановою Рубіжанського міського суду від 26.03.2012 року не встановлено. Просить стягнути із відповідача на її користь 37365,50 грн.

Третя особа,яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову на стороні позивача ОСОБА_3звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій зазначив,що він є власником транспортного засобу ВАЗ-21011,державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 08.09.2008 року він надав ОСОБА_4 довіреність на керування зазначеним транспортним засобом з правом передоручення. Позивач по справі-дружина ОСОБА_4 ,маючи право на керування транспортним засобом відповідно до довіреності від 21 травня 2009 року , 27 грудня 2011 року стала учасницею дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача,яка доведена матеріалами адміністративної справи. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,яка відбулася 27 грудня 2011 року було пошкоджено його транспортний засіб .Розмір шкоди складає 9842,83 грн,а з урахуванням відновлювального ремонту складає 15995,29 грн. Моральна шкода,спричинена йому відповідачем полягає в пошкодженні його майна .Він знаходиться в постійному хвилюванні з приводу відновлювального ремонту автомобіля.Також не має можливості купити собі новий автомобіль .Моральну шкоду оцінює в 2000 грн.Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 15995,29 грн. ,моральну шкоду в розмірі 2000 грн,витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 500 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги ,просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду ,яка складається з витрат,які понесені в зв"язку з відновленням пошкодженого здоров"я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1670,18 грн та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Представник третьої особи,яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги,надав аналогічні пояснення по суті позову.

Відповідач ,його представник в судовому засіданні позов не визнали ,пояснили,що ввечері 27 грудня 2011 року відповідач із ОСОБА_5 йшли по проїжджій частині дороги оскільки переходили її ,перебували в тверезому стані .Позивач ,яка їхала на зустріч,об"їзжаючи їх,зацепила його ,він упав ,піднявся і вони убігли з міста події. Потім він повернувся за своїм мобільним телефоном,який загубив при падінні.Вважає,що він невинний у даній дорожньо-транспортній пригоді, а винувата в ній позивач,яка наїхала на нього.

Свідок ОСОБА_5 пояснив,що він із ОСОБА_2 йшли по дорозі в сторону магазину № 73 ,збиралися переходить на тротуар. Назустріч двигався автомобіль,який зацепив ОСОБА_2 і той упав .Свідок допоміг йому піднятися і вони убігли оскільки злякалися.Потім ОСОБА_2 вернувся за мобільним телефоном ,який загубив на місці події ,а він пійшов додому.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 27.12.2011 року ввечері, він вийшов із автобуса на зупинці біля магазину№ 73 в м.Рубіжне.Він побачив, що 2 чоловіка йшли посередині дороги в нетверезому стані , їх хитало в різні сторони .Назустріч двигався автомобіль „Жигулі",який почав їх об"їзджати,але один із чоловіків фактично пригнув на машину ,водій якої свернула різко вправо,щоб уникнути зіткнення, але все ж зацепила його.Автомобіль виїхав на обочину ,а чоловік упав,потім піднявся і вони з іншим чоловіком убігли.Свідок підійшов до водія: дівчина була в шоці.Вони викликали міліцію.Цих чоловіків не було, але найшли мобільний телефон одного з них.

Заслухавши сторони , їх представників,представника третьої особи,свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що власником автомобіля ВАЗ-21011,державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 08.09.2008 року є ОСОБА_3(а.с.33).

Відповідно до постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.04.2012 року (а.с.9) згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.02.2012 року, 28.12.2012 року о 18-15 год.ОСОБА_2 в м.Рубіжне по вул.Інтернаціональній перейшов проїжджу частину у невстановленому місці,що призвело до ДТП , внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.4.7."Правил дорожнього руху". У зв"язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення місячного терміну,провадження у справі закрито

Згідно висновку медичного огляду від 28.12.2011 року ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп"яніння(матеріал про відмову в порушенні кримінальної справи № 5119).

Відповідно до постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.03.2012 року (а.с.8) в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП ,проте у зв"язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення місячного терміну,провадження у справі закрито.

Отже суд вважає,що вина відповідача встановлена постановою Рубіжанського міського суду від 05.04.2012 року.

Згідно ч. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" ,відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення

адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Доводи відповідача про те, що він не є винним у вчиненні дорожньо-транспортної, яка сталось між сторонами по справі 27 грудня 2011 року суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами, а постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкова для суду, що розглядає справу про цивільні правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає не доведеними посилання відповідача на вину позивача у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідачу в порядку виконання принципу змагальності сторін ,було роз"яснено його право на заявлення клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи ,яким він скористався і 18.06.2013 року така експертиза була призначена.Але оскільки відповідач не здійснив оплату витрат по проведенню експертизи ,вона не була виконана.

Отже , суд бере до уваги висновок № 224 експертного автотоварознавчого дослідження від 04.05.2012 року (а.с.14-36) відповідно до якого вартість матеріальної шкоди ,завданої володільцю автомобіля ВАЗ 21011,реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 9842,83 грн.

Відповідно до епікрізу № 9791 (а.с.59) позивач ОСОБА_1 з 28.12.2011 року по 16.01.12 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської Центральної міської лікарні з діагнозом закрита черепно- мозкова травма,струс головного мозку,ушиб головного мозку,ушиб шейного відділу хребта,ушиб поясничного відділу хребта,ушиб м"яких тканин.

Відповідно до чеків(а.с.37-39) вартість її лікування складає 1670,18 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 23, 1167 КК України моральна шкода полягає у фізичному боль та стражданнях.яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я та відшкодовується грішми фізичній особі особою, яка завдала шкоду залежно від ступеню її вини.

Отже, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 800 грн.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Щодо позовних вимог третьої особи,яка заявляє саммоостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_3,суд вважає за можливе стягнути з відповідача вартість матеріальної шкоди в сумі 9842,83 грн. та моральну шкоду,яка полягає в душевних стражданнях,пов" язаних з пошкодженням майна в сумі 200 грн.

У вимогах,щодо відшкодування витрат на проведення експертизи в сумі 500 грн.,суд вважає за необхідне відмовити оскільки проведення експертизи оплатила позивач ОСОБА_1, а не третя особа ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 23,1166,1167 України , ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України ,суд

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1670,18 грн. та моральну шкоду в розмірі 800 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити за необгрунтованістю.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 9842,83 грн. та моральну шкоду в сумі 200 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.В.Москаленко