У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2013 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Коробчук А.М.

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Рівненського міського суду від 29 вересня 2010 року в справі за позовом закритого акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 29 вересня 2010 року позов задоволено частково: звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: квартиру №19, що складається з 2-х житлових кімнат, загальною площею 46,6 кв.м та житловою площею 27,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул.. Київська, 28 для задоволення грошових вимог ЗАТ КБ „ПриватБанк за договором кредиту в сумі 59 965,75 доларів США шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, з початковою ціною продажу предмета іпотеки 353500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ „ПриватБанк судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликалася на його незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводить, що повідомлень про розгляд справи вона не отримувала, а тому не брала участі у її розгляді.

Стверджує, що позовна заява від імені банку була подані їх представником ОСОБА_3 на підставі довіреності, яка втратила чинність, однак всупереч вимогам ст. 207 ЦПК України не була залишена без розгляду.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку по кредиту з 10,08 % до 13,2%, хоча жодних доказів її зміни у порядку, встановленому договором, та наявності для цього підстав, не надано.

Всупереч п.2.3.3 кредитного договору банком не було надано суду доказів розірвання договору у судовому порядку або шляхом односторонньої відмови від зобовязань банком, а тому підстави для дострокового стягнення всієї суми кредиту до закінчення строку дії кредитного договору були відсутні, і звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним та незаконним.

Судом не враховано, що кредит надавався на 30 років з кінцевим терміном погашення 04 червня 2037 року, а заборгованість утворилася за невеликий проміжок часу.

Крім того, вона зверталася до банку щодо реструктуризації заборгованості, однак банк на це не погодився.

Враховуючи наведене, просить заочне рішення Рівненського міського суду від 29 вересня 2010 року скасувати та залишити позовну заяву ЗАТ КБ „ПриватБанк без розгляду.

__________________________________________________________________________________________________

Справа №2-468/10 Головуючий в суді І інст. ОСОБА_4

Провадження № 22-ц /787/407/2013р. Суддя-доповідач ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявилась і причин неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Представник ПАТ КБ „ПриватБанк ОСОБА_1 підтримав подані ним заперечення на апеляційну скаргу та просив її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позов та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що взяті на себе зобовязання за кредитним договором відповідачка не виконує, не дотримується графіку погашення кредиту та невчасно сплачує відсотки.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами в справі ЗАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_2 8 червня 2007 року було укладено кредитний договір № ROHPGK20690209, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 56000 доларів США зі сплатою відсотків за користування в розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 4 червня 2037 року (а.с.8-9).

Того ж дня на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки № ROHPGK20690209, за умовами якого ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме належну їй квартиру № 19 загальною площею 48,6 м.кв. за адресою м. Рівне вул. Київська 28 (а.с.57-61).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України банк виконав свої зобовязання за договором кредиту та надав позичальнику грошові кошти, однак позичальник умови договору, які відповідно до ст.526 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, не виконала, кредит та відсотки банку не повертала.

Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним вище кредитом, станом на 5 травня 2009 року з врахуванням прострочених боргу, відсотків, комісії і пені вона складала 59965,75 доларів США (а.с.5). Наявність боргу відповідачка не заперечує.

Відповідно до ст.549 ЦК України та ст. 23 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію, обтяжень, заставодержатель - обтяжувач майна має право в разі порушення боржником забезпеченого зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження застави.

Згідно п.1 умов договору іпотеки банк має право в разі невиконання ОСОБА_2 зобовязань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Отже, суд обґрунтовано задовольнив вимоги банку за рахунок предмета іпотеки.

Що стосується посилання апелянта на підписання позову працівником банку у якого закінчилась довіреність, то така обставина мала місце, однак враховуючи що позов розглянутий по суті і рішення є справедливим і законним, то воно не може бути скасоване з формальних підстав. Крім того, як вбачається з долучених до заперечень на апеляційну скаргу копій доручень працівника банку ОСОБА_3 на час подання позову він мав відповідні повноваження.

Твердження апелянта про одностороннє підвищення банком відсотків за користування кредитом спростовується п.2.3.1 кредитного договору, відповідно до якого банк має таке право. З часу підняття відсоткової ставки, а саме з 6 жовтня 2008 року ОСОБА_2 такі дії банку не оскаржувала.

Посилання ОСОБА_2 на не розірвання банком договору кредиту, як підставу звернення стягнення на предмет іпотеки не заслуговує на увагу, оскільки є її довільним трактування умов договору.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Щодо посилань апелянта на недотримання судом співмірності суми боргу та вартості предмету іпотеки, то з матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки оцінено в 353000 грн., а сума заборгованості на час вирішення спору була 59965,75 доларів США, що за курсом Нацбанку станом на 29 квітня 2009 року складало 461736,28 грн.. що значно перевищує вартість предмету іпотеки.

Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 315, 317 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 29 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: