АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/230/13 Головуючий 1 інстанції Федюшин М.В. Справа № 2-772/11 Доповідач Ізмайлова Г.Н.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Ізмайлової Г.Н.

суддів Коростійової В.І., Пшенічної Л.В.

за участі секретаря Огар І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 3 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до АТВТ «Харківський канатний завод», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-х осіб приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_5, Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, КП «ХМБТІ», Харківська міська рада про визнання свідоцтва про право власності на частину квартири недійсним, повернення сторін в первісний стан, визнання права власності на частину квартири за АТВТ «Харківський канатний завод», анулювання державної реєстрації права спільної сумісної власності на частину квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2005 р. ОСОБА_1 звернулася до суду зі вказаним позовом.

Уточнивши і доповнивши позовні вимоги просила визнати незаконним свідоцтво про право власності на 50/100 частин квартири АДРЕСА_1, видане 7 грудня 1998 р. АТВТ «Харківський канатний завод» (далі АТВТ «ХКЗ»), на ім`я ОСОБА_3 і ОСОБА_6 повернути сторони в первісний стан, визнавши за АТВТ «ХКЗ» право власності на вказану частину квартири, анулювати на неї державну реєстрацію права спільної сумісної власності за ОСОБА_3 і ОСОБА_6, поновити строк позовної давності, визнавши його поважним.

Зазначила, що вона разом з сином проживає в одній кімнаті вказаної двокімнатної квартири, в іншій проживає ОСОБА_2 разом зі своєю сім`єю. Вказана кімната належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.1999 р., яку продала їй ОСОБА_4

ОСОБА_4, в свою чергу, кімната належить за договором купівлі-продажу від 09.02.1999 р. за яким кімнату їй продала ОСОБА_3 і ОСОБА_6

ОСОБА_3 і ОСОБА_7 кімната належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 7 грудня 1998 р. АТВТ «ХКЗ» в порядку приватизації.

Приватизацією вважає незаконного, оскільки на час приватизації на балансі АТВТ «ХКЗ» вказана квартира була відсутня, а згідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир, кімнат у квартирах та інших об`єктів нерухомого майна державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідачі проти позову заперечували.

АТВТ «ХКЗ» в своїх запереченнях зазначив, що позивачка ОСОБА_1 не є особою, яка приймала участь у приватизації і тому не може бути стороною у справі про визнання свідоцтва про право власності недійсним, як і не має права оспорювати дійсність договорів купівлі-продажу.

Крім того, на момент приватизації квартира, як і весь будинок, знаходилася у власності АТВТ «ХКЗ» на підставі реєстраційного посвідчення від 25.12.1994 р. №3495, виданого Харківським міським БТІ, свідоцтва Фонду державного майна України №П-14 від 24.05.1993 р., рішення виконкому Жовтневої районної ради м.Харкова №55-4 від 02.06.1998 р. та додатку №2 до нього, а також акту викупу державного підприємства від 25.12.1991 р. №2 і АТВТ «ХКЗ» , як власник, мав право розпоряджатися своїм майном.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 3 жовтня 2012 р. ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Спірною є двокімнатна квартира спільного заселення №54 у будинку №4 по вул.Кітаєнка у м.Харкові, яка належала АТВК «ХКЗ» на підставі реєстраційних посвідчень №1605 від 25.12.1994 р., і №3495 від 18.04.2000 р., свідоцтва Фонду державного майна України №П-14 від 24.05.1993 р., рішення виконкому Жовтневої районної ради м.Харкова №55-4 від 02.06.1998 р. та додатку №2 до нього, а також акту викупу державного підприємства від 25.12.1991 р.

7 грудня 1998 р. за р№156-к на ім`я ОСОБА_3 і ОСОБА_6, які займали одну кімнату, площею 15,7 кв.м. у спірній квартирі, АТВТ «ХКЗ» видано свідоцтво про право власності на 50/100 частин квартири в зв`язку з її приватизацією.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 квітня 2000 р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_8 до АТ «Харківський канатний завод», ОСОБА_2 про надання житлового приміщення та виселення, яке набрало законної сили, встановлено, що спірна кімната, площею 15,7 кв.м у квартирі АДРЕСА_2 до дня ухвалення рішення ніколи не звільнялися, що унеможливлювало надати її позивачці відповідно до ст.54 ЖК України.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по спору між тими ж сторонами встановлено, що на момент приватизації ОСОБА_3 і ОСОБА_6 позивачка ОСОБА_1 не мала права на надання їй спірної кімнати в зв`язку з чим у неї відсутнє право оспорювати законність приватизації цієї кімнати, оскільки відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК україни право на захист цивільних прав і інтересів і їх захист судом виникає лише при наявності у особи такого права.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 відмовлено в позові з інших підстав, що не вплинуло на правильність рішення, в зв`язку з чим виходячи з вимог ч.2 ст.308 ЦПК України судова колегія залишає його без зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, ч.2 ст.308, ст.ст.313, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 3 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: