Справа №784/881/13 26.03.2013 26.03.2013 26.03.2013
Провадження №22ц/784/1038/13 Суддя першої інстанції Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
Ухвала
Іменем України
26 березня 2013 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючої Шолох З.Л.,
суддів: Локтіонової О.В., Самчишиної Н.В.,
при секретарі судового засідання Суслик Є.В.,
- позивачки ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,
- відповідачки ОСОБА_4,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою
ОСОБА_2
на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2012 року про визнання мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 Пантелєєвни та ОСОБА_4 про виділ в натурі частки житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою,
встановила:
16 січня 2012 року ОСОБА_2 пред'явила до суду позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виділ в натурі частки житлового будинку № 41 по вул. Тернівській у м. Миколаєві та визначення порядку користування земельною ділянкою.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2012 року, описку в якій виправлено ухвалою того ж суду від 18 вересня 2012 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про виділ в натурі частки житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою із визнанням, укладеної між сторонами мирової угоди про наступне:
1. Припиняється право спільної часткової власності ОСОБА_2 на домоволодіння №41 по вул. Тернівській у м. Миколаїв і виділяється в натурі належна їй частина, з урахуванням її частки в домоволодінні, як самостійний об'єкт права власності на нерухоме майно, а саме: квартира № 6 із приміщеннями 6-1, 6-2, загальною площею 24,9 кв. м і житловий будинок ,,Л" з приміщеннями 1-1, 1-2, загальною площею 21,3 кв. м, з усіма улаштованими в них системами комунікацій (опалення, водопостачання, електропостачання, газопостачання, каналізація та їх обладнання).
2. У спільній частковій власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишається 74/400 частки домоволодіння №41 по вул. Тернівській у м. Миколаєві та зберігається за ними квартира № 5 з приміщеннями 5-1, 5-2, 5- З, 5-4, 5-5, 5-6, загальною площею 36,5 кв. м і кімната 6-3 квартири № 6, площею 11,8 кв. м, з усіма системами комунікацій (опалення, водопостачання, електропостачання, газопостачання, каналізації та їх обладнанням).
3. Лінією розділу кімнат 6-2, 6-3, є середина стіни що розділяє ці кімнати, товщиною 0,2 м, яка зводиться з каменю черепашнику замість дощаної перегородки. При цьому половину стіни з боку кв. 5 зводить позивач, другу половину з боку вулиці зводять відповідачі, кожен за свої кошти. Під стіною розуміється: фундамент глибиною 0,7 м., частина загального залізобетонного пояса висотою 0,2 м., гідроізоляція, кладка в пів каменя черепашника, від фундаменту до коника 5 м. х 6 м. Місце розташування стіни повинно відповідати її розташуванню згідно технічного паспорту на домоволодіння, що існувало до знищення його частини пожежею.
4. ОСОБА_5 і ОСОБА_4, зобов'язались передати всі правовстановчі документи на домоволодіння і системи комунікацій на нерухомість виділену ОСОБА_2, а також не перешкоджати їй: у проведенні будівництва, відновлення та переобладнанні належного їй домоволодіння; у використанні та облаштуванні земельних ділянок безпосередньо прилеглих до її домоволодіння; у використанні, облаштуванні та переобладнанні систем комунікацій (опалення, водопостачання, електропостачання, газопостачання, каналізації).
5. Земельну ділянку, площею 242 кв. м, за вказаною адресою залишено в загальному користуванні сторін у справі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неможливість реального виконання судового рішення, просила зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому на підставі ст. 175 ЦПК України визнав мирову угоду та закрив провадження у справі.
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Судом установлено, що 140/400 часток житлового будинку № 41 по вул. Тернівській в м. Миколаєві у складі житлового будинку літ. Л та житлового будинку літ. Е (що складається з кв.5 та кв. 6) належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, а саме 74/400 частки належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а 66/400 часток належить ОСОБА_2
Із матеріалів справи вбачається, що висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи № 125-0026 від 22 травня 2012 року запропоновано три варіанта виділу позивачці 66/400 частки домоволодіння з урахуванням ідеальних часток усіх сторін у справі.
З наданих суду першої інстанції пояснень експерта ОСОБА_7 вбачається, що на час проведення експертизи приміщення квартири № 6 знищенні майже повністю пожежею і в натурі не існують. При проведенні експертизи вона виходила з даних попередніх технічних паспортів на домоволодіння.
З жодним із запропонованих варіантів сторони не погодилися та прийшли до врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, запропонувавши суду свій варіант виділу позивачці її частки домоволодіння, яка була затверджена судом.
Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України, закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.
Норми ст. 364 ЦК України регулюють правовідносини учасників спільної часткової власності щодо виділу частки майна.
Зазначеною нормою передбачено, що виділ частки із майна, що є об'єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.
Виходячи зі змісту цієї норми виділ частки є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.
Вирішуючи такі спори, суди з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін повинні відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а в необхідних випадках - висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування приміщення; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки приміщення або його поділу.
Отриманий висновок судової будівельно-технічної експертизи та висновок експертного будівельно-технічного дослідження, щодо можливих варіантів поділу нежитлового приміщення, які вимагають певних перепланувань і переобладнань, потребує узгодження з компетентними органам.
Із умов мирової угоди вбачається, що запропонований сторонами варіант виділу частки позивачки, який експертом не пропонувався, пов'язаний із здійсненнями ними певних видів будівельних робіт, переобладнання та перепланування.
Між тим, суд першої інстанції не обговорив це питання та не роз'яснив сторонам необхідності витребування від компетентних органів відповідних дозволів із метою правильного вирішення судом спору.
Таким чином, висновок суду при те, що умови мирової угоди не суперечать закону є помилковим.
Ураховуючи наведене, постановлена ухвала суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Враховуючи обставини укладання мирової угоди та відсутність порушення прав позивачки з боку відповідачів, колегія суддів не вбачає підстав для покладення на них судових витрат, які понесені ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2012 року скасувати, а справу направити в той же суд на новий розгляд іншим складом.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Головуюча Судді: