Справа № 0614/3510/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2013 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Міхненка С.Д.

секретаря Ільніцької С.В.

за участю представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та .ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок № 14 по вул. Шевченка с. Головки Малинського району ,-

ВСТАНОВИВ :

17 грудня 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів.

З підстав, передбачених статтями 524,525,529,534,548,549 ЦК УРСР 1963 року просить позов задовольнити.

В судовому засіданні вимоги підтримав повністю. Пояснив , що 14 листопада 2000 року в с. Головки Малинського району померла його баба ОСОБА_7 .

Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається з житлового будинку № 14 по вул. Шевченка с. Головки.

За життя, 29 грудня 1995 року, ОСОБА_7 склала заповіт , яким заповідала все належне їй майно своєї дочці, матері позивача ОСОБА_8.

На день смерті баби вони втрьох: баба , матір позивача та позивач проживали у спірному будинку та мали постійну прописку.

Після смерті баби, матір позивача у відповідності до статті 549 ЦК УРСР 1963 р. прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном, а саме проживала в будинку, робила ремонт, обробляла земельну ділянку, зберігала ключі від будинку.

Матір позивача померла 01 грудня 2002 року. Після її смерті ОСОБА_5 відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 р. прийняв спадщину, оскільки разом з дружиною наводили порядок в будинку № 14 , відремонтували огорожу, почистили криницю, користувались городом та зберігали ключі від будинку.

На даний час позивач має намір оформити спадщини, однак не в змозі цього зробити, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Постановою державного нотаріуса від 14 грудня 2012 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Представник позивача ОСОБА_2 допитана в судовому засіданні в якості свідка показала , що вона є дружиною ОСОБА_5 та дала показання аналогічні поясненням позивача. Додатково зазначила , що матір позивача померла у м. Коростень і після її смерті позивач прийняв все належне матері спадкове майно в тому числі і спірний житловий будинок.

ОСОБА_9 є дочкою ОСОБА_10 від першого шлюбу.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, заперечила по суті позову, вважає, що спадкоємцем майна померлої ОСОБА_7 є її батько ОСОБА_11, який помер 14 червня 2003 року та до дня смерті проживав в будинку своєї матері ОСОБА_7

ОСОБА_8 з 1963 по 1995 роки проживала у м. Хабаровськ, а у 1995 році коли вона разом з сином приїхали в Україну, то дійсно ОСОБА_7 прийняла їх до себе , а у 1998 році через напруженість у відношеннях, позивач з матірю придбали окремо в с. Головки будинок , де і проживали.

Крім того в заповіті зазначено , що ОСОБА_7 заповідає все своє майно своєї дочці ОСОБА_8, однак у ОСОБА_7 не було дочки, а було лише два сини ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Позивач після смерті ОСОБА_7 не проживав у спірному будинку і ніколи не робив там ремонту.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав пояснення відповідача , додатково зазначив, що господарство ОСОБА_7 є колгоспним двором. На місці старого будинку, побудованого у 1929 році, був побудований у 1965 році новий будинок. На момент припинення колгоспного двору його членами були ОСОБА_7 та ОСОБА_13 дружина ОСОБА_12, а також не втратив право на частку у колгоспному дворі і ОСОБА_6, який був членом колгоспного двору , а з 1988 року перебував у лавах збройних сил.

Оскільки позивач просить витребувати свою частку з майна колгоспного двору, то фактично строк позовної давності розпочав свій перебіг після спливу 6 місяців після смерті ОСОБА_8, а саме 01 травня 2003 року , тому строк для звернення позивачем до суду для захист своїх прав є пропущеним.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився , направив до суду заяву відповідно до якої просить розглянути справу без його участі , в задоволені позов просить відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши наданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно погосподарській книги за 1944-1946 роки по селі Головки по особовому рахунку № 173 рахується господарство ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 і зазначено житловий будинок з надвірними будівлями, побудований у 1929 році на присадибній ділянці 0,30 га, до складу сімї входили ОСОБА_14 - дружина, ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 донька, ОСОБА_12 син , ОСОБА_11 син.

В матеріалах справи мається акт відводу земельної ділянки під забудову на імя ОСОБА_16 від 26 лютого 1964 року. Ділянка виділена за постановою загальних зборів колгоспу « Соц.Перемога » від 20 лютого 1964 року № 1 та дозволено будівництво житлового будинку ( арк..с. 32- 33 ).

Згідно погосподарській книги за 1971-1973 роки по селі Головки по особовому рахунку № 134 рахується господарство колгоспниці ОСОБА_7, житловий будинок з надвірними будівлями побудований у 1965 році на присадибній ділянці 0,30 га.( арк..с.26).

Домоволодіння № 14, розташоване по вул. Шевченка с. Головки Малинського району, належало до типу колгоспного двору, членами якого станом на 1990 рік були: ОСОБА_7 голова колгоспного двору, ОСОБА_12 син (помер 20 червня 1990 року), ОСОБА_13 невістка, ОСОБА_6 Володимировичонук ( з липня 1988 року перебував у лавах збройних сил).

Дані обставини підтверджуються копіями виписок з погосподарських книг, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні ( арк..с. 113).

В матеріалах справи ( арк..с.15 ) мається копія технічного паспорту на житловий будинок № 14 по вул.. Шевченка с. Головки. Вартість домоволодіння складає 57570 грн. Право власності за ОСОБА_7 не зареєстровано у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа.

В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності » зазначено , що положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба) , розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося

Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

А відтак, спірне домоволодіння у зв'язку з набуттям чинності Законом „Про власність в СРСР" а також Законом УРСР „Про власність" перебувало у спільній частковій, по 1/3 частині кожному, власності ОСОБА_7, ОСОБА_13 та ОСОБА_6, останній після смерті своє матері ОСОБА_13 прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ( арк..с. 99).

При життя , 29 грудня 1995 року, ОСОБА_7 склала заповіт відповідно до якого заповідала належну їй частку будинку та все інше майно своєї дочці ОСОБА_8

Дана обставина підтверджується копією заповіту, який на час розгляду справи не скасований. Оригінал заповіту досліджений в судовому засіданні. ( арк..с. 124).

14 листопада 2000 року ОСОБА_7 померла ( арк..с. 9).

Згідно статті 549 ЦК УРСР , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_7 протягом шести місяців спадщину прийняла ОСОБА_8О.( до укладення шлюбу 02.07.1966 року дошлюбне прізвище ОСОБА_7 арк..с.13 ), а після смерті останньої ( 01 грудня 2002 року ) протягом шести місяців спадщину прийняв ОСОБА_5 відтак останній набув права власності на 1/3 частку спірного домоволодіння.

Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 14 грудня 2012 року встановлено, що ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок № 14 по вул.. Шевченка с. Головки. ( арк..с. 35).

Обставини прийняття спадщини ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5 після смерті своєї матері . встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями свідка ОСОБА_17, актами від 19 листопада 2009 року, складеним на підставі пояснень ОСОБА_18, ОСОБА_6М, ОСОБА_17 ( арк.с. 22-23).

Дані обставини не спростовані показаннями свідків: ОСОБА_19, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які були викликані судом за клопотанням відповідача ОСОБА_3

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 на пропуск трьохрічного строку позовної давності, який встановлений для витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року є необґрунтованим , оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на спадщину , яка їм прийнята у відповідності до статті 549 ЦК УРСР.

Не є підставою для відмову в позові і те що в заповіті ОСОБА_7 остання зазначила , що вона заповідає своє майно своєї дочці ОСОБА_8, хоча як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_8 не є дочкою ОСОБА_7, однак воля заповідача була чітко виражена в заповіті, де зазначено , що все своє майно вона заповідала саме ОСОБА_8

Оскільки спірне домоволодіння не зареєстроване у БТІ (у зв'язку з чим позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у нотаріальному порядку), але дані про нього зафіксовані у погосподарських книгах Головківської сільської ради , тому суд визнає за позивачем як спадкоємцем за законом, право власності на 1/3 частку спірного об'єкта нерухомості.

В решті позову слід відмовити.

На підставі викладеного керуючись статтями 3,10,11,60,88,213,214,215 Цивільного процесуального Кодексу України, на підставі статті 549 ЦК УРСР , Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності »

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку житлового будинку № 14 по вул. Шевченка с. Головки Малинського району Житомирської області.

В решті позову відмовити за безпідставністю вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 та .ОСОБА_6 на користь ОСОБА_23 судові витрати в розмірі 214,60 грн. по 107,30 грн. з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_24