РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/293/13-ц

Провадження № 2/700/176/13

22 березня 2013 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.

за участю секретаря Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі продажу та встановлення права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу та встановлення права власності.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали та пояснили суду, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2012 року вони придбали у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Петровського, 11 в смт. Лисянка Черкаської області, який розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,09 га. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 21.12.2012 р. та розпискою про отримання відповідачем коштів у повному обсязі. Після підписання договору вони фактично вступили у володіння житловим будинком та розпочали його ремонт. Згідно з договором, однією з умов було те, що сторони нотаріально посвідчать даний договір після оформлення продавцем всіх документів необхідних нотаріусу для вчинення ним вищевказаної нотаріальної дії, але в будь-якому випадку до 15 січня 2013 року. Проте відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору мотивуючи тим, що оформлення потребує коштів, яких у них немає. Вони визнають, що передали будинок у власність та отримали за нього кошти у повному обсязі, не претендують на майно, але і не мають наміру нотаріально оформляти договір купівлі-продажу. Так як між ними було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, зокрема істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет і ціна. Із вказаних обставин, предметом договору є будинок, який фактично продали подружжя ОСОБА_4 за ціною, узгодженою сторонами. Це свідчить про те, що відбулося повне виконання договору сторонами. Оскільки вони позбавлені права зареєструвати договір купівлі-продажу у нотаріуса та зареєструвати свої права на куплене майно, тому змушені звернутися до суду про визнання даного договору дійсним та встановлення права власності.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, але просили суд розглянути справу без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

21 грудня 2012 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали з відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Петровського, 11 в смт. Лисянка Черкаської області, який розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,09 га. Право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет вказаного договору підтверджується договором дарування серії ВВО № 190174, посвідченим 06.11.2004 року державним нотаріусом Лисянської державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за № 3757, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 06.12.2004 року Звенигородським виробничим підрозділом ЧОО БТІ № 5711044 (бланк серії СВС № 091948). Згідно із розпискою від 21.12.2012 року відповідачі отримали від позивачів кошти за вказаний будинок у повному обсязі. Однією з умов укладеного договору було те, що сторони нотаріально завірять договір купівлі-продажу від 21.12.2012 року до 15 січня 2013 року. Проте відповідачі відмовилися від нотаріального посвідчення договору мотивуючи тим, що у них відсутні кошти, потрібні для нотаріального оформлення даного договору.

Оскільки між сторонами фактично укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, але у звязку з відсутністю волі відповідачів договір не був посвідчений нотаріально, тоді як - добросовісний набувач і покупець за договором свої зобовязання виконав повністю, тобто сплатив кошти у повному обсязі, отримав домоволодіння, почав працювати над його благоустроєм, то необхідно визнати договір купівлі-продажу будинку дійсним та встановити за позивачами право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Враховуючи вищевикладене, за позивачами необхідно визнати право користування земельною ділянкою, на якій розміщений будинок без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 цього кодексу предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 ЦК України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно з ч.2 вказаної статті ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у звязку з відмовою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від нотаріального посвідчення укладеного між ними договору позбавлені права зареєструвати договір купівлі-продажу у нотаріуса та зареєструвати свої права на куплене майно. Проте, між сторонами відбулося повне виконання умов договору, зміст договору відповідає дійсній волі сторін, даний договір не порушує прав та інтересів інших осіб.

Визнання позову також самим відповідачем не суперечить закону та не порушує право інших осіб, а тому суд може прийняти визнання позову відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись 220, 638, 655, 656, 657 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу та встановлення права власності - задоволити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Петровського, 11 в смт. Лисянка Черкаської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,09 га., укладений 21 грудня 2012 року між продавцями ОСОБА_3, ОСОБА_4 та покупцями ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Петровського, 11 в смт. Лисянка Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою, площею 0,09 га., на якій розташований вищевказаний будинок (кадастровий номер: :01:003:1040), відповідно до договору оренди землі від 31.05.2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Cуддя Н. В. Бесараб