Справа № 2-282/11
Провадження № 2/500/45/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2013 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_4,

ОСОБА_5

до

виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради,

комунального підприємства «Міжрайонне бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості»

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог

органу опіки та піклування

про

визнання недійсним та скасування розпорядження виконавчого комітету, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права на житло та видачу ордеру

та зустрічним позовом

ОСОБА_6

до

ОСОБА_4

про

визнання права власності на 1/3 частку кватири, усунення перешкод в користуванні та вселення

В С Т А Н О В И В:

Позивач та її представники змінили первісні позовні вимоги та пояснили, що ОСОБА_7 разом з іншими членами сім'ї отримала ордер на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку зі смертю її чоловіка і відсутністю інших осіб у квартирі на підставі розпорядження виконавчого комітету за № 325 від 22 червня 1983 року особовий рахунок відкрито на ОСОБА_7, яка 11 грудня 1987 року зареєструвала шлюб зі ОСОБА_8 Вказана особа ОСОБА_8 не мав потребу у покращенні житлових умов через те, що був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2. Окрім того у формах Ф-1 є спірні дати його реєстрації за адресою квартири АДРЕСА_1, що також підтверджується реєстрацією у квартирі АДРЕСА_2 з 13 вересня 1973 року на підставі ордеру № 747 від 08 квітня 1973 року. Разом із тим, розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 2 від 04 січня 1995 року квартира АДРЕСА_3 була приватизована на підставі заяви подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 24 жовтня 1994 року. Вважають, що вказані обставини підтверджують неможливість приватизації ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_3, у зв'язку із чим вважають недійсним розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року щодо приватизації квартири АДРЕСА_3. На підставі вказаного розпорядження та через розпорядження № 413 від 31 жовтня 1994 року Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 18 листопада 1994 року було видане свідоцтво про право власності на житло за № 21215, яке з оглядом на недійсність розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року просить також визнати незаконним та скасувати. Разом із тим пояснили, що з 07 квітня 2001 року позивач за згодою ОСОБА_7 та Ізмаїльської міської ради вселилась у квартиру АДРЕСА_3 в якості члена сім'ї і була зареєстрована за вказаною адресою 16 січня 2004 року. Після народження сина ОСОБА_5 30 червня 2004 року вказана дитина також набрала право на житло. Також пояснили, що до суду за вказаних обставин 02 серпня 2004 року звернулась ОСОБА_7,яка померла 11 жовтня 2005 року, після чого ОСОБА_4 є правонаступником. З оглядом на остаточні уточнення позовних вимог від 27 березня 2013 року просять визнати недійсним свідоцтво № 21215 від 18 листопада 1994 року про право власності на житло у квартирі АДРЕСА_3 за ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та визнати за ОСОБА_9 право власності на вказану квартиру і зобов'язати комунальне підприємство «Ізмаїльське МБТІ» видати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі розпорядження виконкому Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року. Окрім вказаного просить визнати за ОСОБА_4 право власності за заповітом на квартиру АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_7 і зобов'язати Ізмаїльське МБТІ зареєструвати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 на підставі розпорядження виконкому Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року.

Представник виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради проти позовних вимог заперечує, пояснив, що минув строк позовної давності на визнання свідоцтва № 21215 від 18 листопада 1994 року про право власності на житло у квартирі АДРЕСА_3 за ОСОБА_10 та ОСОБА_8, а заява про поновлення строку позовної давності не була надана. Окрім того пояснила, що реєстрація права власності проведена на підставі договорів, які до наступного часу недійсними не визнані та не скасовані.

Представник комунального підприємства «Міжрайонне бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості» проти позовних вимог заперечує, надав пояснення, аналогічні поясненням представника виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради і додатково пояснив, що у наступний час Ізмаїльське МБТІ позбавлене повноважень реєстрації права власності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 пояснила, що вона є донькою ОСОБА_8, який помер 25 жовтня 2003року. Після смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири, де вона є спадкоємцем за заповітом, а ОСОБА_7 спадкоємцем із обов'язковою часткою, яка складає 1/6 у квартирі. Просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3.

Відповідач за зустрічним позовом проти зустрічних позовних вимог заперечує, вважає відсутніми правові підстави для визнання за ОСОБА_8 права власності на квартиру квартири АДРЕСА_3, що у свою чергу унеможливлює право ОСОБА_6 на спадкове майно у вказаній квартирі.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, думку захисту, суд вважає, що у задоволенні первісних позовних вимог належить відмовити, а зустрічні позовні вимоги є обгрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у порядку, передбаченому ст. 60,133 ЦПК України.

Ордером № 4489 від 07 листопада 1952 року ОСОБА_11 надано право на заселення квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області з житловою площею 30.34 кв.м. та двома кімнатами зі складом сім'ї три особи.

Повідомленням Ізмаїльської державної нотаріальної контори за № 451 від 19 липня 2004 року ОСОБА_7 сповіщалась про обов'язкову частку у майні після смерті 25 жовтня 2003 року ОСОБА_8, а також про наявність заповіту на все своє майно 28 серпня 2003 року за реєстром № 4420 на ім'я ОСОБА_6. Разом із тим через спірні відносини, пов'язані з приватизацією квартири, визначено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину.

Заявою від 30 листопада 1987 року ОСОБА_8 зареєстрований за адресою вказаної квартири в якості члена сім'ї через реєстрацію шлюбу з ОСОБА_7

Технічним паспортом Ізмаїльського МБТІ станом на 17 червня 2004 року власниками квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області в рівних частках визначені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 21215 від 18 листопада 1994 року, яке видане за розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 413р від 31 жовтня 1994 року.

Довідкою серії МСЕ № 068870 від 08 листопада 2002 року ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 за первісним оглядом 08 листопада 2002 року визнана такою, що потребує стороннього догляду та їй встановлена перша група інвалідності.

За заповітом від 28 серпня 2003 року ОСОБА_8 на все належне йому майно призначив спадкоємцем ОСОБА_6.

Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 368964 від 27 жовтня 2003 року підтверджене відкриття спадщини після смерті 25 жовтня 2003 року ОСОБА_8.

За змістом листа виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 13/01-12-2139 від 17 серпня 2004 року квартира № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області приватизована 18 листопада 1994 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Разом із тим, за змістом листа виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 13/02-24-1912 від 12 липня 2004 року розпорядження про приватизацію квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області в 1994 році не приймалось.

Розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 413р від 31 жовтня 1994 року на підставі розпорядження № 317 від 01 грудня 1992 року не передбачена приватизація квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області.

Між тим, за долученим до матеріалів справи розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 2р від 04 січня 1995 року на підставі розпорядження № 317 від 01 грудня 1992 року прийняте рішення про оформлення документів на приватизацію квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області ОСОБА_7

Довідкою комунального підприємства «Житсервіс-2» від 05 березня 2001 року склад сім'ї осіб, що мешкали у квартирі № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області визначений лише ОСОБА_9.

Заявою від 24 жовтня 1994 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звернулись із проханням про передачу у спільну власність квартиру № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області.

Станом на 13 жовтня 1994 року за довідкою орендного підприємства «Житловик-2» до складу осіб, які мешкають у квартирі № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області житловою площею 26,9 кв.м. та складається із двох кімнат на першому поверсі трьохповерхового будинку вказані ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 в якості подружжя.

Вказані обставини також підтвердила свідок ОСОБА_12

Укладення шлюбу між вказаними сторонами 08 вересня 1987 року підтверджене штампом у паспорті ОСОБА_7 серії КЕ968091, з оглядом на що суд вважає обгрунтованим проживання ОСОБА_8 у квартирі № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області, наймачем якої була ОСОБА_9

У відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі. Заявою від 24 жовтня 1994 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визначили свою вимогу щодо приватизації, з оглядом на що видане свідоцтво № 21215 від 18 листопада 1994 року про право спільної власності на вказану квартиру. Помилка, яка була допущена при оформленні документів, з урахуванням пояснень представника Ізмаїльського МБТІ та долученими постановами і матеріалами про відмову у порушенні кримінальної справи, з оглядом на сукупність вищевказаних доказів не може визнаватись підставою для визнання свідоцтва № 21215 від 18 листопада 1994 року про право спільної власності на вказану квартиру недійсним.

Смерть ОСОБА_13 11 жовтня 2005 року підтверджена повторним свідоцтвом серії 1-ЖД № 052827, який видано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 1050 від 12 жовтня 2005 року.

За договором дарування частини квартири від 08 жовтня 2003 року ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_1 1/2 частку квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області, яка складається із двох жилих кімнат жилою площею 26,9 кв.м.

За договором дарування від 11 лютого 2004 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 1/2 частину квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області, яка належала дарувальнику на праві приватної власності та була отримана нею згідно з договором дарування частини квартири від 08 жовтня 2003 року.

Таким чином, після смерті 25 жовтня 2003 року ОСОБА_8 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3. За заповітом від 28 серпня 2003 року спадкоємцем у відповідності до вимог ст. 534 ЦК України в редакції на час виникнення правовідносин визначена ОСОБА_6.

Разом із тим, довідкою серії МСЕ № 068870 від 08 листопада 2002 року ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 за первісним оглядом 08 листопада 2002 року визнана такою, що потребує стороннього догляду та їй встановлена перша група інвалідності.

Таким чином ОСОБА_9 в якості дружини спадкодавця, яка була непрацездатною, у відповідності до вимог ст. 535 ЦК України в редакції на час виникнення правовідносин мала право на обов'язкову частку, розмір якої є не менше двох третин частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом.

У відповідності до вимог ст. 549 ЦК України в редакції на час виникнення правовідносин вказані особи прийняли спадщину, з оглядом на що обов'язкова частка ОСОБА_9 дорівнює 1/6, а частка ОСОБА_6 складає 1/3 частину квартири. З оглядом на правонаступництво позивача ОСОБА_4 після смерті 11 жовтня 2005 року ОСОБА_9, обов'язкова частка сумується із 1/2, яка визначена договором дарування від 11 лютого 2004 року.

Наявність у спірній квартирі ОСОБА_4 з дитиною сторони не оскаржують, що з урахуванням визначених відносин підтверджує обставини перешкоди ОСОБА_6 у користуванні.

З оглядом на вказане суд вважає доведеними зустрічні позовні вимоги в частині визнання права власності та вселення до вказаної квартири.

Разом із тим, у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV (у редакції Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04 липня 2012 року № 5037-VI) державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01 січня 2013 року проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора.

З оглядом на вказане суд вважає вказану обставину такою, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог в частині покладення на Ізмаїльське МБТІ обов'язку про реєстрацію права власності.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва № 21215 від 18 листопада 1994 року про право власності на житло у квартирі АДРЕСА_3 за ОСОБА_14 та ОСОБА_8 та визнання за ОСОБА_9 право власності на вказану квартиру і зобов'язання комунальне підприємство «Ізмаїльське МБТІ» видати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі розпорядження виконкому Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання за ОСОБА_4 право власності за заповітом на квартиру АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_7 і зобов'язання Ізмаїльське МБТІ зареєструвати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 на підставі розпорядження виконкому Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року - відмовити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 після смерті 25 жовтня 2003 року ОСОБА_8.

Вселити ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_3.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_6 у користуванні 1/3 частиною квартири АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_15