Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2013 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в Полтавській області в складі:

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Штепа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, зазначаючи, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 1999 року стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до довідки-розрахунку виданої Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ нарахована заборгованість із сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, станом на 11.06.2012 року - 20 830,08 гривень.

Вважає, що в нього наявні обставини, що мають істотне значення, достатні для повного звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Дані обставини полягають в наступному:

Рішенням Автозаводського районного суду від 29 травня 2012 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавлено батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України - особа, позбавлена батьківських прав втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (аліменти підпадають під поняття інші права).

Всупереч вимогам ст. 186 Сімейного кодексу України відповідач ОСОБА_2 не за цільовим призначення витрачала аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Хоча існує заборгованість із сплати аліментів, аліменти на утримання свого малолітнього сина він сплачував регулярно та в тій сумі, яку міг виділити від свого малого та нерегулярного доходу.

Крім того заборгованість виникла у зв'язку із його тяжким захворюванням черевної порожнини, в результаті якої він потребує планової холецестонії. Наявність хвороби не давала змоги працювати та заробляти гроші для того, щоб лікуватися самому та сплачувати аліменти в повному обсязі.

Іншою обставиною, яка має істотне значення, являється наявність ще однієї дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої він також регулярно витрачає грошові кошти.

Ще однією поважною причиною неможливості сплачувати аліменти в повному обсязі та виникнення заборгованості також вважає те, що до теперішнього часу він доглядає тяжко хвору рідну бабусю ОСОБА_5, 1931 року народження. Даний факт підтверджується спадковим договором та копією виписного епікризу, який підтверджує наявність та тяжкість хвороби ОСОБА_5.

Наявність вище перелічених обставин мають істотне значення, які надають йому право клопотати перед судом про звільнення в повному обсязі від сплати заборгованості по аліментам.

Просив суд ухвалити судове рішення, яким повністю звільнити його, ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам в сумі 20 830,08 гривень на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку із виникненням заборгованості по причині тяжкої хвороби та іншими обставинами, які мають істотне значення.

В судовому засіданні позовні свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула її інтереси на підставі довіреності в судовому засіданні представляє представник ОСОБА_6, яка позовні вимоги не визнала і просила суд в позові відмовити.

Представник третьої особи Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Калініченко В.С. в судовому засіданні при вирішені спору поклалася на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу з наступних підстав.

Так судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 1999 року стягнуто з позивача ОСОБА_1 аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до довідки-розрахунку № 40466 від 01.10.2012 року виданої Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ нарахована заборгованість із сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, станом на 11.06.2012 року заборгованість складає 20 830,08 гривень.

Ні позивач, ні відповідач розмір заборгованості за довідкою ВДВС не оспорюють.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи позовні вимоги щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментах суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

При розгляді справи суд виходить з презумпції вини відповідача, який прострочив виконання зобов'язання.

А саме, судом встановлено, що позивач знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів, позивачу було відомо про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів. Позивач періодично сплачував аліменти, самостійно визначаючи їх розмір, сплачував аліменти не регулярно, без зазначення періоду, за який вносилася платня. Розмір заборгованості не оспорює і дії державного виконавця не оскаржував.

Обґрунтовуючи свою неможливість сплачувати аліменти за період у який утворилася заборгованість, позивач стверджував, що він мав нерегулярний та мінливий заробіток, деякий час не працював з поважних причин, тяжко хворіє, має ще одну дитину та доглядає тяжко хвору бабусю.

Однак при цьому позивачем суду не надано жодних доказів того, що у вказаний період у нього була встановлена втрата працездатності та він мав об'єктивні перешкоди для працевлаштування та намагався перебороти вказані життєві обставини, тобто відповідної медичної документації на підтвердження наявних вад здоров'я, фактів звернення до лікаря за допомогою і тривалості лікування, неможливості будь-якого працевлаштування.

Докази погіршення матеріального стану та стану здоров'я позивача не надані.

В судовому засіданні встановлено, що позивач тяжкими хворобами не хворіє, за станом здоров'я може працювати, інших утримань по виконавчим листам не має, доказів щодо існування обставин, які б мали істотне значення для звільнення від сплати заборгованості відповідно до ст. 197 СК України, позивач суду не надав.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, оскільки заборгованість по аліментам утворилась з вини позивача і підстави для звільненні від заборгованості відсутні.

Керуючись ст.ст. 14, 57 - 59, 60, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ :