Провадження № 2/470/207/13
Справа № 1404/1458/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2013 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відновлення меж земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2012 року позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому зазначила, що на підставі рішення № 88 Березнегуватської селищної ради від 24 травня 1996 року їй виділено земельну ділянку площею 0.09 га за адресою: АДРЕСА_1 Миколаївської області. Але межі її земельної ділянки визначено не було. Звернувшись до відповідача із заявою про визначення меж її земельної ділянки, отримала відмову. У зв'язку з тим, що не встановлено меж її земельної ділянки в натурі між нею та власником сусідньої земельної ділянки виникають суперечки з приводу користування землею, а тому просила суд встановити межі земельної ділянки. Крім цього, позивач просила скасувати рішення № 22, 21 сесії, 6 скликання від 25.12.2012 року Березнегуватської селищної ради про затвердження проекту землеустрою та про дозвіл взяти в оренду земельну ділянку 0,0932 га. ОСОБА_2 Ухвалою Березнегуватського районного суд Миколаївської області від 16 серпня 2013 року до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_2 Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2013 року позовні вимоги позивача щодо скасування рішення № 22, 21 сесії, 6 скликання від 25.12.2012 року Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області про затвердження проекту землеустрою та про дозвіл взяти в оренду земельну ділянку 0,0932 га. ОСОБА_2- виділені в окреме провадження.

В судове засідання представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4.(за довіреністю) з'явились. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача Попович Т.М. (за довіреністю) позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позову з тих підстав, що позивач не зважаючи на рішення селищної ради про надання в оренду земельної ділянки, не замовляє проект землеустрою щодо земельної ділянки та не виготовляє правовстановлюючі документи на неї.

Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, позов не визнала, заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи ОСОБА_6 (за довіреністю) заперечувала проти позову, з тих підстав, що межі земельної ділянки між попередніми власниками не встановлювались, позивач не замовляє технічної документації із землеустрою, тому немає підстав для встановлення або відновлення меж.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд доходить наступного.

Позивачу та її сину ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 Миколаївської області, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі наказу № 86 Березнегуватської селищної ради народних депутатів Березнегуватського району Миколаївської області 17 вересня 1993 року ( а.с.180 - на звороті).

Відповідно до рішення № 88 Березнегуватської селищної ради від 24 травня 1996 року позивачу було виділено земельну ділянку в АДРЕСА_1, площею 0,09 га (а.с.5). Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку нею не отримувався.

Житловий будинок АДРЕСА_1 є будинком квартирного типу, який складається з двох квартир. Власниками квартири № 2 є позивач за її син ОСОБА_3, власником сусідньої квартири № 1 згідно договору купівлі - продажу від 14.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області є ОСОБА_2( а.с.216-217). З копії договору купівлі - продажу від 27.03.1993 року, що міститься в матеріалах інвентарної справи, убачається, що попередньому власнику квартири № 1 ОСОБА_7 було виділено земельну ділянку площею 0.10 га (а.с. 221- на звороті). Вказане підтверджується також витягом із земельнокадастрової книги Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с. 224)). Але порядок користування суміжними земельними ділянками та межі земельних ділянок на місцевості між попередніми власниками квартири № 1 та позивачами не встановлювались.

За поясненнями представника позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на сьогодні питання встановлення та узгодження межі земельних ділянок не може бути вирішено, оскільки між ними існує конфлікт у зв'язку із добудовою ОСОБА_2 веранди до належної їй квартири. Межа між спірними земельними ділянками не встановлена, довгостроковими межовими знаками не закріплена, Березнегуватською селищною радою рішення щодо меж земельних ділянок не приймалося.

Відповідно ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

За пунктом д, ч.1. ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин відноситься організація землеустрою та вирішення земельних спорів.

Змістом землеустрою за п. е ч.1 ст.184 Земельного Кодексу України є також встановлення в натурі на місцевості між земельних ділянок.

Встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок проводиться відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій» та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та їх закріплення межовими знаками» затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376 (далі Інструкція).

Зокрема, пунктами 4.1- 4.5 цієї Інструкції визначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно пунктів 2.8, 3.16 Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки,межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів) або на бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

При цьому витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється відповідно до розділу ІІІ цієї Інструкції. Згідно з розділом III цієї Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється спеціальним виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить графу - підписи суміжних землевласників (землекористувачів).

Пунктом 1.3. Інструкції визначено, що роботи по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки проводяться спеціальним виконавцем, яким є юридична або фізична особа, що отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Замовником таких робіт є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Березнегуватської селищної ради, від 29 травня 2013 року № 17,25 сесії 6 скликання позивачу та її сину ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування квартири АДРЕСА_1, що є їх власністю, площею 0,09 га строком на 49 років. Пунктом 2 зазначеного рішення позивача та ОСОБА_3 було зобов'язано замовити в землевпорядній організації проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надати його на затвердження селищної ради (а.с.113). За поясненнями представника позивача проект землеустрою на вказану земельну ділянку ними не замовлявся, відповідно технічна документація із землеустрою на земельну ділянку не розроблялась.

Таким чином, відповідач в межах наданої йому компетенції, шляхом прийняття відповідного рішення, вжив заходів для надання позивачу можливості встановити межі земельної ділянки, але фактичне їх встановлення та відновлення в подальшому можливе або на підставі раніше розробленої та затвердженої документації із землеустрою, або виключно за волевиявленням позивачки та її сина шляхом замовлення ними технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у фізичної або юридичної особи, яка має ліцензію на проведення робіт із землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, оскільки представниками позивача не надано доказів того, що при виділенні позивачу у власність земельної ділянки у травні 1996 року виготовлялась технічна документація із землеустрою, та встановлювались межі земельної ділянки між попередніми та нинішніми власниками квартир, суд приходить до висновку про відсутність натепер можливості в судовому порядку відновити або встановити межі земельних ділянок. З огляду на викладене позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відновлення меж земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова