Справа № 2/326/4/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2013р. м.Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Булашева Р.Л.,

при секретарі Донєвій О.О.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та його поділ,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити майно набуте нею та відповідачем за час шлюбу і визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку № 10 по вул.Шевченко в м.Приморську Запорізької області, який зареєстровано за ОСОБА_3, іншу частину житлового будинку залишити у власності відповідача.

В судовому засіданні позивачка та її представник на позові наполягають та пояснили, що з 23.07.1997р. до 13.07.2011р. сторони перебували в шлюбі. З 1992р. проживали разом в цьому будинку без реєстрації шлюбу. За весь цей час ними спільними зусиллями побудовано вказаний житловий будинок, та здано його в експлуатацію, тому він є їх спільною сумісною власністю. Однак після розірвання шлюбу між ними виникають суперечки з приводу спільно нажитого майна, відповідач не визнає за нею право власності на будинок.

Відповідач та його представник проти позову заперечують тим, що фактично проживати вони стали з 1996р. На 1987р. будинок було побудовано, окрім незначних робіт по благоустрою. Тому, будинок набуто ОСОБА_3 до шлюбу з позивачкою, яка не надавала грошей або іншої участі в його будівництві, тому на нього не розповсюджується режим спільного майна подружжя.

Заслухавши сторони та вивчивши докази по справі суд приходить до наступного.

За свідоцтвом про шлюб, сторони уклали шлюб 23.07.1997р., який було зареєстровано Приморським ЗАЦС Запорізької області (а.с. 8). Рішенням Приморського районного суду від 13.07.2011р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). За довідкою Приморського КПТІ право власності на нерухоме майно, що розташоване по вул.Шевченка, №10 в м.Приморську Запорізької області зареєстроване за ОСОБА_3, загальна вартість нерухомого майна станом на 26.09.2011р. склала 238 266 грн. (а.с. 10), що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету № 119 від 26.06.1980р. ОСОБА_3 надано право на будівництво на земельній ділянці № 10 по вул.Шевченка в м.Приморську, площею 600 кв.м. (а.с. 83). 22.01.1998р. прийнято в експлуатацію житловий будинок № 10 по вул.Шевченка в м.Приморську (а.с. 87). Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено станом на 26.09.2011р., на земельній ділянці розташовані: житловий будинок «Ааа1а2а3», під «а2» - погріб; «В,Д» - убиральня; «Е» - водопровід; «I» - тротуар; «N» - огорожа; «N1» - хвіртка; «N2» - ворота (а.с. 12-16). Позивачка надала суду товарні чеки про придбання нею протягом 1998-2010рр. будматеріалів, проте доказів їх застосування в будівництві чи ремонту спірного будинку суду не надано, тому суд їх не бере до уваги (а.с. 50-57). За довідкою Приморського відділення ЗОД «ОСОБА_5 Аваль» ОСОБА_1 29.08.2007р. отримала кредит в банку в сумі 15 000 грн. на споживчі цілі, однак жодного доказу надання цих грошей для будівництва чи поліпшення цього будинку суду не надано (а.с. 59). 15.09.2010р. між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_6 було укладено договір про виготовлення металопластикових вікон, проте вони в спірному будинку не встановлені і суд не бере до уваги цей документ (а.с. 60-61). 19.08.2002р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_8 прийняла у дар від ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 80). 20.04.1993р. Приморським міськвиконкомом ОСОБА_7 видано договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності № 130 по вул.Зоряній в м.Приморську Запорізької області, що свідчить про наявність у позивачки іншого обєкту будівництва, окрім спірного будинку (а.с. 79, 92). За довідкою НКТДАТУ ОСОБА_1 з 07.04.2004р. по теперішній час працює інспектором відділу кадрів і її середньомісячна заробітна плата складає 1637 грн. 78 коп. Загальна сума її доходу з 01.03.2011р. по 31.08.2011р. склала 9 826 грн. 65 коп. (а.с. 21,22). За інформацією УПФУ в Приморському районі ОСОБА_1 перебуває на обліку з 21.12.2009р. та отримує пенсію за віком, станом на 01.03.2013р. розмір її пенсії складає 994 грн.; ОСОБА_3 з 1983р. працював на різних підприємствах та посадах, а з 27.03.2000р. отримує пенсію за віком та розмір якої складає 1125 грн. 12 коп. (а.с. 155). За інформацією Бердянського УГГГ, газифікація домоволодіння № 10 по вул.Шевченка, в м.Приморську здійснена у листопаді 2006р. (а.с. 148). За інформацією Приморської міської ради, на території м.Приморську Запорізької області у 1985-1986рр. було затоплення земель житлової та громадської забудови. Будинок № 10 по вул.Шевченка дійсно підпадав під територію, яка була затоплена, проте про стан будинку інформація відсутня (а.с. 158).

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що бачила як з 1992р. сторони проживають разом ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного проживання вони добудували будинок, зокрема робили стяжку будинку, добудували санвузол, зробили ремонт в будинку, провели водопровід, газопровід.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що з 1992р. по 1997р. сторони проживали разом у цивільному шлюбі, в 1997р. вони зареєстрували шлюб. До 1992р. будинок було не добудовано, разом вони робили ремонт, стяжку будинку. Вона допомагала їм у будівництві будинку.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що на даний час вона проживає по сусідству з родиною ОСОБА_3. З 1993р. по 1995р. вона проживала ІНФОРМАЦІЯ_2. Знає що в будинку № 60 або № 62, по вул.Морській проживала ОСОБА_1 Вони на той час працювали в СПТУ-54. Приблизно через рік-півтора позивачка стала проживати разом з відповідачем. Даний будинок відповідач побудував до цього часу зі своїми батьками.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що відповідач є її рідним дядьком. Він побудував цей будинок сам, з 1996р. він став проживати разом з позивачкою. Разом вони ремонтні роботи не робили.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що з 1979р. вона знайома з відповідачем. Він сам побудував цей будинок. З 1983р. він забрав до себе батьків. В 1985р. він зробив ремонт в будинку та в 1987р. здав його в експлуатацію. Позивачка стала з ним проживати приблизно з 1996р. До її приходу в будинку були меблі, шпалери.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що в 1985р. будинок відповідача вже був побудований, він його будував сам. З 1983р. він проживав зі своїми батьками в цьому будинку. Позивачка стала проживати з відповідачем приблизно з 1992р. За час її проживання ніякої добудови, ремонту не відбувалося.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що з 1982р. проживає по сусідству з відповідачем. В 1985р. він закінчив будівництво свого будинку, в 1987р. здав його в експлуатацію. Приблизно з 1996р. відповідач став проживати з позивачкою.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що з 1986р. проживає по сусідству з відповідачем. У нього вже побудований будинок по вул.Шевченко,10. Він проживав з матір`ю. З 1996р. з ним стала проживати позивачка. Водопровід відповідач проводив сам приблизно в 1984р. Другий поверх його будинку було добудовано, там влітку проживали туристи. До проживання з позивачкою, він зробив санвузол в будинку. В 2007р. вони провели газ.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що знайома з 1980р. з відповідачем. В 1985р. відповідач міняв поли в будинку після наводнення. З 1992р. він став проживати разом з позивачкою, в 1997р. вони зареєстрували шлюб. За час спільного проживання вони вели спільне господарство, робили ремонт в будинку, стяжку полу, побудували санвузол, провели газ, замінили вхідні двері.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що позивачка є її матір`ю. В квітні 1992р. вони стали проживати в будинку відповідача. Будинок був недобудований, проживали вони в одній кімнаті. Спільно мати з відповідачем робили поли в будинку, санвузол, проводили водопровід, наклеювали шпалери, вели господарство. Позивачка отримувала кредит в банку для ремонту в будинку. До 2002р. вона проживала в цьому будинку.

Суд оцінює пояснення цих свідків з боку позивачки критично, так як вони не довели що мали постійні стосунки та спілкування з родиною ОСОБА_1, зокрема за 1992-1997 роки. Ними не наведено конкретних фактів та подій з якими вони пов`язують свої пояснення про впевненість у спільному проживанні сторін як родина до реєстрації їх шлюбу, та про виконання будівничих робіт в цей час по спірному будинку. Їх пояснення суперечать як поясненням свідків з боку відповідача, які є близькими сусідами сторін, та довели, що постійно спілкувались з ОСОБА_3 і часто бували в його будинку. Крім того, суд вважає що неможливо спиратись на пояснення свідка ОСОБА_18, яка під час спірних подій була малолітньою особою, не могла належно оцінювати відносини своєї матері ОСОБА_1 з чоловіками, та мати досвід щодо будівничої справи, крім того, вона є близьким родичем позивачки, що дає підстави вважати її позицію упередженою.

Сам відповідач ОСОБА_3 неодноразово суду давав пояснення, що ОСОБА_1С, почала проживати в нього з 1996р., ніякої участі в будівництві будинку не приймала. Так як його позиція, та пояснення його свідків є більш конкретними, не спростовуються іншими доказами, а навпаки, ними підтверджуються, то суд бере їх за докази по справі.

Так, по справі проведено судову будівельно-технічну експертизу, за висновками якої будинок по вул.Шевченка № 10 було побудовано з 1980р. до 10.07.1987р. хоча точний час побудови неможливо встановити. Будівництво житлового будинку не співпадає з вказаним часом згідно акту введення його в експлуатацію від 20.02.1998р. З 10.07.1987р. цей будинок був придатний до фактичної експлуатації. Основні конструктивні елементи будинку було побудовано до 10.07.1987р. Підвід комунікацій здійснено в період 1987-1997 роки, проте їх проекти відсутні. Газифікацію проведено після 1997р. Переобладнання будинку з 1997р. по 2011р. не проводилось. Будматеріали, документи на які надано ОСОБА_1 за період 1997р.- 202р. в будівництві будинку по вул.. Шевченко № 10 не застосовувались. Метало- пластикові вікна в цьому будинку не встановлені. Певні будматеріали: фарба, шпалери, цемент, вапно, тощо застосовувались для поточного ремонту, проте встановити їх тотожність з наданими документами на їх придбання ОСОБА_1 неможливо. ( а.с. 110-123).

Крім того, в судовому засіданні Експерт ОСОБА_19 додатково пояснив, що проводив судово-будівельну експертизу по даній справі задля чого детально обстежив спірний будинок, в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Цікавився що саме ними було побудовано, звірявся з достатньо належними документами з БТІ, так як там було конкретно вказано в описах техніків, про здійснені роботи на 1987р., 1997р., та 2012р. Звірившись з тими документами, та дослідивши стан конструкцій будинку, прийшов таких висновків, та не знайшов окрім поточних поліпшень: наявність керамічної плитки на підлозі, пофарбувань, та підключення комунікацій, інших доказів будівництва цього будинку після виконаних до 1987р. робіт. Щодо тих поліпшень, то на їх вплив на вартість будинку він питання не вирішував через відсутність такого питання в ухвали про призначення експертизи, проте вважає, що це становить не більше 5-6 % від всієї вартості будинку.

Суд розяснив сторонам можливість заявити клопотання про призначення додаткової експертизи,, проте сторона таке клопотання не висунули, то ж суд бере до уваги цей висновок експерта, а зауваження позивача, що за листами від інших експертних установ не можливо визначати час здійснення будівництва, не бере до уваги, так як на це питання експерт надав всинови також про неможливість точного встановлення дати будівництва, проте спираючись на матеріали технічної справи з БТІ на будинок він зміг встановити наявність будівництва на певну дату, та наявність змін та поліпшень, які було здійснено в подальшому ( а.с. 150-153).

Визначаючи, яки ж правові норми слід застосувати до спірних правовідносин суд спирається на наступне.

Глава 12 ЦК 1963р. не визначає моменту виникнення права власності в разі будівництва будинку.

За ст.22 КЗпШС, який діяв до 01.01.04р. майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

За ст.25 КЗпШС якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

За ст.12 КЗпШС шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. За ст.13 КЗпШС реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей. Права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, суд вбачає, що намагання довести позивачем що за час спільного проживання сторін з 1992 по 1997 роки ними було здійснено будівництво будинку суд не може вважати за факт, який доводить виникнення прав власності на новостворене майно, так як сторони в шлюбі на той час не перебували, такі взаємовідносини не породжували права на спільне майно, окрім того цей факт і не доведено належним доказами по справі.

Щодо часу після укладання шлюбу сторонами з 1997р., то, суд оцінюючи посилання позивача, та його представника, на акт введення будинку в експлуатацію від 20.02.98р., який є часом набуття права власності на це майно, яке відбулось під час шлюбу сторін, то суд не вважає таку позицію обґрунтованою, зокрема з таких підстав.

За ст.105 ЦК 1963р. громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Так, Сімейний кодекс України набув чинності з 01.01.04р. За ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ;

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За ст.62 СК виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові:

1. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

2. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В пунктах 24-25 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти.

Застосування норми ст.74 СК щодо майнових правовідносин за час фактичних шлюбних відносин, можливе лише з набранням чинності цим кодексом з 01.01.04р. Так як сторони на той час були в шлюбі, то суд не може переносити ці норми на минулий час.

З викладених норм, яки діяли з часу укладення шлюбу сторонами з 1998р. по 2011р. вбачається, що в спільному майні подружжя може бути тільки майно, яке набуте ними під час шлюбу. Суд вбачає, що будування будинку є процесом, який триває багато часу, в спірних правовідносинах він розтягнувся з 1980 по 1987 роки. Статтею 105 ЦК 1963р. передбачались певні можливості щодо розпорядження будинком, який не було добудовано. Суд робить висновок, також спираючись на загальне поняття складових права власності, та поняття речі, що будинок є річчю, яку створено з переробки інших речей, право власності на які у позивачки не виникали. Будинок, було побудовано в часі, який не співпадає з датою його введення в експлуатацію, проте це не свідчить, що в інших осіб виникає право власності на таке майно. Законом забудовник не був обмежений в часі щодо введення побудованого ним будинку в експлуатацію. То ж суд і не бачить правових підстав ототожнювати поняття набуття майна з його актом введення в експлуатацію, в розрізі виникнення права спільної сумісної власності подружжя, так як суд вважає, що складовою умовою набуття (нажити), визначеного в ст.22 КЗпШС є співпадіння часу знаходження сторін в шлюбі з часом який витрачено на створення складної речі, яким є житловий будинок, а не співпадіння остаточної дати прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації права власності.

За розглянутими матеріалами та доказами, суд не вбачає, що під час шлюбу сторони суттєво поліпшили цей будинок, то ж норми які регулюють такі правовідносини суд і не застосовує.

Таким чином, суд прийшов до висновку що позов заявлено безпідставно і в його задоволенні потрібно відмовити.

Понесені судові витрати ОСОБА_1 судовий збір 685,31 грн. ( а.с. 2), за ст.. 88 ЦПК не підлягає відшкодуванню.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає скасуванню за ст.. 154 ЦПК ( а.с. 24).

Керуючись ст.ст. 12,13,22,25 КЗпШС, ст.ст. 57, 62 СК України, ст.ст. 3,7, 8, 10, 15, 88, 154, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частку житлового будинку по вул.Шевченко № 10, м.Приморську Запорізької області відмовити за безпідставністю.

Арешт, накладений на житловий будинок по вул.Шевченко № 10, м.Приморську Запорізької області за ухвалою суду від 12.12.11р. скасувати.

Оскаржити рішення можливо до апеляційного суду Запорізької області, через Приморський районний суд на протязі 10 діб.

Повний текст рішення складно 27.03.13р.

Суддя Р.Л. Булашев

Копія вірна: суддя Р.Л. Булашев

27.03.2013