Справа № 0603/5676/12 Провадження № 2/0603/2173/12
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2013 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
пророзірвання шлюбу та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 14.01.2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області, актовий запис № 2, сина ОСОБА_3, який народився 05.05.2000 р., залишити їй на виховання та стягувати на її користь з ОСОБА_2 аліменти у розмірі ? частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що між нею та ОСОБА_2 14.01.2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2, вони є батьками дитини сина ОСОБА_3, який народився 05.05.2000 р. Спільні відносини між нею та ОСОБА_2 не склались через різні погляди на життя, ОСОБА_2 проживає окремо від неї та сина, відмовляється надавати матеріальну допомогу.

У судове засідання, призначене на 16.10.2012 р., з'явились ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В останнє судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась, проте від неї надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу за її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує.

Враховуючи викладене, суд вважає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у строк, призначений ухвалою суду від 16.10.2012 р., примирення досягнуто не було.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Суд, виходячи зі змісту статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, вважає, що продовження розгляду справи має здійснюватись за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (у судовому засіданні 16.10.2012 р.) та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14.01.2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2 (а. с. 4).

Вони є батьками дитини сина ОСОБА_3, який народився 05.05.2000 р. (а. с. 5).

Як зазначено у позовній заяві ОСОБА_1 та пояснила остання у судовому засіданні, спільні відносини між нею та ОСОБА_2 не склались через різні погляди на життя, ОСОБА_2 проживає окремо від неї та сина, відмовляється надавати матеріальну допомогу.

Доказів на спростування обставин, наведених у попередньому абзаці, ОСОБА_2 не надав, проте пояснив, що зазначені обставини не є достатніми для розірвання шлюбу.

Як зазначалось раніше, у строк, призначений ухвалою суду від 16.10.2012 р., між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, примирення досягнуто не було.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Разом з тим, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України).

Наведені вище обставини вказують на те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам ОСОБА_1, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на її вільній згоді.

Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, а відтак задовольняє цю вимогу.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати свого сина ОСОБА_3 до досягненням ним повноліття.

Як вказано у позовній заяві ОСОБА_1 та не заперечується ОСОБА_2, їхній син ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_1.

Відповідно до частин першої третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Про обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, ОСОБА_2 суд не повідомив. Більше того, у судовому засіданні 16.10.2012 р. він зазначив, що проти позовної вимоги про стягнення аліментів не заперечує.

Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів у розмірі ? частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини, підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд, враховуючи інтереси неповнолітнього ОСОБА_3, вважає за необхідне допустити негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовної вимоги про залишення сина на виховання.

Частинами першою третьою статті 157 Сімейного кодексу України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У позовній заяві та у судовому засіданні ОСОБА_1 не навела посилань на будь-які обставини, які б вказували на те, що виховання ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Більше того, у судовому засіданні 16.10.2012 р. вона пояснила, що не заперечує проти спілкування ОСОБА_2 з сином.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про залишення сина ОСОБА_3 їй на виховання задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини третьої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з частиною першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Зважаючи на наведені норми Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування документально підтверджених судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 53,65 грн., а в дохід держави судовий збір у розмірі 214,60 грн.

Керуючись статтями 3, 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 60, 64, 79, 88, 208, 209, 212 215, 224 226 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14.01.2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області, актовий запис № 2, розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти у розмірі ? частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, який народився 05.05.2000 р., починаючи з 22.08.2012 р. і до повноліття дитини, тобто до 05.05.2018 р.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 53,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) в дохід держави судовий збір у розмірі 214,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Роз'яснити, що:

дане рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;

у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

апеляційна скарга на дане рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;

особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 17.01.2013 р.