справа № 1007/5736/2012
провадження № 4-с/361/52/13
УХВАЛА

25 вересня 2013 р. м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

при секретарі: Шевлюга А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ю.С.А. на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

У травні 2012 року ТОВ Ю.С.А звернулося до суду із даною скаргою, в якій просить суд визнати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та дії головного державного виконавця Штойки Л.Р. відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві неправомірними, усунути вказані порушення прав товариства шляхом скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження як такою, що не відповідає ухвалі про вжиття заходів забезпечення позову від 08.05.2012 року.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що 08.05.2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно товариства на суму 320 000 грн.

14.05.2012 року головним державним виконавцем Штойкою Л. Р. відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Вказану постанову про арешт майна боржника та дії головного державного виконавця при її винесенні товариство вважає неправомірними і такими, що порушують його права з огляду на наступні обставини.

В ухвалі суду про накладення арешту на майно та грошові кошти зазначено суму 320 000 грн., при цьому в спірній постанові про наявність обмеження на вказану суму державний виконавець не зазначає. Накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно впливає на господарську діяльність товариства та виконання договірних зобовязань перед контрагентами.

Крім того, в пункті 2 спірної постанови державним виконавцем в порушення ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження зазначено про заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу, в той час коли на момент винесення постанови розмір боргу ніким не встановлений.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 скаргу підтримала та пояснила, що про існування постанови про накладення арешту на майно ТОВ Ю.С.А. стало відомо 16.05.2012 року. При цьому у спірній постанові вказано про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти товариства, що перешкоджає здійснювати господарську діяльність.

Представник скаржника ОСОБА_3 скаргу та пояснення дані представником ОСОБА_2 підтримала.

Головний державний виконавець Штойка P.JI у судовому засіданні заперечувала проти доводів скарги, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена згідно вимог чинного законодавства, однак на даний час вона скасована постановою від 27.07.2012 року на підставі ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2012 року. Крім того, постановою від 13.05.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання ухвали Броварського міськрайонного суду від 08.05.2012 року.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечив проти скарги, вважає, що товариство пропустило строк на оскарження постанови від 14.05.2012 року, тому просить відмовити в задоволенні скарги, або закрити провадження, або залишити скаргу без розгляду та компенсувати ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 4500 грн.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із вимогами ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2012 року забезпечено позов ОСОБА_4 до ТОВ Ю.С.А. третя особа ОСОБА_6JI. шляхом накладення арешту на грошовій кошти, рухоме та нерухоме майно товариства на суму 320 000 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Соломянського районного управління юстиції у місті Києві від 14.05.2012 року накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ТОВ Ю.С.А., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику лише в межах суми боргу.

Із витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вбачається, що згідно із постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.05.2012 року накладено арешт на рухоме майно та заборонено відчужувати, обєкт обтяження - все рухоме майно.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавчу службу державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, оскільки вимоги в частині визнання дій державного виконавця та постанови неправомірними є обґрунтованими, з огляду на ті обставини, що в спірній постанові від 14.05.2012 року в пункті 1 зазначено про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ТОВ Ю.С.А. без зазначення суми, в межах якої суд забезпечив позов, тобто вона не відповідає резолютивній частині ухвали суду від 08.05.2012 року, що суперечить вимогам ст. 11 Закону України Про виконавчу службу.

Разом з тим, вимоги скаржника усунути порушення прав товариства шляхом скасування постанови від 14.05.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на даний час є безпідставними та задоволенню не підлягають, так як оскаржувана постанова скасована постановою від 27.07.2012 року на підставі ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2012 року. Крім того, постановою старшого державного виконавця Стеценко М.А. відділу ДВС Соломянського РУЮ у м. Києві від 13.05.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2012 року.

Доводи представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 про залишення скарги без розгляду з підстав пропуску строку на оскарження постанови державного виконавця спростовуються матеріалами виконавчого провадження. Зокрема, із виконавчого провадження видно, що представник ТОВ Ю.С.А. отримав постанову 16.05.2012 року, а в самій постанові зазначено право на її оскарження в 10-денний строк з моменту її отримання, скарга товариства надійшла до суду 25.05.2012 року.

Вимоги представника заінтересованої особи ОСОБА_5 про відшкодування витрат на правову допомогу не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відшкодування витрат на правову допомогу заінтересованій особі не передбачено нормами цивільного процесуального законодавства, тому не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст. 383-389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати постанову від 14.05.2012 року за номером ВП №32527749 Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 щодо винесення зазначеної постанови неправомірними.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. М. Петришин