АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2013 року м. Дніпропетровськ 21 листопада 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

29 липня 2013 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що сторони від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_7 Данііла, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу батьків залишився проживати разом з позивачкою. На підставі рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на користь її, позивачки, на утримання сина у розмірі 1500,0 грн. щомісячно, починаючи з 22.11.2011 року. У повному обсязі і вчасно відповідач аліменти не сплачує, що обумовило утворення заборгованості у розмірі 26280,0 грн. У зв»язку з цим позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за несплату аліментів, за період з 22 листопада 2011 року по 29 липня 2013 року, у розмірі 33499,0 грн. В подальшому позовні вимоги не уточнювались і не доповнювались.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга повинна бути задоволена частково, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_6 Данііла, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу батьків залишився проживати разом з позивачкою (а.с. 3, 4).

На підставі рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1500,0 грн. щомісячно, починаючи з 22.11.2011 року (а.с. 6).

Постановою державного виконавця ВДВС Криничанського РУЮ Дніпропетровської області від 09.12.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа.

Відповідач обізнаний про наявність обов»язку сплачувати аліменти на утримання сина на користь позивачки у розмірі 1500,0 грн. щомісяця та про відкриття виконавчого провадження, однак вчасно та у повному обсязі аліменти не сплачує через відсутність постійного доходу і роботи, що визнано відповідачем, позивачкою та стверджується відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 29.10.2013 року за №4680.

Згідно довідки ВДВС Криничанського РУЮ Дніпропетровської області, станом на 01.08.2013 року заборгованість відповідача за аліментами складає 26280,0 грн. (а.с. 2). Вказаний розмір заборгованості визнано позивачкою та відповідачем.

Судом встановлено, що відповідач є повнолітнім, працездатним, має задовільний стан здоров»я, у шлюбі не перебуває, що визнано сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Виходячи з викладеного, надавши оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку, що заборгованість по аліментам утворилась з вини відповідача, який є працездатним, повнолітнім, обізнаний про наявність у нього обов»язку сплачувати аліменти на утримання сина на користь позивачки у розмірі 1500,0 грн. щомісяця та про відкриття виконавчого провадження.

Посилання відповідача на відсутність постійного доходу і роботи не скасовує обов»язку відповідача виконувати рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини та не доводить відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментах.

Колегія звертає увагу, що відповідач до цього часу не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягнуті з нього на користь позивачки у сумі 1500,0 грн. щомісячно, що визнано сторонами у судовому засіданні.

Зважаючи на наведене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для застосування у даному випадку вимог ч. 1 ст. 196 СК України щодо стягнення пені з відповідача.

Викладені вище фактичні обставини місцевий суд не встановив, не взяв їх до уваги, що зумовило ухвалення незаконного рішення про відмову у задоволенні позову, яке підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи зі змісту позовних вимог, довідки ВДВС Криничанського РУЮ Дніпропетровської області (а.с. 2), враховуючи обізнаність відповідача про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, часткову сплату аліментів відповідачем, колегія дійшла висновку, що на підставі ч. 1 ст. 196 СК України підлягає нарахуванню пеня за період з 09.01.2012 року по 29.07.2013 року включно, за наступним розрахунком:

Рік, місяцьНараховано заборг, грн.Прострочено днів (станом на 29.07.2013 року):РозрахунокСума
рік заборгованостівсього
13
2011 рік
листопад -грудень 100,0 1200,0- 300,0:100х5687384,0
2012 рік
січень1500,0-300,0:100x5458175,0
лютий1200,0 -306 ,0:100x516 6192,0
березень1500,0 -200,0:100x485 7275,0
квітень1500,0-245 ,0:100x455 6825,0
травень1200,0-200,0:100x4245088,0
червень1500,0-184 ,0:100x394 5910,0
липень1000,0 -153 ,0:100x363 3630,0
серпень1500,0-500,0:100x332 4980,0
вересень1500,0- 92 ,0:100x302 4530,0
жовтень1200,0- 00,0:100x2713252,0
листопад1000,0 - 00,0:100x241 2410,0
грудень1200,0--,0:100x210 2520,0
2013 рік
січень1000,0 --,0:100x179 1790,0
лютий1500,0--,0:100x151 2265,0
березень1200,0--,0:100x120 1440,0
квітень1500,0-- 90 90 1500,0:100x90 1350,0
травень1500,0-- 59 591500,0:100x59 885,0
червень 980,0-- 29 29 980,0:100x29 284,2
липень1500,0--- ---

всього26280,0 76185,2

Приймаючи до уваги складне матеріальне положення відповідача, який не має постійної роботи та доходу, загальний розмір нарахованої пені 76185,20 грн., а також зважуючи на пояснення позивачки у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, яка зазначила, що вважає за достатнє стягнути пеню у розмірі від 5000,0 до 10000,0 грн., колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені на користь позивачки, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України, за період з 09.01.2012 року по 29.07.2013 року включно, у зменшеному розмірі - 10000,0 грн.

Крім того, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у сумі 229,4 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, оскаржуване рішення було прийнято з порушенням норм діючого законодавства, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, станом на 29.07.2013 року, у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді