Справа № 274/1611/13-ц Провадження № 2/0274/391/13
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

09.04.2013 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В.,

розглянувши матеріали позовної заявиОСОБА_1
доОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
провизнання права власності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якій просить визнати за нею право власності на ?? частини Колективного підприємства "Нарциз" та його майна, у тому числі на ? частину приміщення за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. К.Лібкнехта, 110.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2013 р. вказану позовну заяву було залишено без руху, як таку, що має недоліки, та надано ОСОБА_1 час для їх усунення п'ять днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 подала заява від 31.03.2013 р., до якої додала квитанцію про сплату судового збору у розмірі 114,70 грн.

Між тим, в ухвалі Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2013 р. було роз'яснено, що ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати, на що також посилається ОСОБА_1 у заяві від 31.03.2013 р.

Тобто, у будь-якому випадку розмір судового збору, який мала сплатити ОСОБА_1, виходячи з положення пункту 2 частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, мав би становити не менше ніж 229,40 грн. (не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати).

Між тим, у заяві від 31.03.2013 р. ОСОБА_1 зазначає, що сплачує судовий збір у розмірі 114,70 грн. (тобто 0,2 розмірі мінімальної заробітної плати), оскільки вважає, що нею подано немайновий позов.

Суд зазначає, що таке твердження є помилковим та суперечить пункту 2 частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, яким встановлено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Суд звертає увагу, що зміст вказаної норми Цивільного процесуального кодексу України наводився в ухвалі Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2013 р.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в строк, зазначений в ухвалі Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.201 р., ОСОБА_5 недолік позовної заяви не усунула.

Згідно з частинами першою та другою статті 121 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на наведене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 121 та 208 210 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності повернути.

Роз'яснити, що:

дана ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;

у разі подання апеляційної скарги дана ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Апеляційного суду Житомирської області;

повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суддя В.В. Корбут