Справа № 404/234/13- ц
Номер провадження 2/404/706/13
06 березня 2013 року Кіровський районний суд м. Кіровограда
в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.
при секретарі - Вітохіній Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , -
Позивачі звернулись в суд із позовом, яким просять визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1. Вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 є власником вказаного житлового приміщення та після реєстрації шлюбу доньки ОСОБА_2 з відповідачем , зареєструвала його у своєму будинку. Однак, з лютого 2012 року разом донька зі своїм чоловіком не проживають , припинили шлюбні стосунки, спільний побут не ведуть. Відповідач забрав свої речі, його місце проживання не відомо, жодної оплати комунальних послуг не проводить.
В судове засідання подали заяви про розгляд справи у їх відсутності , вимоги підтримали , щодо ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач не з»явився, повідомлявся , причини неявки суду не вказав, заперечень не подав.
Зі згоди позивача , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з положеннями ст. ст. 391 , 319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселились у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сім»ї.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку 2 , яка знаходиться по вул. Інгульській в м. Кіровограді, що підтверджується договором дарування №3-83 від 29.01. 1996 року ( а.с. 11-13).
Згідно довідки квартального комітету №3 від 21.12.2012 року та копії будинкової книги, в будинку з 09.12.2011 року зареєстрований відповідач ОСОБА_3, та який в ній не проживає із-за припинення шлюбних стосунків із ОСОБА_2 , з лютого 2012 року ( а.с. 3-а, 14-17).
Тобто, відповідач станом на 2011 рік правомірно вселився у вказану вище квартиру, зі згоди позивача, як чоловік її доньки, проте, він перестав бути членом сім»ї власника житла, будь-яких договорів із власником житла не укладав, витрат по утриманню квартири не ніс, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти право користування жилим приміщенням не вчиняв , із позовом до суду про захист своїх прав він не звертався.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 втратив право користування спірним житловим приміщенням , добровільно його залишив і на час розгляду справи не проживає в ньому більше одного року , що відповідає вимогам ст. ст. 391, 405 ч.2 ЦК України , а відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1.
Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів , що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
В порядку ст. 88 ЦПК України стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 -107, 30 грн. сплаченого судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 88, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 -107, 30 грн. сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Кіровського О. В. Бершадська
районного суду