У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2013 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Григоренко М.П., Ковальчук Н.М.

Секретар судового засідання Пиляй І.С.

З участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Радивилівського районного суду від 27 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення коштів за неукладеним договором,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Радивилівського районного суду від 27 листопада 2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 36000гривень.

Вилучено у ОСОБА_3 і передано ОСОБА_1 трактор, плуг і культиватор.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 360гривень сплаченого судового збору.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права вказує, що 23 травня 2011 року між сторонами було досягнуто усної угоди про купівлю ОСОБА_3 у ОСОБА_1 трактора Т-40 АМ 1987 року випуску з плугом та культиватором.

Справа № 22-ц 787/100/2013 Головуючий у 1-й інстанції Прачук Л.І.

Суддя-доповідач ОСОБА_5

В день укладення договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 трактора, плуг та культиватор, реєстраційні документи на трактор, довідку про проходження технічного огляду та ключі від нього.

ОСОБА_3 у свою чергу передав ОСОБА_1 обумовлену договором суму 36000гривень.

Після укладення договору сторони домовились через кілька днів провести перереєстрацію трактора на імя ОСОБА_3 в районній інспекції державного технічного нагляду.

1 червня 2011 року ОСОБА_3 повідомив його про намір розірвати договір по причині наявності у трактора істотних технічних недоліків.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13 квітня 2012 року, яке є чинним, ОСОБА_3 відмовлено у позові до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу трактора за безпідставністю.

Неправильне застосування норм матеріального права на його думку полягає у тому, що судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин правові норми, передбачені відповідними статтями ЦК України, що регламентують порядок укладення, зміни, розірвання чи визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених між фізичними особами.

Вказує, що суд обґрунтовував своє рішення на припущеннях, чим допустив порушення норм процесуального права зокрема ч. 4 ст. 60 та ст.212 ЦПК України.

Просив оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

В запереченні на апеляційну скаргу представник позивача не погоджуючись з доводами апеляційної скарги вказує на законність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі і зявились в судове засідання у межах апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку про її відхилення з таких підстав.

Частина 3 статті 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та стягнення моральної шкоди, встановлено, що оспорюваний правочин, є неукладеним через недотримання письмової форми (а.с.7,8).

Суд під час розгляду справи встановивши, що правочин є неукладеним не може застосовувати наслідки недійсності право чину, оскільки вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів передбачених ст. 16 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 9 від 6 листопада 2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними у п. 8 розяснив, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги пятої ЦК України.

Відповідно до ч. 2 та п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1. повернення виконаного за недійсним правочином.

Враховуючи наведене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Радивилівського районного суду від 27 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Судді: І.М.ОСОБА_6ОСОБА_7Ковальчук