АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 213 року м. Дніпропетровськ 31 жовтня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Гайдук В.І., Лаченкової О.В.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - відділ Держкомзему у Новомосковському районі, Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про зобов'язання не чинити перешкоди при погодженні акту встановлення меж земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є власником домоволодіння по вул. Самарська, 5 в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Рішенням пятої сесії пятого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №5 від 28.09.2006 року йому, позивачу, передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,175 га під будівництво та обслуговування його житлового будинку по вул. Самарська, 5 в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідач ОСОБА_2, який є сусідом і мешкає по вул. Самарська, 3 в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, не погодився з площею земельної ділянки, яка була визначена для позивача. У звязку з чим на місце виїхала земельна комісія, якою було складено протокол №3 від 27.12.2006 року та акт обстеження і встановлення меж земельної ділянки та передачі межових знаків під охорону, що передаються у приватну власність від 15.01.2007 року, яким було підтверджено правильність встановлених меж і зафіксована площа його, позивача, земельної ділянки у розмірі 0,175 га. Порушень меж суміжних земельних ділянок комісією встановлено не було, однак відповідач безпідставно відмовляється підписувати акт обстеження та встановлення меж земельної ділянки, тому позивач, згідно остаточно уточнених позовних вимог (а.с. 68 69), просив суд зобовязати відповідача не чинити перешкоди при погодженні акту встановлення меж земельної ділянки, площею 0,175 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Новоселівка, вул.Самарська, будинок №5.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено; зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди при погодженні акту встановлення меж земельної ділянки, площею 0,175 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Новоселівка, вул.Самарська, будинок №5; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 107,30 гривень.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2013 року позовну вимогу за первісною позовною заявою про надання дозволу на приватизацію без згоди ОСОБА_2 земельної ділянки ОСОБА_3 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення від 24 квітня 2013 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга повинна бути задоволена, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач, згідно договору купівлі-продажу від 05.12.1996 року, є власником домоволодіння по вул. Самарська, 5 в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.8).

У 2005 році ОСОБА_3 звернувся до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з заявою про передачу йому у власність земельної ділянки, відведеної під його домоволодіння, на підставі якої рішенням 25 сесії 4 скликання № 5 від 25.11.2005 року Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області вирішено дозволити позивачу приватизувати земельну ділянку, розміром 0,15 га, відведену під обслуговування зазначеного вище домоволодіння (а.с.10).

На виконання вказаного рішення був складений акт обстеження та встановлення меж земельної ділянки та передачі межових знаків під охорону, що передаються у приватну власність, від 21.02.2006 року, згідно з яким розмір земельної ділянки, що передається у власність позивачу становить 0,1523 га (а.с.12).

Всі суміжні користувачі (власники), в тому числі і відповідач ОСОБА_2, підписали зазначений акт, після чого позивач здійснив оплату послуги з оформлення приватизації земельної ділянки (а.с. 11-12).

Однак, в подальшому рішенням пятої сесії пятого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №5 від 28.09.2006 року позивачу передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,175 га під будівництво та обслуговування його житлового будинку по вул. Самарська, 5 в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.13).

Відповідач ОСОБА_2, який є сусідом позивача і мешкає по вул. Самарська, 3 в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.23-29), не погодився з новою площею земельної ділянки - 0,175 га, яка була визначена позивачу.

У звязку з цим земельною комісією було складено протокол №3 від 27.12.2006 року (а.с.14-15) де зазначено, що, у зв»язку з тим, що паркан між домоволодіннями сторін будували давно і за взаємною згодою, комісія дійшла висновку про правильність встановленої межі між даними домоволодіннями.

15.01.2007 року було складено акт обстеження та встановлення меж земельної ділянки і передачі межових знаків під охорону, що передаються у приватну власність від 15.01.2007 року (а.с.16).

Відповідач, посилаючись на порушення його прав і законних інтересів, наявність спору щодо визначення межі, відмовився підписувати акт обстеження та встановлення меж земельної ділянки від 15.01.2007 року (а.с.17).

Згідно ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позов про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди при погодженні акту встановлення меж земельної ділянки, площею 0,175 га, розташованої по вул. Самарська, 5 в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, суд виходив із його доведеності, з посиланням на ст.ст. 126, 152, 158 Земельного Кодексу України.

Однак, вказані висновки суду першої інстанції щодо заявлених вимог ОСОБА_3 не можна визнати такими, що ґрунтуються на законі з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами існує спір з приводу визначення межі між їхніми земельними ділянками, який пов»язаний із облаштованим парканом і знесенням курнику, що стверджується змістом апеляційної скарги, поясненнями сторін в судовому засіданні.

Крім того, в резолютивній частині оскаржуваного рішення, відповідно до змісту уточнених позивачем позовних вимог (а.с. 68 69), місцевим судом зобов»язано відповідача не чинити перешкоди при погодженні акту встановлення меж земельної ділянки, але не конкретизовано у чому саме полягають такі перешкоди. Тому колегія приймає до уваги зміст уточненої позовної заяви, апеляційної скарги та показання учасників процесу у судовому засіданні, згідно яких вказана позовна вимога стосується зобов»язання відповідача підписати акт обстеження та встановлення меж земельної ділянки.

Статтею 80, ч.1 ст.91, ч.1 ст.96, ч.3 ст.103 Земельного Кодексу України регулюють загальні питання обєктів права власності на землю, обовязки власників та землекористувачів земельних ділянок та зміст добросусідства.

Згідно з частинами 2, 3, 5 ст.158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішується: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010року №376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.06.2010року за №391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення(відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник(користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановленням(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, в силу вказаних правових норм спір вирішується судом у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів; земельні спори щодо меж земельних ділянок (у межах населених пунктів) вирішують органи місцевого самоврядування.

Крім того, згідно частин 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, зазначені норми закону не передбачають право суду зобов»язувати відповідача не чинити перешкоди при погодженні акту встановлення меж земельної ділянки, а саме - підписати акт обстеження та встановлення меж земельної ділянки.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту діючим законодавством, у тому числі і спеціальними нормативними актами, не передбачений.

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені обставини та норми матеріального права, що регулюють встановлені правовідносини, не звернув увагу на наявність між позивачем і відповідачем спору з приводу визначення меж земельних ділянок, не встановив обставин, які б свідчили про необхідність захисту права ОСОБА_3 у обраний ним спосіб у відповідності до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, судове рішення на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволені позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкоди при погодженні акту встановлення меж земельної ділянки відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді