У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2013 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі

суддів: Хилевича С.В., Оніпко О.В., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання Панас Б.В.

за участю позивача і його представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду від 29 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володимирецького районного суду від 29 листопада 2012 року зазначений позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 90 гривень втраченого та пошкодженого майна, 746, 51 гривень втраченого заробітку, 304, 55 гривень понесених витрат на лікування і 5 000 гривень моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначав про неврахування судом поведінки позивача, який спровокував бійку, а також не взято до уваги його матеріальний стан і те, що безробітний і є студентом четвертого курсу вищого навчального закладу. Будь-яких доходів він не має, знаходиться на фактичному утриманні своїх батьків, у яких є ще малолітні діти.

Просив скасувати рішення Володимирецького районного суду від 29 листопада 2012 року щодо стягнення з нього на користь позивача 5 000 гривень моральної шкоди, ухваливши нове, яким відмовити в позові у цій частині.

У поданих запереченнях представник позивача, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просила апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з їх доведеності та обґрунтованості, оскільки відповідач спричинив ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження, що призвело до заподіяння йому фізичного болю і моральних страждань, взято до уваги протиправний характер дій ОСОБА_2, що підтверджено вироком суду, та істотність в звязку з цим вимушених змін у житті позивача.

Матеріалами справи встановлено, що 1 липня 2012 року близько 23 години 50 хвилин у с. Хиночі Володимирецького району Рівненської області біля приміщення кафе-бару „Світанок між сторонами виникла бійка, в ході якої ОСОБА_2 навмисно наніс позивачу один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя, а після того, як останній впав і знаходився в лежачому стані, ударив пять разів правою ногою в грудну клітку справа та правобіч по тулубу.

Ці факти підтверджені вироком Володимирецького районного суду від 28 вересня 2012 року, що набрав законної сили, за яким відповідача визнано винним за ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді одного року виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків заробітку (а.с. 4-4, зв.).

За змістом ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо шкоди завдано ушкодженням здоровя. Моральна шкода, завдана ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як убачається, судом першої інстанції при вирішенні цивільно-правового спору правильно враховано обставини справи та з огляду на правила ст. 23 цього Кодексу встановлено наявність моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку із ушкодженням здоровя неправомірним заподіянням йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Її розмір - 5 000 гривень обґрунтовано визначено на підставі вимог розумності і справедливості та з урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, за яке він притягнутий до кримінальної відповідальності, факту заподіяння позивачу тілесних травм, глибину його фізичних і душевних страждань унаслідок порушення його субєктивних цивільних прав, адже йому необхідно було лікуватися і витрачати в звязку з цим свій час та грошові кошти, що призвело до порушення звичного способу життя за час лікування.

Доводи апеляційної скарги про те, що бійку розпочав ОСОБА_5, відповідач є безробітним, навчається на четвертому курсі Міжнародного економіко-гуманітарного університету та перебуває на утриманні батьків спростовуються правильністю висновків районного суду та вимогами закону.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки в решті рішення суду не оскаржувалося, тому підстав для його перегляду в апеляційному порядку колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України - ухвалення судом рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Володимирецького районного суду від 29 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: