АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц-774/517/13 Головуючий у першій інстанції: Дубіжанська Т.О.
Категорія: 46 Суддя-доповідач: Красвітна Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Красногвардійський районний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 22 березня 1996 року з відповідача стягнуто аліменти на її, позивачки, користь на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 12 березня 1996 року. Відповідач ухиляється від належного виконання обов"язку зі сплати аліментів, з його вини утворилась заборгованість по аліментам у розмірі 1477 грн. 85 коп. Тому позивачка, згідно уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість, неустойку за період з 19 травня 2007 року по 31 липня 2012 року у сумі 28997 грн. 13 коп. та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2012 року, у якому виправлено описки ухвалою того ж суду від 02.11.2012 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментам у сумі 1065 грн. 34 коп., неустойку за прострочення сплати аліментів за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 31.07.2012 року у розмірі 20235,0 грн., судові витрати по справі у розмірі 51,0 грн., а всього - 21351 грн. 34 коп., стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 162,0 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони від спільного шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу своїх батьків, залишилась проживати разом з позивачкою.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 22 березня 1996 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 12 березня 1996 року.

Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-12-76, виданого 19 грудня 2002 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

На час примусового виконання вищевказаного рішення суду відповідач працював у дочірньому підприємстві "Універсал-Авто" з якого звільнився 01 лютого 2007 року. З 02 лютого 2007 року по цей час ОСОБА_3. працює на посаді водія у Дніпропетровській дезінфекційній станції.

13 лютого 2008 року Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було закінчено виконавче провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-12-76 від 19 грудня 2002 року.

Однак, станом на 19.05.2007 року, була наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1477 грн. 85 коп., про що зроблено відповідний запис держвиконавцем у дублікаті виконавчого листа № 2-12-76 від 19 грудня 2002 року (а.с. 5).

Згідно відповіді Красногвардійського відділу державної виконавчої служби, представником відповідача були надані три квитанції, у зв'язку з чим заборгованість державним виконавцем була перерахована з врахуванням лише двох квитанцій: від 04.04.2007 року на суму 304,66 грн. та від 04.05.2007 на суму 50 грн., а квитанція на суму 403,05 грн. від 29.06.2007 року не була взята до уваги, оскільки дана сума перерахована вже після досягнення повноліття ОСОБА_5 (а.с.182), що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями квитанцій (а.с.46).

Місцевий суд дійшов правильного висновку про правомірне неврахування держвиконавцем квитанції на суму 403,05 грн. від 29.06.2007 року, оскільки внесення даної суми було здійснено відповідачем після закриття вказаного вище виконавчого провадження, а в квитанції не зазначено призначення переказу - "борг за аліменти". Суду не представлені докази, що 403,05 грн. за квитанцією від 29.06.2007 року були перераховані відповідачем саме в рахунок погашення заборгованості по аліментах, які були стягнуті до повноліття дочки.

Отже, місцевим судом обґрунтовано встановлено, що державним виконавцем остаточна сума заборгованості у розмірі 1065 грн. 34 коп., станом на 19.05.2007 року, була визначена правильно (а.с.182).

Судом першої інстанції правомірно встановлено період прострочення сплати по аліментам тривалістю 1900 днів - з ІНФОРМАЦІЯ_2 (наступного дня після досягнення повноліття ОСОБА_5.) по 31.07.2012 року (відповідно до змісту заявлених позовних вимог), включно

Враховуючи викладене, місцевий суд правильно розрахував розмір неустойки (пені) за вказаний період, що дорівнює 20235,0 грн. (1065 грн. 34 коп. : 100 % х 1900 днів).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки заборгованість по аліментам у сумі 1065 грн. 34 коп. і неустойку за прострочення сплати аліментів за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 31.07.2012 року у розмірі 20235,0 грн.

Посилання апелянта на заяву позивачки від 19.07.2007 року на ім'я ВДВС Красногвардійського району (а.с.143), згідно якої вона не має претензій по аліментам станом на 01.05.2007 року, не спростовують правильність викладених вище висновків місцевого суду щодо наявності і розміру заборгованості та тверджень відповідачки про необізнаність щодо наявності боргу, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості по аліментам обчислюється саме державним виконавцем.

Колегія не приймає до уваги твердження апелянта, що про наявність заборгованості він дізнався лише у жовтні 2012 року після пред"явлення даного позову до суду та його вина у виникненні боргу відсутня, оскільки місцевим судом обґрунтовано встановлено, що відповідач знав про існування обов'язку зі сплати щомісячних аліментів та мав відповідально до цього ставитись. Відповідачем не представлені докази відсутності його вини у виникненні заборгованості.

Крім того, колегія звертає увагу, що дії державного виконавця з розрахунку розміру аліментів, заборгованості, інші дії, пов"язані з виконанням відповідного виконавчого листа, відповідачем у передбаченому діючим законодавством порядку не оскаржені.

Колегія наголошує, що місцевим судом правильно визначено розмір заборгованості по аліментам, період нарахування неустойки та наведено правильний розрахунок розміру неустойки, тому доводи апеляційної скарги щодо непогодження з розмірами стягнутих з відповідача сум є безпідставними та надуманими.

Апелянтом не представлені докази наявності підстав для застосування ч. 2 ст. 196 СК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції клопотаня про витребування відповідних доказів судом відповідачем не заявлено.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на правильне застосування районним судом вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді