АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3762/2013р. Головуючий в І інстанції Коваль В.О.
Категорія 2 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2013 року грудня місяця 17 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2013 року та ухвалу цього ж суду від 18 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, відкритого акціонерного товариства «Снігурівське АТП-14830» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, відкритого акціонерного товариства «Снігурівське АТП-14830» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09.06.2010 року він на підставі довіреності передав у тимчасове користування ОСОБА_2 для виконання робіт у ВАТ «Снігурівське АТП-14830» належний йому на праві власності автомобіль марки «IVEKO», 1997 року випуску.

Оскільки після спливу терміну дії довіреності на його вимогу ОСОБА_2 зазначений автомобіль не повернув, позивач просив суд з підстав, визначених ст.387 ЦК України, витребувати у відповідача належний йому автомобіль в технічно справному стані, а у разі його відсутності стягнути його вартість в сумі 53630 грн.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 вересня 2013 року вжито заходи забезпечення позову у вказаній справі шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ВАТ «Снігурівське АТП-14830» про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 автомобіль «IVEKO», 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Великоолександрівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Херсонській області 27.10.2005 року, а у разі його відсутності ухвалено стягнути з ОСОБА_2 його вартість в сумі 53630 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 536,30 грн.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду від 18 вересня 2013 року ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнав, вважаючи їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль, власником якого є ОСОБА_3, знаходиться у незаконному володінні відповідача ОСОБА_2, а тому підлягає витребуванню на користь позивача.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та накладаючи арешт на автомобіль, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності.

Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 є власником автомобіля «IVEKO», 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.11).

09 червня 2010 року позивач видав довіреність ОСОБА_2 та ВАТ «Снігурівське АТП-14830» на право управління належним йому автомобілем, строком на три роки (а.с.5) і передав спірний транспортний засіб в користування ОСОБА_2

Після спливу строку дії довіреності письмова вимога позивача про повернення автомобіля, залишена відповідачами без задоволення (а.с.8,9,10).

Згідно відомостей, наданих судовим експертом-автотоварознавцем, середньоринкова вартість транспортного засобу складає 53630 грн. (а.с.12).

З показів, допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_5 вбачається, що спірний автомобіль на даний час знаходиться у володінні відповідача ОСОБА_2

Зважаючи на те, що транспортний засіб було передано ОСОБА_2 згідно виданої довіреності і ця обставина відповідачем не заперечується, позивач є власником спірного автомобіля і відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Посилання апелянта на придбання автомобіля у позивача за 5000 доларів США до уваги колегії суддів не приймаються, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, та з огляду на те, що видача довіреності не тягне за собою виникнення у повіреного права власності на автомобіль.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний позивачеві автомобіль, оскільки для вжиття заходів забезпечення позову досить обґрунтованого припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, а обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, постановив ухвалу про забезпечення позову та рішення по суті позовних вимог з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Доводи апеляційних скарг, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновків суду не спростовують підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2013 року та ухвалу цього ж суду від 18 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді