Справа №: 601/801/12
Провадження № 2/272/22/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2013 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Карповця В.В.

при секретарі Степанчук Т.В.

з участю адвоката Рудюка В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та земельних ділянок біля будинку, -

встановив:

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що у серпні 2007 року між нею, як покупцем, та ОСОБА_4 як продавцем, була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1, та земельних ділянок біля будинку, а саме: 0,25 га для обслуговування будинку, 0,27 га для ведення особистого селянського господарства за ціною 3 000, 00 грн. На виконання цієї домовленості позивачка 23.08.2007 р. передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3 000, 00 грн.. що підтверджується розпискою останнього від 23.08.2007 р.

Після чого у вересні 2007 року позивачка переїхала до вказаного будинку, де проживає по теперішній час. В зв'язку із хворобою ОСОБА_4 не мав можливості прибути до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. а тому позивачка чекала на покращення стану його здоров'я. Проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і вони не змогли нотаріально посвідчити договір.

За таких підстав, позивачка вважає, що нею були належним чином виконанні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, а тому на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України просить суд визнати договір дійсним та визнати за нею право власності па це майно.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з тих самих підстав, обґрунтувавши їх наведеними в позові обставинами, уточниши, що всі витрати по оформленню вказаного будинку та земельних ділянок вона взяла на себе, оскільки при купівлі будику та земельних ділянок вони не були належним чином оформленими.

В судове засідання відповідач та його представник не з"явились направили на адресу суду заяву в якій позов не визнали, заперечували щодо його задоволення, надавши письмові пояснення.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 220, 316, 317, 334, 657 ЦК України .

Вислухавши позивача, адвоката, допитавши свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6 оглянувши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.6). 23.08.2007 року відповідно до розписки ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 житловий будинок розташований АДРЕСА_1, за три тисячі гривень (а.с. 9). Спірний житловий будинок первісно належав матері ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1. виданого виконкомом Любимівської сільської ради 18.11.2008 р. (а.с.7). 16 лютого 2009 року державним нотаріусом Андрущівської державної нотаріальної контори Мамонтовою І.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом померлої ОСОБА_7 (зареєстровано у реєстрі за № 302) на ім'я її с ОСОБА_4 на спадкове майно, що складалося із вказаного житлового будинку. 05 березня 2009 року ДКП «Бердичівське міжміське БТІ» було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на спірний будинок, номер запису НОМЕР_2, в книзі 38. (а.с.8)

Відповідно до п. 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Враховуючи, що право власності на спірний будинок було зареєстровано за ОСОБА_4 лише 05.03.2009 р., тому саме з цього дня останній набув права на володіння, користування та розпоряджання цим будинком. Тому до 05.03.2009 р. ОСОБА_4, не будучи власником вказаного будинку, не мав жодних правових підстав для розпорядження ним та укладення будь-яких правочинів щодо його відчуження. В зв'язку з чим можливі усні домовленості, які існували між позивачкою і ОСОБА_4, а також розписку останнього у будь-якому випадку не можна розглядати як укладений договір купівлі-продажу спірного будинку.

Відповідно до п. 1 ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Посилання позивачки на те, що ОСОБА_4 протягом 2009-2011 років будь-яким чином ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, і будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини та вжиття нею заходів, спрямованих на укладення такого договору, суду не надала. Щодо посилань позивачки на хворобу ОСОБА_4, то вони є непереконливими, оскільки останній протягом 2009-2011 років не страждав на захворювання, які б унеможливлювали підписання ним нотаріально посвідченого договору.

Щодо вимог позивачки про визнання права власності на земельні ділянки, які належали ОСОБА_4, то вони є також необгрунтованими, оскільки із матеріалів справи вбачається, що останній був власником земельної ділянки площею 0, 25 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий відділом Держкомзему в Андрушивському районі 16.07.2010 р. на підставі рішення Любиміської сільської ради від 03.10.2009 р.) та земельної ділянки площею 0, 2700 га., яка знаходиться у АДРЕСА_1, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий відділом Держкомзему в Андрушівському районі 16.07.2010 р. на підставі рішення Люби міської сільської ради від 03.10.2009 р.).

Отже, ОСОБА_4 з у 2007 році, не будучи власником цих ділянок, не мав можливості їх продати позивачці.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 220, 316, 317, 334, 657 ЦК України, суд ,-

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та земельних ділянок біля будинку-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:В. В. Карповець