Справа №784/3453/13 25.09.2013 25.09.2013 25.09.2013
Провадження №22-ц/784/2819/13
Провадження №22ц /784/2819/13
Категорія 5 Головуючий у 1 - й інстанції: ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

25 вересня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання: Яценко Л.В.

за участю: позивача, її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2013 року у справі за його позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та поновлення межі земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та поновлення межі земельної ділянки.

Позивач зазначав, що він є власником житлового будинку, який розташований на земельній ділянці № 190 по вул. Клубна в м. Миколаєві. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 01 червня 2009 року, йому належить 737 кв. м земельної ділянки.

Власником будинку № 188-а по вул. Клубній в м. Миколаєві є ОСОБА_4, а власником будинку № 188 по цій же вулиці є ОСОБА_7

В 2005 році він побудував гараж, позначений на технічному плані літ. Л, та встановив огорожу з фасадної частини свого будинку. Однак він не може в повній мірі користуватися всією земельною ділянкою, оскільки відповідачі самовільно захопили та фактично користуються належними йому 3 кв. м землі за стіною його гаража.

Відповідачі в добровільному порядку відмовляються від звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, просив суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а саме перенести межу на зазначену відстань шляхом встановлення металевої або іншої не широкої не капітальної огорожі між суміжними земельними ділянками.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2013 року в позові ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зокрема, на неналежну оцінку доказів, які він надав на підтвердження своїх вимог, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що її слід відхилити із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку, який розташований на земельній ділянці № 190 по вул. Клубна в м. Миколаєві. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 01 червня 2009 року, позивачу належить 737 кв. м землі по вул. Клубній, 190 у м. Миколаєві.

Власникам будинку № 188-а по вул. Клубна в м. Миколаєві є ОСОБА_4, а власником будинку № 188 по цій же вулиці є ОСОБА_7 Земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок №188-а.

Відповідно до витягу із рішення Миколаївської міської ради від 24 листопада 2006 року частині житлового будинку по вул. Клубній №188, яка належить ОСОБА_4, надана нова адреса: м. Миколаїв, вул. Клубна, 188-а. Земельна ділянка, на якій розташовані житлові будинки №188 і №188-а, знаходиться у спільному користуванні ОСОБА_4 і ОСОБА_7

В 2005 році позивач побудував гараж, позначений на технічному платі літ. Л, та встановив з фасадної частини належного йому на праві власності житлового будинку огорожу. До вказаної огорожі позивача примикає хвіртка, яку встановила відповідачка ОСОБА_4, і якою користується для проходу до свого будинку №188-а.

Із матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_6 збудував гараж, який позначено на технічному плані літ. Л, на відстані 0,6 м від межі суміжної земельної ділянки, і відповідно домовленості між ним та ОСОБА_4, яка оформлена актом від 29 жовтня 2006 року, відстань між житловим будинком позивача і житловим будинком № 188-а становила 0,85 кв. м. Такі дії сторін суперечили п.п. 3.25, 7.5* ДБН 360-92 «Містобудівництво. Планування та забудова міських та сільських поселень, згідно яких відстань між будівлями та межею сусідньої земельної ділянки повинна становити не менше одного метра.

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_6 просив перенести межу на 3 м відповідно до меж, визначених у Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданого йому 01 червня 2009 року, шляхом встановлення металевої або іншої неширокої і не капітальної огорожі між суміжними земельними ділянками.

Згідно висновку №125-015 судової будівельно-технічної експертизи від 06 червня 2013 року в разі відновлення межі між земельною ділянкою по вул. Клубній, 190 і земельною ділянкою №188 по цій же вулиці, у відповідності до затверджених розмірів і конфігурації площі та меж земельної ділянки по вул. Клубній, 190 згідно вказаного Державного акту на право власності на землю шляхом встановлення металевої огорожі в фасадній частині на відстань 0,42 м від зовнішньої стіни гаражу у бік земельної ділянки №188 і у місті правого верхнього кута споруди гаражу на відстані 0,32 м у бік земельної ділянки №188 будуть порушені будівельні норми для догляду за будівлями, здійснення їх поточного ремонту, забезпечення облаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігають стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів суміжних ділянок, протипожежних норм і правил між будівлями на цих ділянках щодо відстані від зовнішньої стіни гаражу №190 по вул. Клубній до межі суміжного землекористування.

Встановивши наведені обставини, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позов ОСОБА_6 не підлягає задоволенню із-за відсутності технічної можливості відновити межу між належною йому земельною ділянкою і суміжною земельною ділянкою №188 по вул. Клубній таким шляхом як зазначено в позові.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Разом з тим, помилковим є висновок суду щодо відсутності межі між вказаними суміжними ділянками, так як спростовується актом прийому-передачі межових знаків на збереження по вул. Клубній, 190 в Центральному районі м. Миколаєва від 23 січня 2009 року. Проте цей недолік не впливає на правильність судового рішення щодо відмови ОСОБА_6 в позові.

Враховуючи наведені обставини, колегія не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: