АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3782/13 Справа № 2/206/47/13 Головуючий у 1 й інстанції - Кушнірчук Р.О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2013 року м. Дніпропетровськ

Провадження № 22-ц/774/3782/13 Головуючий в 1 інстанції - Кушнірчук Р.О.

Справа № 436/7983/12 Доповідач - Петешенкова М.Ю.

Категорія - 23

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деревянка О.Г., Черненкової Л.А.

при секретарі - Солод О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Дніпропетровська міська рада, Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину садиби і земельної ділянки та виділу їх в натурі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті її чоловіка ОСОБА_4 відкрилась спадщина на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та приватизовану земельну ділянку загальною площею 0, 0672 га. Вона та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом, але звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просила суд поновити строк звернення до суду, визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та 67/100 частини приватизованої земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, виділити ці частини в натурі, а також стягнути з відповідача на її користь компенсацію за зроблені її подружжям з ОСОБА_5 роботи з побудови будівель і споруд у період 1979-2007 року у розмірі 1/4 частки їх вартості, що складає 28 958 грн. та затрати по проведенню у спірному будинку водопостачання, газопостачання та внутрішнього опалення в сумі 17 823 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково (т. 2, а.с. 189-190).

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0672 га, яка розташована на території Самарського району АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне зясування судом дійсних обставин справи та порушення норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, якому належало на праві власності спірне майно, а саме: домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та приватизована земельна ділянка загальною площею 0, 0672 га. (т.1, а.с. 11-15).

З заявами про прийняття спадщини за законом, як спадкоємці першої черги до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулись позивачка ОСОБА_2 (30 вересня 2008 року та повторно 09 січня 2013 року), як дружина померлого, та відповідачка ОСОБА_3 (17 жовтня 2008 року), як донька померлого.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2012 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0, 0672 га, яка розташована на території Самарського району АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 120).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину в цьому майні, але рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2011 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (т. 1, а.с. 30-35).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіривши наявні в матеріалах справи докази та інші обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що позивачкою не надано достатніх доказів, які б підтверджували, що вона особисто здійснювала будівництво та поліпшення спадкового майна, а тому обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог в частині стягнення компенсації за зроблені роботи її подружжям з ОСОБА_4

Доводи, вказані ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд неповно зясував обставини по справі, а наданим її доказам не надав належної оцінки, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: