АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2997/13 Справа № 412/7566/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Михайловська С.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Михайловської С.Ю.

Суддів Єлізаренко І.А., Чубукова О.П.

При секретарі Солод О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування завданої шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування завданої шкоди, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та на порушення норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача встановив, що 22 березня 2012 року о 12 годині 00 хвилин на 12 км Дніпровського шосе в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес»д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Додж Рам 1500»д/н НОМЕР_2, за кермом якого перебував водій ОСОБА_2

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва № 2601/8081/12 від 29 березня 2012 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначена постанова щодо встановлення винуватості ОСОБА_4 у скоєнні ДТП є обов'язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що автомобіль «Мерседес»д/н НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу CAE 4482311, виданого МРЕВ-1 ОСОБА_5 України в Дніпропетровській області 11 березня 2011 року.

Судом встановлено, що 01 лютого 2012 року між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 2342. Відповідно до даного договору найму (оренди), орендодавець ОСОБА_3 передав, а орендар ОСОБА_4 прийняв в тимчасове платне користування строком на п'ять років автомобіль «Мерседес»д/н НОМЕР_1. Плата за користування автомобілем була встановлена у розмірі 2 800,00 гривень на місяць.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПАТ СК «Брокбізнес», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1026718 .

Згідно з умовами зазначеного полісу, ПАТ СК «Брокбізнес» взяла на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну третім особам в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 50 000,00 гривень.

В пункті 2 зазначеного полісу було визначено суму франшизи, яка склала 510,00 гривень.

Відповідно до звіту ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» про визначення вартості матеріального збитку № 5407 від 25 квітня 2012 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Додж Рам 1500»д/н НОМЕР_2 склала 204 714,40 гривень.

22 травня 2012 року ПАТ СК «Брокбізнес» визнала суму збитків та повідомила позивача про виплату останньому страхового відшкодування згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1026718 у сумі 49 490,00 гривень.

17 січня 2012 року представник позивача у своїй заяві про зменшення позовних вимог зазначила, що 09 листопада 2012 року відповідачем по справі було сплачено частину суми завданих збитків у розмірі 10 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09 листопада 2012 року становило 79 930,00 гривень.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані постановою пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди »зі змінами та доповненнями, ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4 Постанови пленуму Верховного Суду України зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року унормовано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

У своїй позовній заяві позивач, в обґрунтування звернення з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП саме до ОСОБА_3 посилається на ту обставину, що відповідач знаходився у трудових відносинах з винуватцем у скоєнні ДТП ОСОБА_4, що за змістом ст. 1172 ЦК України вказує на те, що саме юридична або фізична особа повинна відшкодовувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Судж прийшов до висновку, що такі посилання носять характер припущень та не відповідають дійсним обставинам по справі, оскільки позивачем, в підтвердження зазначеного, не було надано суду належних та допустимих доказів існування трудових відносин між відповідачем та третьою особою.

Окрім того, що судом встановлено, що між відповідачем та третьою особою існували договірні відносини найму (оренди) транспортного засобу, у відповідності до яких ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_4 прийняв в тимчасове платне користування строком на п'ять років автомобіль «Мерседес»д/н НОМЕР_1.

Пунктом 4 договору найму (оренди) транспортного засобу, укладеного між відповідачем та третьою особою визначено, що орендар ОСОБА_4 зобов'язаний відшкодувати збитки, які завдані третім особам, а також несе всі інші ризики, пов'язані з використанням транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином суд прийшов до висновку про те, що відповідач по справі ОСОБА_3І;. є неналежним відповідачем, та відмовив у задоволенні позовних вимог позивача з підстав недоведеності та необґрунтованості.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог ст..ст. 1166, 1187 ЦК України, , ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи, зазначений ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неповне зясування обставин по справі, безпідставний, оскільки суд повно та всебічно зясував всі обставини по справі

Довід апеляційної скарги ОСОБА_2Ю, про порушення судом норм матеріального та процесуального права, не може бути прийнятий до уваги, оскільки таких порушень які б могли потягнути скасування правильно постановленого рішення, судовою колегію не встановлено.

Таким чином, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :