АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/7698/12 Головуючий 1-ї інстанції - Попрас В.О.
Категорія: аліментні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 29» листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальяновій І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИЛА:

21 вересня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з дійсним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що з 17 квітня 2004 року перебувала з відповідачем у шлюбі. 21 серпня 2012 року зазначений шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу Київського відділу РАЦС Харківського МУЮ зроблено відповідний актовий запис. Позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини з ОСОБА_1 припинені в січні 2009 року.

Від зазначеного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, проживає разом з ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні.

Відповідач постійного місця праці не має, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти на дитину у розмірі 300,00 грн. щомісяця, або у розмірі ј частини прожиткового мінімуму. Посилався на те, що не працює, має нерегулярний, мінливий дохід.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнено з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з 21 вересня 2012 року до досягнення дочкою повноліття. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 214,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 вересня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття; зменшити стягнутий судовий збір до 107,30 грн.; в частині стягнення аліментів в межах суми за 1 місяць допустити негайне виконання. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення необґрунтованим. Зазначає, що в порушення вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не врахував його матеріальне становище, те, що він не працює та проживає на квартирі, яку орендує. Зважаючи на зазначене, він неспроможний сплачувати аліменти у встановленому судом першої інстанції розмірі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з 21 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції керувався тим, що позивач не має постійного місця роботи. Розмір аліментів визначив виходячи з інтересів дитини.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1. ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 постійного місця роботи немає, регулярної допомоги на утримання доньки не надає.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку відносно того, що аліменти з відповідача на утримання доньки підлягають стягненню в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні, окрім доньки, не має, не працює, власного житла в місті Харкові не має.

За таких обставин, судова колегія вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 1000,00 грн. щомісяця, зважаючи на матеріальний стан відповідача на час розгляду справи в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції, є завищеним.

Разом з тим, судова колегія вважає, що правових підстав для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача до 300,00 грн. не має, оскільки ця сума не забезпечує задоволення навіть мінімальних потреб дитини у віці 8 років.

Таким чином, з урахуванням вимог розумності, зваженості, співмірності та справедливості судового рішення, судова колегія вважає за можливе зменшити розмір аліментів до 600,00 грн.

Також слід зазначити, що судова колегія не вбачає правових підстав відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» для задоволення вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору, що підлягає стягненню з нього за рішенням суду першої інстанції в дохід держави.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2012 року зміні на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

На підставі ч.1 ст.182, ст. 184 СК України, п.3 ч.1 ст.307, п. 3,4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 303, 304, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2012 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі з 1000,00 грн. щомісяця до 600,00 грн. щомісяця.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2012 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: