Провадження № 2/742/308/13
Єдиний унікальний № 2517/12/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2013 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., при секретарі Гапоненко Л.М., Мандрика К.С., за участю представника ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Прилуках справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що 11 лютого 2008 року між ВАТ ВТБ Банк, що в подальшому перейменовано на ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №83 та додаткову угоду від 20 жовтня 2008 року, згідно якого банк надав їй кредит у розмірі 400 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим строком повернення 10 лютого 2015 року, а відповідачка (позичальник) в свою чергу зобов»язувалася повернути кредит в строк і повернути відсотки за користування кредитом.

11 лютого 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, для забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_2 за умовами кредитного договору № 83 від 11 лютого 2008 року.

У зв»язку з неналежним виконанням умов договору кредиту станом на 01 липня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 276 186 (двісті сімдесят шість тисяч сто вісімдесят шість) гривень 18 копійок - тіла кредиту, 72 709 (сімдесят дві тисячі сімсот девять) гривень 19 копійки заборгованості по сплаті відсотків, 6507 ( шість тисяч пятсот сім) гривень 35 копійок пені по тілу кредиту, 3 206 ( три тисячі двісті шість) гривень 98 копійок - пені за прострочення сплати відсотків, 2 771( дві тисячі сімсот сімдесят одну) гривень 43 копійки інфляційних витрат за прострочення по тілу кредиту, 5 249 (пять тисяч двісті сорок девять) гривень 16 копійок інфляційні витрати за прострочення по сплаті відсотків, 1297( одна тисяча двісті девяносто сім) гривень 39 копійок 3% річних від суми простроченої заборгованості за відсотками, 5 574(пять тисяч пятсот сімдесят чотири) гривні 55 копійок 3% річних від суми простроченої заборгованості за основним богром., які відповідачі в добровільному порядку не сплачують, тому позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та зазначив, що між банком та позивачкою було укладено кредитний договір про надання останній кредитних коштів в сумі 400 000, 00 гривень. Кредитні кошти остання отримала шляхом зняття готівки в розмірі 300 000, 00 гривень (за вирахуванням комісії) , що підтверджується заявою про видачі готівки та 100 000 , 00 гривень переведено на її депозитний рахунок, що підтверджується платіжним дорученням , яке підписано відповідачкою . Оскільки відповідачка не виконала своїх зобовязаннь за кредитним договором, а зобовязання були забезпечені порукою то він і просить стягнути на користь ПАТ „ВТБ Банк з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що дійсно вона зверталася до позивача з заявою про надання кредитних коштів в розмірі 700 000,00. Банком була надана згода на видачу кредиту в розмірі 400 000,00. Кошти їй були необхідні для здійснення купівлі теплиць. Остання зазначила, що вона підписала кредитний договір про отримання нею кредитних коштів в розмірі 400 000, 00 гривень , з оплатою 18% за користування кредитними коштами, але не в такому вигляді , який надано позивачем. Також нею було підписано додаткову угоду до кредитного договору про збільшення відсотків за користування кредитом до 22,5%. Крім того з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором було укладено договір іпотеки. При отриманні в касі банку кредитних коштів вона була присутня разом із особою, у якої вона купувала нерухомість. При видачі кредиту за метою виплати боргу за договором купівлі- продажу нерухомості було переведено гривни в долари США, а незначну частину коштів( близько 50 000,00 гривень) точної суми вона не може назвати, було надано їй. Та повідомлено, що 100 000,00 буде знаходитися на рахунку. На протязі двох років вона здійснювала погашення кредитної заборгованості в розмірах, які визначали працівники банку. Оскільки 100 000,00 гривень були перераховані на її депозитний рахунок без її згоди та при видачі готівкових коштів їй не додали 100 000,00 гривень, які були на її думку перераховані на інший рахунок банку, то відповідачка вважає, що вона виконала зобовязання за кредитним договором в повному обсязі і тому просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно він виступав поручителем за борговими зобовязаннями своєї дружини ОСОБА_2 Щодо факту отримання коштів він нічого повідомити не може, оскільки всіма фінансовими питаннями, щодо отримання кредиту займалася його дружина.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що знайшли своє обґрунтування на вимогах закону та умовах кредитного договору і підлягають задоволенню з наступних підстав:

07 лютого 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_2 придбала цілісний майновий комплекс за 574 775 гривень 07 копійок, які остання зобовязалася сплатити ОСОБА_5 протягом восьми банківських днів після оформлення документів та одержання кредиту у ВАТ ВТБ Банк. Розрахунок має бути здійснено в місті Прилуки Чернігівської області, в день одержання „Покупцем кредиту. Сторони домовилися , що одержання кредиту „Покупцем на придбання цілісного майнового комплексу у ВАТ ВТБ Банк, має відбутися в присутності „Продавця( т.2,а.с.70-71).

11 лютого 2008 року між ВАТ ВТБ Банк, що в подальшому перейменовано на ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №83, згідно якого банк надав їй кредит у розмірі 400000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим строком повернення 10 лютого 2015 року. Погашення Кредиту та відсотків здійснюється в порядку та строки згідно до Графіка повернення Кредиту та відсотків, який є невідємною частиною договору.(т.1, а.с.6-9)

Відповідно до графіка розрахунку повернення кредиту вбачається. Що останній розрахований на 84 місяці і сплата тіла кредиту та відсотків розрахована з суми кредитних коштів 400 000,00 гривень ( т.2.а.с.190)

11 лютого 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед банком за виконання ОСОБА_2 зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором №83 від 11 лютого 2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього. ( т.1,а.с.12)

11 лютого 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання своїх зобовязань по кредитному договору № 83 від 11.02.2008 року , укладено іпотечний договір відповідно до якого вона передала в іпотеку нерухоме майно , а саме цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вулиця Колгоспна ,18 (т.2.а.с.72-74).

20 жовтня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №83 від 11 лютого 2008 року, яким внесено зміни до кредитного договору № 83 від 11.02.2008 року, де предметом кредитного договору є надання Банком Позичальникові грошових коштів (кредит) на таких умовах: сума кредиту 400000 грн. 00 коп., строк користування по 10 лютого 2015 року, плата за користування кредитом 22, 5 % річних.( т.1, а.с.11)

01 липня 2011 року ПАТ «ВТБ Банк» проведено розрахунок суми заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору №83 від 11 лютого 2008 року, яка складається 276 186 (двісті сімдесят шість тисяч сто вісімдесят шість) гривень 18 копійок - тіла кредиту, 72 709 (сімдесят дві тисячі сімсот девять) гривень 19 копійки заборгованості по сплаті відсотків, 6507 ( шість тисяч пятсот сім) гривень 35 копійок пені по тілу кредиту, 3 206 ( три тисячі двісті шість) гривень 98 копійок - пені за прострочення сплати відсотків, 2 771( дві тисячі сімсот сімдесят одну) гривень 43 копійки інфляційних витрат за прострочення по тілу кредиту, 5 249 (пять тисяч двісті сорок девять) гривень 16 копійок інфляційні витрати за прострочення по сплаті відсотків, 1297( одна тисяча двісті девяносто сім) гривень 39 копійок 3% річних від суми простроченої заборгованості за відсотками, 5 574(пять тисяч пятсот сімдесят чотири) гривні 55 копійок 3% річних від суми простроченої заборгованості за основним богром (т.1,а.с.13-14)

В судовому засіданні представником позивача надано уточнений розрахунок заборгованості , відповідно до якого заборгованість по кредиту становить 276 186 (двісті сімдесят шість тисяч сто вісімдесят шість) гривень 18 копійок - тіла кредиту, 72 519 (сімдесят дві тисячі пятсот девятнадцять) гривень 64 копійки заборгованості по сплаті відсотків, 5594 ( пть тисяч птсот девяносто чотири) гривень 71 копійок пені по тілу кредиту, 6095( шість тисяч девяносто пять) гривень 27 копійок - пені за прострочення сплати відсотків.( т.2, а.с.189).

02 липня 2010 року ВАТ «ВТБ Банк» направило ОСОБА_3 та ОСОБА_2 листа-вимогу, в якому повідомлялося про стан заборгованості за кредитним договором №83 від 11 лютого 2008 року з вимогою повернути всю суму кредиту зі сплатою штрафних санкцій, передбачених договором протягом 15 календарних днів від дати одержання цієї заяви. (т.1, а.с.22-26)

23 жовтня 2007 року ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 уклали договір банківського вкладу № 115/23.10.07 (Депозитний вклад «Скарбничка»), предметом договору є строковий вклад у сумі 240000 грн. 00 коп., строк розміщення 370 днів з 23.10.2007 по 27.10.2008 року зі сплатою 7% річних. ( а.с.129 - 130).

11 лютого 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до договору банківського вкладу № 115/23.10.07 від 23.10.2007 року ( а.с.39), в якій зазначається, що у зв»язку з рішенням кредитного комітету ВАТ ВТБ Банк № 214 від 14.12.2007 року, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 83 від 11.02.2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього ( в т.ч збільшуючими основне зобов»язання), надалі все разом кредитний договір, та порядок задоволення вимог банку, встановити не знижувальний залишок по договору банківського вкладу № 115/23.10.07 від 23.10.2007 року у розмірі 10000.00 грн., а строк розміщення вкладу двадцять чотири місяці (до 10.02.2010 р.), або до повного виконання зобов»язань по кредитному договору. (т.1,а.с.39)

11 лютого 2008 року укладено Договір №1-83 між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2, в якому предметом договору є передача банку в заставу Клієнтом майнових прав належних йому згідно укладеного з ВАТ «ВТБ Банк» Договору №115/23.10.07 від 23.10.2007 р. банківського вкладу (депозиту) в національній валюті та будь-яких додаткових угод до нього, надалі разом депозитний договір, для забезпечення виконання в повному обсязі зобов»язань гр. ОСОБА_2, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користуванням кредитом , комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 83 від 11.02.2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов»язання), надалі все разом кредитний договір, та порядок задоволення вимог Банку.

Згідно депозитного договору Клієнт вніс на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 100 000 грн. на строк до 10.02.2010 року. Майнові права, що передаються в заставу сторони оцінили в 100 000 грн.(т.1, а.с.41)

22 грудня 2011 року судовим експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 складено висновок № 3043/11-24 експертного почеркознавчого дослідження за заявою ОСОБА_7 від 15.12.2011 року, яким встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 в графах «Л.М.Ляшенко», «Ляшенко Любов Миколаївна» в додатковій угоді № 1 до договору банківського вкладу № 115/23.10.07 від 23.10.2007 року, в договорі № 1-83 від 11.02.2008 року, в кредитному договорі № 83 від 11.02.2008 року виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. (а.с.88-89)

26 липня 2012 року судовим експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_8 складено висновок № 1988-1990/12-24 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 2/2517/11/12, яким встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 в графах «Л.М.Ляшенко», «Ляшенко Любов Миколаївна» в додатковій угоді № 1 до договору банківського вкладу № 115/23.10.07 від 23.10.2007 року, в кредитному договорі № 1-83 від 11.02.2008 року, в кредитному договорі № 83 від 11.02.2008 року виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. Вирішити питання чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в додатковій угоді від 20 жовтня 2008 року до Кредитного договору №83 від 11.02.2008 року самою ОСОБА_2 чи іншою особою не є можливим, без надання оригіналу даного документа. ( а.с.114-115) .

Відповідно до заяви про видачу готівки ОСОБА_2 отримала готівку в розмірі 293 957 ( двісті девяносто три тисячі девятсот пятдесят сім) гривень 00 копійок ( т.1 а.с.74)

Відповідно до платіжного доручення № 13_48 від 11.02.2008 року ОСОБА_2 дала розпорядження банку на перерахування 100 000,00 гривень на її депозитний рахунок (т.1,а.с.77)

11.02.2008 року ОСОБА_2 було здійснено купівлю валюти США на 171 278,50 гривень, що в еквіваленті становить 33 650,00 дол. США (т.2,а.с.192).

Відповідно до ст.ст.526-527 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Статтю 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні Дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в сукупності, суд вважає, доведеним, що ОСОБА_2 зверталася до банку з проханням надати їй кредитні кошти в розмір 700 000, 00 тисяч гривень. Банком надано кредит в розмірі 400 000.00 гривень , з яких відповідачкою отримано готівкою з урахуванням комісій за видачу готівки та зняття кредиту 293 957,00 гривень та 100 000, 00 перераховано на її депозитний рахунок.

В звязку з не належним виконанням умов кредитного договору виникла заборгованість , яка відповідно до детального розрахунку становить 276 186 (двісті сімдесят шість тисяч сто вісімдесят шість) гривень 18 копійок - тіла кредиту, 72 519 (сімдесят дві тисячі пятсот девятнадцять) гривень 64 копійки заборгованості по сплаті відсотків, 5594 ( пть тисяч птсот девяносто чотири) гривень 71 копійок пені по тілу кредиту, 6095( шість тисяч девяносто пять) гривень 27 копійок - пені за прострочення сплати відсотків.( т.2, а.с.189).

ПАТ „ВТБ Банк повідомив ОСОБА_2 та ОСОБА_3І.( поручителя за кредитними зобовязаннями ОСОБА_2М.) про наявність заборгованості та просив повернути всю суму кредиту зі сплатою штрафних санкцій, передбачених договором протягом 15 календарних днів від дати одержання цієї заяви. (т.1, а.с.22-26)

Суд відкидає покази ОСОБА_2, про те що оскільки висновком експертизи встановлено, що підпис на кредитному договорі зроблено не нею, то при укладенні кредитного договору не було досягнуто істотних умов, оскільки договір , який вона підписувала відрізняється від договору, який надано позивачем, тому, що її покази не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовані дослідженими доказами, а саме показами самої ОСОБА_2, яка зазначила, що підписувала кредитний договір, але зазначити, в чому відрізняється договір, який вона підписувала та договір наданий позивачем не змогла. Також позивачкою визнано, що вона підписувала договір про надання кредиту в сумі 400 000 гривень на строк по 18 лютого 2015 року зі сплатою 18% річних, після чого нею було підписано додаткову угоду про збільшення плати за користування кредитом до 22,5%. Крім того обізнаність ОСОБА_2 про істотні умови кредитного договору та погодження з ними свідчить укладення останньою, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, договіру іпотеки.

Посилання ОСОБА_2, що нею не було отримано кредитних коштів в розмірі 293 957,00 гривень не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовані, як показами самої ОСОБА_2, яка зазначила, що дійсно разом з власником майнового комплексу, який вона купувала, в приміщенні Прилуцького відділення ВТБ Банку, вона була присутня і після передачі грошових коштів за договором купівлі продажу продавцю їй було передано залишок коштів в розмірі близько 50 000,00 гривень, а також заявою про видачу готівки на вище вказану суму.

Доводи ОСОБА_2 про те, що з 293 957,00 гривень вона недоотримала 100 000,00 гривень, які були перераховані на інший рахунок не знайшли свого підтвердження, оскільки ОСОБА_2 не надала належних доказів на підтвердження своїх доводів, крім того такі її твердження спростовані як її показами проте, що з метою оплати вартості майнового комплексу , який вона придбала в банку здійснювалася купівля валютних коштів, які і були передані продавцю. Крім того дані покази спростовуються дослідженою в судовому засіданні квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції, відповідно до якої ОСОБА_2 11.02.2008 року здійснила купівлю 33 650,00 доларів США на 171 278,50 гривень. Виходячи з того, що ОСОБА_2, з її показів , отримала близько 50 000, 00 гривень ( точної суми вона не памятає) та витрачено 171 278,50 гривень на отримання валюти, то твердження останньої про перерахування 100 000, 00 гривень з суми 293 957,00 на невідомий їй рахунок є безпідставними.

Позицію ОСОБА_2 про те, що оскільки висновком експерта встановлено, що договір 1-83 від 11.02.2008 року про заставу 100 000,00 гривень, які внесені на її депозитний рахунок підписано не нею то позивачем безпідставно перераховано кошти на її депозитний рахунок суд не приймає до уваги, оскільки даним договір встановлює лише майнову заставу на 100 000,00 гривень, а кошти на депозитний рахунок були перераховані на підставі платіжного доручення № 13_48 від 11.02.2008 року за підписом ОСОБА_2 відповідно до якого остання дала розпорядження банку на перерахування 100 000,00 гривень на її депозитний рахунок.

Суд вважає безпідставними посилання позивачки, що їй не було відомо про графік погашення кредиту , оскільки такі її твердження спростовані, як самим графіком погашення заборгованості за її підписом так і дослідженими в судовому засіданні виписками по рахунку (т.1, а.с.51-56), квитанціями про сплату кредитної заборгованості ( а.с.57-73), детальним розрахунком заборгованості по кредитному договору (т.2, а.с.189) з яких вбачається, що ОСОБА_2 з 11.02.2008 року по 29.04.2010 року здійснювала погашення кредитної заборгованості відповідно до графіку і прострочена заборгованість виникла лише станом на 01.06.2010 року.

Поскільки відповідач ОСОБА_2 не виконала своїх обов'язків, покладених на неї кредитним договором від 11 лютого 2008 року, який забезпечений порукою ОСОБА_3, станом на 01 липня 2011 року має борг в розмірі : 276 186 (двісті сімдесят шість тисяч сто вісімдесят шість) гривень 18 копійок - тіла кредиту, 72 519 (сімдесят дві тисячі пятсот девятнадцять) гривень 64 копійки заборгованості по сплаті відсотків, 5594 ( пть тисяч птсот девяносто чотири) гривень 71 копійок пені по тілу кредиту, 6095( шість тисяч девяносто пять) гривень 27 копійок - пені за прострочення сплати відсотків, то суд відповідно до вимог закону та умов кредитного договору стягує солідарно з відповідачів на користь позивача борг за кредитним договором з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В звязку з чим , оскільки позивачем ставилася вимога про стягнення з відповідачів пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 3206,98 гривень, а згідно детального розрахунку заборгованості пеня за прострочення відсотків становить 6095,27 гривень, то стягненню підлягає сума в розмірі 3206,98 гривень, яка зазначена в позовній з заяві, оскільки позивач позовні вимоги не уточнював.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення 6 507, 35 гривень пені за порушення строків повернення кредиту, але як встановлено в судовому засіданні , відповідно до детального розрахунку заборгованості, пеня по тілу кредиту становить 5 594,71 гривень, яка і підлягає стягненню з відповідачів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України ,суд покладає на відповідачів судові витрати.

На підставі наведеного, ст.ст.526,527,549,550,551,554,610,1048,1049,1052,1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10,60,88,212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства „ВТБ Банк заборгованість по кредитному договору № 83 від 11 лютого 2008 року в розмірі 276 186 (двісті сімдесят шість тисяч сто вісімдесят шість) гривень 18 копійок - тіла кредиту, 72 519 (сімдесят дві тисячі пятсот девятнадцять) гривень 64 копійки заборгованості по сплаті відсотків, 5594 ( пть тисяч птсот девяносто чотири) гривень 71 копійок пені по тілу кредиту, 3 206 ( три тисячі двісті шість) гривень 98 копійок - пені за прострочення сплати відсотків, 2 771( дві тисячі сімсот сімдесят одну) гривень 43 копійки інфляційних витрат за прострочення по тілу кредиту, 5 249 (пять тисяч двісті сорок девять) гривень 16 копійок інфляційні витрати за прострочення по сплаті відсотків, 1297( одна тисяча двісті девяносто сім) гривень 39 копійок 3% річних від суми простроченої заборгованості за відсотками, 5 574(пять тисяч пятсот сімдесят чотири) гривні 55 копійок 3% річних від суми простроченої заборгованості за основним богром.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства „ВТБ Банк 850 (вісімсот птдесят) гривень витрат понесених по сплаті судового збору та 60 (шістдесят) гривень в рахунок оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства „ВТБ Банк 850 (вісімсот птдесят) гривень витрат понесених по сплаті судового збору та 60 (шістдесят) гривень в рахунок оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В.Коваленко