АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц-774/4557/13 Головуючий у першій інстанції: Кононенко О.М.
Категорія: 27 Суддя-доповідач: Красвітна Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 30.10.2009 року ОСОБА_9 взяв у неї у борг 5000,0 дол. США, які зобов"язався повернути до 30.12.2009 року, але зобов"язання не виконав, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі, які є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9, прийняли спадщину належним чином, шляхом вчасного звернення до нотаріальної контори з відповідними заявами. Вона, позивачка, 13.06.2012 року звернулася письмово до спадкоємців боржника ОСОБА_9 та до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з відповідною вимогою кредитора. На час смерті ОСОБА_9 строк прострочення за договором позики складав 23 місяці, сума заборгованості дорівнювала 5000,0 дол. США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 39949,50 грн., 3 % річних складали 2297,09 грн. Згідно уточнених позовних вимог, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, з кожного, борг спадкодавця по 7989,9 грн., проценти по 459,42 грн. та судові витрати по 84,49 грн.

Рішенням Красногвардійського районну м. Дніпропетровська від 05 березня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням положення ч. 3 ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом, що позивачкою надано розписку від 30.10.2009 року, згідно якої ОСОБА_9 взяв у ОСОБА_3 5000,0 дол. США, які зобов"язався повернути до 30.12.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 88).

Після смерті ОСОБА_9 спадщину, шляхом своєчасного звернення до нотаріальної контори з відповідними заявами, прийняли спадкоємці першої черги - відповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 (а.с. 46, 47, 48, 52, 53).

Судом також встановлено, що 13 червня 2012 року позивачка звернулася до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців після смерті ОСОБА_9 щодо стягнення боргу у сумі 56531,0 грн., на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Київській обласній товарній біржі від 14.09.2011 року у цивільній справі №14/09-11 (а.с. 158 - 160).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннями ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Виходячи з викладеного, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про непредставлення позивачкою доказів виконання положення ч. 4 ст. 1281 ЦК України щодо вчасного пред"явлення вимоги кредитора, стосовно боргу за розпискою від 30.10.2009 року, до спадкоємців ОСОБА_9 та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що спадкодавець ОСОБА_9, до часу його смерті, та позивачка постійно проживали і були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1, більше того, вказані особи є співвласниками даної квартири, що визнано сторонами та стверджується представленими у справі письмовими доказами (а.с. 8, 9, 10, 127).

Згідно пояснень представника позивачки ОСОБА_11 у судовому засіданні від 18.01.2013 року у суді першої інстанції, за життя ОСОБА_9 проживав спільно з позивачкою без реєстрації шлюбу; дана обставина визнана у тому ж судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_12 (а.с. 161, 162 - 167).

Викладене свідчить, що про смерть свого співмешканця ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка повинна була дізнатись і дізналась одразу після його смерті.

Разом з тим, суду не представлені докази звернення позивачки протягом шести місяців з вимогою кредитора, стосовно боргу за розпискою від 30.10.2009 року, до спадкоємців ОСОБА_9

Посилання апелянта на звернення позивачки 13 червня 2012 року, у межах шестимісячного строку, до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців після смерті ОСОБА_9 щодо стягнення боргу у сумі 56531,0 грн., на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Київській обласній товарній біржі від 14.09.2011 року у цивільній справі №14/09-11 (а.с. 158 - 160), не свідчить про пред"явлення вимоги про стягнення боргу у сумі 5000,0 дол. США за борговою розпискою від 30.10.2009 року, яка не містить третейського застереження.

Крім того, позивачкою не надано копію вказаного вище рішення третейського суду, клопотання про витребування судом даного письмового доказу позивачкою та її представником не заявлено.

Позивачкою не надані докази вчасного направлення поштою на адресу кожного із спадкоємців письмової вимоги кредитора щодо боргу за борговою розпискою від 30.10.2009 року. Представлені суду копії трьох квитанцій "Укрпошта" від 14.06.2012 року не доводять зазначене твердження позивачки, оскільки не містять інформації про вміст поштових відправлень (а.с. 7); докази отримання спадкоємцями поштової кореспонденції за вказаними квитанціями суду не надані.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що позивачкою не доведено розмір вартості майна, одержаного у спадщину кожним зі спадкоємців, оскільки на час винесення оскаржуваного рішення свідоцтва про право власності на спадщину всіма відповідачами отримані не були, постановами завідуючої державної нотаріальної контри від 11.10.2012 року та 07.12.2012 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 52/100 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 80, 87). Клопотання про витребування судом доказів для з"ясування розміру вартості майна, одержаного у спадщину кожним відповідачем індивідуально, позивачкою та її представником заявлене не було.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і непогодження з висновками місцевого суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до вимог матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районну м. Дніпропетровська від 05 березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді