22 листопада 2013 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Соловйовій А.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління податкової міліції Державної податкової адміністрації України про звільнення майна з-під арешту,-
У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління податкової міліції ДПА України про звільнення майна з-під арешту.
В обґрунтування позову зазначала, що в провадженні старшого слідчого з ОВС Слідчого управління податкової міліції ДПА України Пасюкова В.В. знаходилась кримінальна справа № 69-17 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
14 січня 2011 року старшим слідчим Пасюковим В.В. було винесено постанову про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1, зокрема і на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 12.08.2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О.В., реєстровий № 1213. 09.09.2009 року зазначена квартира була зареєстрована на ОСОБА_1 в ОП "ЗМБТІ" за реєстровим № 27844955.
Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що вона не має ніякого відношення до кримінальної справи свого чоловіка - ОСОБА_3, проте арешт накладено на її особисте майно, позивач просила суд зняти арешт накладений згідно постанови старшого слідчого з ОВС Слідчого управління податкової міліції ДПА України Пасюковима В.В. з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 12.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О.В.. реєстровий № 1213.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не подавав, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішив розглянути справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 125 КПК України (в ред. 1960 року), слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов'язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову.
В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов'язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.
Частиною 1 ст. 126 КПК України (в ред. 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду.
Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1 з 01.12.2001 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції.
Постановою старшого слідчого з ОВС Слідчого управління податкової міліції ДПА України Пасюкова В.В. від 14 січня 2011 року в рамках кримінальної справи № 69-107 по обвинуваченню директора ДП "Укррезерв" ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, заступника голови Державного комітету України з державного матеріального резерву Сіньковського М.І. за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке зареєстровано на ім'я ОСОБА_1, 1979 року народження, де б це майно не знаходилось.
Накладаючи арешт на майно ОСОБА_1, слідчий виходив з того, що майно, яке зареєстровано на ім'я ОСОБА_1 і придбане нею у період перебування у шлюбі, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1, у зв'язку з чим на підставі ст. 125 КПК України вжив всіх заходів щодо забезпечення можливого в майбутньому цивільного позову та забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування, укладеного 12.08.2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О.В., реєстровий № 1213.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
З урахуванням зазначеної норми, квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_1, яка, в свою чергу, не є ні обвинуваченою, ні підозрюваною по вищезазначеній кримінальній справі або особою, яка несе за законом матеріальну відповідальність за дії свого чоловіка.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України, власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві особистої приватної власності.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про звільнення квартири з-під арешту.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Управління податкової міліції Державної податкової адміністрації України про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О.В., реєстровий № 1213, накладений постановою старшого слідчого з ОВС Слідчого управління податкової міліції ДПА України Пасюкова В.В. від 14 січня 2011 року в рамках кримінальної справи № 69-107.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: К.В. Гашук