РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2013 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права проживання і користування квартирою та вселення до квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та просять визнати за ними право на проживання та користування квартирою № 167 по вул.Тіниста, 15 в м.Одесі та вселити їх у вказану квартиру.

При цьому посилаються на те, що 18.10.2000 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3К був зареєстрований шлюб. ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 від першого шлюбу.

19.07.2001 р. ОСОБА_3, в інтересах сімї, була укладена угода про зміну договору інвестування в будівництва житлового будинку № 200 від 24.11.1999 р.

10.12.2001 р. на підставі зазначених договорів і акту приймання-передачі квартири Управлінням з питань розподілу та реалізації житла виконкому міської ради було видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1 є співвласницею спірної квартири на підставі закону. З 02.09.2002 р. вони проживають та зареєстровані в спірній квартирі.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.05.2012 р. по цивільній справі №2/1522/4283/12 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 22.05.2012 р. В березні 2013 р. відповідач почав чинити перешкоди колишнім членам своєї сімї - ОСОБА_1 і ОСОБА_2, в користуванні спірною квартирою шляхом не однократної заміни замків вхідних дверей та вивозом їх особистих речей. В звязку з чим вони була вимушені звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, вважають його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2000 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.05.2012 р., яке набрало законної сили 22.05.2012 р.

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 від першого шлюбу.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 669/01 від 10.12.2001 р., що видане Управлінням з питань розподілу та реалізації житла виконкому міської ради ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Свідоцтво видане на підставі договору № 200 від 24.11.1999 р., згоди від 19.07.2001 р. про зміну договору № 200 від 24.11.1999 р., акту прийняття-передачі квартири № 167 в житловому будинку № 15 по вул. Тінистій в м.Одесі від 19.11.2001 р., технічного паспорту.

Право власності на квартиру відповідачем набуто в період шлюбу з ОСОБА_1

Як вбачається з довідки-витягу з домової книги від 24.09.2012 р. в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано шість чоловік в тому числі позивачі та відповідач по справі.

Відповідно до довідки Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в рамках кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 незаконно виселив ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно із ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. ... До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сімї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст.405 ЦК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між: ним і власником житла або законом.

Згідно ст.157 ЖК України, виселення членів сімї власника квартири провадиться виключно у судовому порядку.

Отже, відповідач не мав законних підстав для позбавлення позивачів права користування житловим приміщенням, тому порушене право відповідачів слід поновити шляхом визнання за позивачами права на проживання та користування квартирою № 167 по вул.Тіниста, 15 в м.Одесі та вселення їх у вказану квартиру.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 383, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 150, 156, 157 ЖК України ст.ст. 213-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на проживання та користування квартирою № 167 по вул.Тіниста, 15 в м.Одесі.

Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

29.10.2013