АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1963/2013 Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А.
Категорія 21 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року червня місяця 21 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 31 травня 2008 року визнана мирова угода, за умовами якої нею, а також ОСОБА_9, ОСОБА_10 визнано за відповідачкою ОСОБА_6 право власності на весь житловий будинок про пров. 1-ому Арктичному, 8/1 у м. Херсоні, а ОСОБА_6 зобовязалася продати будинок і сплатити їм 60 тис. доларів США.

Проте 13 березня 2009 року ОСОБА_6 подарувала спірний будинок відповідачці ОСОБА_7, а остання через три дні 16 березня 2009 року продала його ОСОБА_8

Вважає, що договір дарування вчинено без наміру створення правових наслідків та з метою ухилення від зобовязань за мировою угодою.

Посилаючись на ст. 234 ЦК України, просила визнати вказаний договір дарування фіктивним.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 травня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просила його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_5 - ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній та пояснив, що позов заявлено з підстав фіктивності укладеного договору дарування.

Інший представник ОСОБА_5 ОСОБА_12 просив апеляційний суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України вийти за межі доводів апеляційної скарги та розглянути заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою була заявлена вимога про визнання договору дарування недійсним і з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України. Підтвердив, що судом першої інстанції вказана позовна вимога не розглядалася.

Вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що договором дарування від 13 березня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_13, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_7 домоволодіння №8/1 по пров. 1-й Арктичний у м. Херсоні.

Судом першої інстанції вирішувався спір щодо недійсності даного договору з підстав, передбачених ст. 234 ЦК України.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Позивачка ОСОБА_5 не довела відсутність в учасників договору дарування спірного домоволодіння наміру створити юридичні наслідки на момент вчинення правочину.

Представники відповідачів, які діють за дорученнями, заперечували факт відсутності намірів виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обовязків за укладеним 13 березня 2009 року договором дарування.

На підтвердження виконання правочину до матеріалів справи долучено витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно з яким право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за обдарованою ОСОБА_7

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачці у задоволенні її позову про визнання договору дарування недійсним, з підстав, передбачених ст. 234 ЦК України, постановив законне рішення, висновки якого не спростовані доводами апеляційної скарги.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що сторонами договору дарування не виконані вимоги ч. 1 ст. 725 ЦК України колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з того, що за приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, ч. 1 ст. 725 ЦК України передбачено право встановити обовязок для обдарованого вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення, однак вказане не є обовязком для сторін такого договору.

Що стосується доводів представника ОСОБА_5 ОСОБА_12, то на думку колегії вони є безпідставними, з огляду на таке.

Із матеріалів справи /а.с. 71-72/ та змісту технічного запису судових засідань вбачається, що позиція представника ОСОБА_5 - ОСОБА_12 була висловлена ним в судовому засіданні суду першої інстанції, відповідно до якої він обґрунтував недійсність договору дарування лише з підстав його фіктивності.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено таких порушень закону. Суд першої інстанції при розгляді справи позовну вимогу про визнання недійсним договору дарування з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України не розглядав і відповідно відсутній предмет для перегляду його апеляційним судом.

В той же час зазначене не позбавляє позивачку права на повторне звернення з такою вимогою до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 08 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук