АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/4130/2013р. Головуючий в І інстанції Заболотний В.М.
Категорія 55 Доповідач: Кутурланова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 липня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Грандфінресурс» про захист прав споживача, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «Грандфінресурс» (далі - ПП «Грандфінресурс») про захист прав споживача, стягнення коштів.

На виконання прийнятих на себе зобов'язань за вказаним правочином нею до його підписання на користь відповідача було сплачено одноразовий комісійний внесок в розмірі 2 000 грн., а в період з 21 травня по 17 вересня 2012 року сплачено внески та адміністративні витрати на загальну суму 4504 грн., однак на день звернення до суду ПП «Грандфінресурс» позику їй не надало.

Посилаючись на те, що діяльність ПП «Грандфінресурс» містить ознаки пірамідальної схеми і вводить споживачів в оману, укладений правочин здійснений відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики і відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» є недійсним (нікчемним), позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 6504 грн. сплачених нею коштів за нікчемним правочином.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 липня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного підприємства «Грандфінресурс» про захист прав споживача, стягнення коштів відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заявлені нею позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПП "Грандфінресурс" доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнало, вважаючи їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просило апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка обрала неправильний спосіб захисту свого права, оскільки укладений між сторонами договір може бути визнаний за певних обставин недійсним лише судовим рішенням, в той час як законом його недійсність прямо не передбачена.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 3 квітня 2012 року між ПП «Грандфінресурс» та ОСОБА_2 був укладений договір № 209452 з Додатками №1 та №2 до нього, предметом якого є надання позивачці, як учаснику програми «Альянс Україна», послуг, спрямованих на придбання товару, а саме: грошових коштів у розмірі 50000 грн. у довготривалу позику.

Згідно з додатком № 2 до зазначеного договору товаром за вказаним договором є об'єкти нерухомості, земельні ділянки, транспортні засоби, інші товари вітчизняного та іноземного виробництва (окрім харчових товарів), які не вилучені із цивільного обороту, або не обмежені в обороті, згідно вимог чинного законодавства.

Статтею 1 договору передбачено, що відповідач зобов'язується надати систему послуг, зокрема формує групу учасників та оформлює учасника програми у відповідну групу, організовує та проводить асигнаційні заходи щодо надання дозволу на отримання товару учаснику програми, здійснює оплату товару в інтересах учасника, організовує та проводить процедуру з передачі товару учаснику програми у власність.

Як вбачається з наданих позивачкою квитанцій, копії яких містяться в матеріалах справи, на виконання укладеної з відповідачем угоди нею в період з 03 квітня 2012 року по 17 вересня 2012 року було сплачено на користь ПП «Альянс Україна» грошові кошти в загальному розмірі 6054 грн. (а.с.37-38).

Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому у ст. 4 договору, укладеного між сторонами, зазначено, що учасник програми своїм підписом засвідчує, що отримав усі пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів всі положення цього договору та додатків до нього.

За умовами вказаного договору позивач щомісячно сплачує внески за товар, який передається йому після одержання дозволу на його отримання, відтак, споживач в рамках укладеного договору сплачує за товар, а не за можливість його отримання (ст. ст. 1, 2 договору, ст. ст. 4, 5 додатку № 2).

Законом України від 2 червня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено її п.111, яким до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Зважаючи на положення п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринківфінансових послуг» та з огляду на те, що укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови, за яких такий товар може бути одержаний, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки у діях ПП «Грандфінресурс» під час укладення договору відсутні ознаки «пірамідальної схеми».

Оскільки суд першої інстанції в якості підстави для відмови у задоволенні позовних вимог зазначив обрання позивачкою неправильного способу судового захисту, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І ШИ Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 липня 2013 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді