РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р. Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Камінського В.П.,

при секретарі Гудзь К.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (тертя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Жмеринська міська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 08.11.2013 року звернулась до суду з цим позовом і вказала, що 02.10.2012 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з квартири №11, яка розташована в будинку №3 по вулиці Горького в м. Жмеринка Вінницької області.

На підставі рішення Виконавчого комітету Жмеринської міської ради № 194 від 22.10. 1998 року було передано у приватну власність квартиру у АДРЕСА_1 а саме: матері позивача ОСОБА_4, батькові позивача ОСОБА_2 та брату позивача ОСОБА_3. Про що було видано свідоцтво про право власності на житло від 22.10.1998 року, виданого виконкомом Жмеринської міської ради 22.10.1998 року на підставі рішення № 3664 від 22.10.1998 року, зареєстрованого в КП «Вінницьке обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації» 27 жовтня 1998 року в реєстровій книзі під №63 за реєстровим №5683.

Матері позивачки ОСОБА_4, 2/3 квартири у АДРЕСА_1 було подаровано ОСОБА_2 та ОСОБА_4В на підставі договору дарування від 19.01.2006 року, який посвідчений державним нотаріусом Жмеринської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №2-125. Однак вищезазначений договір дарування за життя мати не встигла зареєструвати у КП «ВООБТІ».

Однак свідоцтво про право власності на житло від 22.10.1998 року, було втрачено й з цього приводу позивач зверталась з оголошенням в газету «Інфо Жмеринка», де в газеті №15(274) від 12.04.2013 року було опубліковано оголошення, що втрачене свідоцтво про право власності на житло від 22.10.1998 року на імя ОСОБА_4 вважати недійсним.

15.04.2013 року батько позивача ОСОБА_2, звернувся із заявою до Жмеринської міської ради, для видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом Жмеринської міської ради народних депутатів від 22.10.1998 року за № 3664, але листом від 07.05.2013 року №С 636/2, йому було відмовлено у видачі дубліката вищезазначеного свідоцтва, мотивуючи тим, що необхідно звернутись до нотаріуса та завірити наявну копію свідоцтва, але нотаріус не може завіряти ксерокопії документів без наявності оригіналу.

При зверненні в Жмеринську міську державну нотаріальну контору з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме квартири, їй 09.07.2013 року за № 442/02-31 видали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2, так як правовстановлюючі документи на дану квартиру відсутні.

Крім позивача ОСОБА_1 спадкоємцями першої черги після смерті матері позивача ОСОБА_4 є її батько ОСОБА_2 та її рідний брат ОСОБА_3, які відмовились від прийняття спадщини на її користь.

У зв'язку з цим позивач просить суд винести рішення про визнання за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4, померлої 02.10.2012 року.

В попереднє судове засідання позивач не з'явилась, але представник позивача ОСОБА_6 надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в попереднє судове засідання не зявились, але надали суду письмові заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю та просили справу розглянути без їх участі.

Представник Жмеринської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 в попереднє судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 130 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення рішення проводиться в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до змісту ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 27, 60, 130 ч.4, 174, 208, 209, 212-214, 218 ЦПК України, ст.ст.25, 346 ч.1 п.11, 1216 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4, померлої 02.10.2012 року..

Рішення набуває законної сили після закінчення строків на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя: В.П. Камінський