АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/630/13 Головуючий 1 інстанції
Справа № 2-172/11 Дідовець В.А.
Категорія: договірні Доповідач: Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарях - Гуренко М.О., Каплох Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2012 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання неправомірним збільшення відсоткової ставки та зобов'язання здійснити перерахунок платежів, визнання недійсним кредитного договору та припиненим договору поруки, зустрічними позовами ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_3) про визнання договору поруки недійсним, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим та зміну правовідношень за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог Банк вказував, що 17 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. За умовами договору Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 10 257 доларів США, що станом на момент видачі кредиту складало 51 797,85 грн., строком до 17 вересня 2012 року, зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 12% річних. На забезпечення виконання зобов'язання 17.09.2007 року укладений договір поруки Банку з ОСОБА_3 З грудня 2008 року ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 05 травня 2010 року сума заборгованості за кредитом складає 5 483,67 доларів США, що по курсу НБУ на 05.05.2010 року складає 43 463,02 грн.

Тому, ПАТ «УкрСиббанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 5 483,67 доларів США, що по курсу НБУ на 05.05.2010 року складає 43 463,02 грн., а також судові витрати.

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим (а.с.72-75).

В обґрунтуванні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 зазначала, що Банк протягом 2008 та 2009 року в односторонньому порядку змінював процентну ставку за користування кредитом, збільшуючи її без згоди поручителя в порушення вимог ст.. 559 ЦК України.

Тому, ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги (а.с.107), просила суд визнати договір поруки від 17 вересня 2007 року припиненим, судові витрати покласти на відповідача, а також змінити правовідношення за кредитним договором, а саме перерахувати суму зобов'язання в національну валюту України за курсом, що діяв на момент укладення договору з урахуванням вже отриманих за договором грошових сум.

У лютому 2011 року ОСОБА_2 також звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору недійсним (а.с.85).

В обґрунтування свого зустрічного позову ОСОБА_2 вказував, що спірний кредитний договір від 17.09.2007 року укладено з грубим порушенням норм закону, в іноземній валюті, без надання інформації боржнику про умови кредитування, без зазначення сукупної вартості кредиту.

Тому, ОСОБА_2 просив суд також визнати недійсним кредитний договір від 17.09.2007 року.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.харкова від 29 листопада 2012 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007 року у розмірі 43 830,97 грн., а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 669 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 250 грн. У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до АКІБ «УкрСиббанк» про визнання неправомірним збільшення відсоткової ставки та зобов'язання здійснити перерахунок платежів, визнання недійсним кредитного договору та припиненим договору поруки - відмовлено. У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_3) про визнання договору поруки недійсним та позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим та зміну правовідношень за договором кредиту - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а первісний позов залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Задовольняючи первісний позов ПАТ «УкрСиббанк» та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовів, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконали не в повному обсязі, тому для них настають правові наслідки, передбачені договором.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 17 вересня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір на суму 10 257 доларів США, що станом на момент видачі кредиту складало 51 797,85 грн., строком до 17 вересня 2012 року, зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 12% річних (а.с.8).

На забезпечення виконання умов цього кредитного договору між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір поруки (а.с.14).

Матеріали справи свідчать, що станом на 05 травня 2010 року сума заборгованості за кредитом складає 5 483,67 доларів США, що по курсу НБУ на 05.05.2010 року складає 43 463,02 грн. (а.с.55), яка складається з:

-4 811,90 доларів США, що по курсу НБУ на 05.05.2010 року складає 38 138,64 грн. - заборгованість за строковим кредитом;

-56,14 доларів США, що по курсу НБУ на 05.05.2010 року складає 444,96 грн. - заборгованість по строковим процентам за користування кредитом;

-521,52 доларів США, що по курсу НБУ на 05.05.2010 року складає 4 133,52 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом;

-40,65 доларів США, що по курсу НБУ на 05.05.2010 року складає 322,19 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

-53,46 доларів США, що по курсу НБУ на 05.05.2010 року складає 423,72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Станом на день ухвалення рішення офіційний курс НБУ складає за 1 долар США 7,993 грн. Так, станом на 29.11.2012 року заборгованість відповідачів складає 43 830,97 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

У разі порушення забов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що просрочив, якщо він не приступив до виконання забов'язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Доводи зустрічних позовних вимог про укладення кредитного договору від 17.09.2007 року з грубим порушенням норм закону, в іноземній валюті, без надання інформації боржнику про умови кредитування, без зазначення сукупної вартості кредиту, а також про одностороннє збільшення процентної ставки за кредитним договором спростовується вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору згідно ст. 638 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що кредитний договір та договір поруки від 17.09.2007 року підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Своїм підписом сторони підтвердили факт своєї згоди з усіма умовами договорів.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». При цьому ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, уповноважені банки на підставі банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Судом першої інстанції, обґрунтовано встановлено, що відповідачами: ОСОБА_2, та ОСОБА_3 належним чином не доведені ті обставини на які вони посилались, як на підставу у своїх заперечення проти позову Банка так і доводи в обґрунтування своїх вимог до Банка.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Банку та відмові у задоволенні зустрічних позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: