АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року м. Дніпропетровськ

28 листопада 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія ВУСО", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 08 березня 2011 року близько 15 год. 00 хв. на вул. Комсомольській в районі перехрестя з вул. Артема у м. Дніпропетровську, відповідач, керуючи транспортним засобом «Субару», державний номер НОМЕР_1, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, розпочав рух від лівого боку бордюру в напрямку вул. ОСОБА_5, перетинаючи смугу зустрічного руху змінив напрямок руху праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок чого його, позивача, автомобілю було завдано механічних ушкоджень. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.03.2012 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 було закрито на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, але вина відповідача доведена протоколом про адміністративне правопорушення, протоколами огляду транспортних засобів, іншими первинними документами та поясненнями свідків. У зв»язку з наведеним ОСОБА_6 просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у сумі 19579,0 грн., моральну шкоду у розмірі 75000,00 грн. та судові витрати (а.с. 1-3).

В подальшому, відповідач ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_6, посилаючись на те, що 08 березня 2011 року об 15 год. 00 хв. на вул. Комсомольській в районі перехрестя з вул. Артема у м. Дніпропетровську дійсно сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_2, допустив зіткнення з транспортним засобом «Субару», державний номер НОМЕР_1, під його, ОСОБА_3, керуванням, тому позивач за зустрічним позовом просив суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь матеріальну шкоду у сумі 8339,24 грн., моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн. та судові витрати (а.с.60-61).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2013 року та додатковими рішеннями того ж суду від 12 липня 2013 року і 12 серпня 2013 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14.10.2013 року, в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено у повному обсязі, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення первісних позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 08.03.2011 року близько 15-00 год. на вул. Комсомольській в районі перехрестя із вул. Артема у м. Дніпропетровську мала місце дорожньо-транспортна пригода в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, автомобілям були спричинені механічні пошкодження, що підтверджується письмовими доказами та визнано сторінами (а.с. 4, 169).

Відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення від 10.03.2010 року, але постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2012 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.03.2012 року скасовано постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2012 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ч. 247 КУпАП, тобто за відсутності складу правопорушення. При цьому в постанові суду було встановлено, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які фактичні дані, які б безсумнівно доводили вину ОСОБА_3 або другого учасника ДТП ОСОБА_2 (а.с.4)

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_2 на момент вищезазначеної ДТП був власником автомобіля НОМЕР_2, що підтверджується письмовими доказами, поясненнями позивача та не заперечувалося сторонами у судовому засіданні. (а.с. 12).

Власником автомобіля НОМЕР_3 на момент ДТП, що мала місце 08.03.2011 року, був ОСОБА_4, який уклав з ОСОБА_3 договір про відступлення права вимоги відшкодування майнової шкоди завданої в результаті даної ДТП відповідно до якого останній одержує право вимагати від ОСОБА_6 виконання зобовязання з відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем НОМЕР_2 (а.с.138).

Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця №112/11 за фактом спричинення аварійних пошкоджень автомобілю НОМЕР_3, складеного 19.03.2011 року судовим експертом ОСОБА_5, матеріальна шкода завдана власнику зазначеного автомобіля внаслідок ДТП складає 8339,24 грн., що підтверджується копією відповідного висновку (а.с. 104 - 111).

Згідно висновку №09-03-11 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості шкоди в результаті пошкодження транспортного засобу матеріальна шкода завдана власнику автомобіля НОМЕР_2 внаслідок вищезазначеного ДТП складає 19579,0 грн., що підтверджується копією відповідного висновку на а.с.126-131.

Судом встановлено, що 04.03.2011 року між ПрАТ «СК «Перша» та ОСОБА_3 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого визначено з 04.03.2011 року до 03.03.2012 року, про що відповідачу був виданий відповідний поліс № АА/2130264, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_3, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлено у розмірі 50000,0 грн., що підтверджується копією зазначеного полісу (а.с. 132).

07.10.2010 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_6 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого визначено з 07.10.2010 року до 06.10.2011 року, про що відповідачу був виданий відповідний поліс № ВЕ/4595811, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_2, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлено у розмірі 50000,0 грн., що підтверджується копією зазначеного полісу (а.с. 165).

Місцевим судом встановлено, що позивач і відповідач не предявляли вимоги до ПрАТ «СК «Перша» та ПрАТ «СК «ВУСО» щодо відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.03.2011 року, у зв»язку з пошкодженням відповідних автомобілів на підставі зазначених полісів, що підтверджується відповіддю від 26.04.2013 року та поясненнями сторін у судовому засіданні (а.с.163).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 даного Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи результати розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, що оглянута та досліджена судом апеляційної інстанції, провадження по якій закрито на підставі п.1 ч. 247 КУпАП, тобто за відсутності складу правопорушення та зважаючи, що згідно висновку судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи № 1288-1288-11 від 01.12.2011 року (а.с.112 - 125) встановити винність будь-кого з учасників ДТП не виявилось можливим через те, що кожна з їх версій не позбавлена технічного сенсу, - місцевий суд дійшов правильного висновку, що сторонами не надано доказів на підтвердження наявності вини позивача чи відповідача в спричиненні ДТП, що мала місце 08.03.2011 року.

Районний суд обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були допитані судом у якості свідків, оскільки жоден з них не бачив безпосередньо момент зіткнення автомобілів НОМЕР_2 та «Субару» д/н НОМЕР_1 під керуванням сторін. Крім того, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не вказані у якості свідків у протоколі про адміністративне правопорушення та не зазначені ОСОБА_2 у його письмових поясненнях, які відбирались співробітником ДАІ 08.03.2011 року.

Місцевий та апеляційний суди неодноразово розяснювали сторонам їх процесуальне право звернутися до суду з заявою про призначення автотехнічної експертизи для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки і техніки, а саме для встановлення винної особи у ДТП, яка трапилась 08.03.2013 року, але сторони відмовились від заявлення клопотання про призначення експертизи, що стверджується журналами судових засідань та звукозаписами процесів.

Дослідивши адміністративний матеріал №3/0418/1/2012 відносно водія ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, який, зокрема, містить протокол про адміністративне правопорушення, протокол огляду та схему місця ДТП, фототаблицю, висновки щодо результатів медичного огляду учасників ДТП, пояснення сторін, висновок експертного дослідження автотоварознавця №112/11 від 19.03.2011 року, висновок судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №3-712/11 від 01.12.2011 року, звіт №09-03-11 автотоварознавчого дослідження з визначення вартості шкоди у наслідок пошкодження транспортного засобу від 24.03.2011 року, постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2012 року, постанову судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.03.2012 року, зміст яких наведено вище, - колегія суддів дійшла висновку про недоведеність твердження апелянта щодо наявності вини ОСОБА_3 у даній ДТП.

Отже, зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08.03.2011 року, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у повному обсязі у задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Колегія наголошує, що в суді апеляційної інстанції особисто ОСОБА_2 та представники сторін категорично відмовились від призначення і проведення судової автотехнічної експертизи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді