АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2775/2013 р. Доповідач - Черкасов В.В.
категорія договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2013 року cудова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Черкасова В.В.

суддів Кукліної Н..О., ОСОБА_1

при секретарі Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

07.09.2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначав, що виконкомом Сталинської районної ради йому була виділена земельна ділянка площею 553 кв.м. під будівництво житлового будинку площею 49,27 кв.м. з кількістю 4-кімнат та кухні за адресою: вул. Істоминська, 31-А з умовою про закінчення будівництва будинку до 15.06.1962 року. В зв'язку з похилим віком позивач разом зі дружиною були не в змозі утримувати будинок, для чого прописали в нього свою онуку ОСОБА_4 та дозволили їй там мешкати разом зі своїм сином ОСОБА_5 За весь період проживання відповідачка не сплачувала комунальні послуги. Для того, щоб залучити онуку до оплати 04.03.2009 року позивач оформив договір купівлі-продажу частини будинку 55/100 з відповідачкою ОСОБА_4 З моменту укладення договору минуло вже 1,5 року, однак відповідачка не сплатила суму за договором та не сплачує комунальні послуги. Також відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, вдома постійні сварки та бійки. В зв'язку з цим спільне проживання не можливо.

Тому, ОСОБА_2 просив суд розірвати договір купівлі-продажу від 04.03.2009 р., зобов'язати відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Московському районі міста Харкова анулювати реєстрацію ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

У листопаді 2012 року до суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_3 вказувала, що 04.03.2009 року її батько ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу на 55/100 частину будинку. Даний будинок по вул. Істоминській, 31-А в м. Харкові було збудовано її батьками ОСОБА_2, ОСОБА_9 на спільні кошти і є спільною власністю подружжя.

05.01.2009 року ОСОБА_9 померла. Після смерті відкрилась спадщина на її частину будинку, без прийняття якої зробити відчуження неможливо. Таким чином, на час укладення договору купівлі-продажу її мати на той момент вже померла, а договір укладався з письмової згоди матері ОСОБА_9. Тому її батько не мав права продавати цей будинок.

Тому, ОСОБА_3 просила суд визнати договір купівлі-продажу від 04.03.2009 р. укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 недійсним, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.03.2009 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Рішенням Московського районного суду від 14 березня 2013 року в задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 8 квітня 2013 року в задоволенні позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 поставлено питання про скасування рішення суду, та ухвалення нового рішення, яким скасувати Договір купівлі-продажу 55/100 частини будинку, житлового з надвірними будівлями який розташований по вул. Істомінська 31-а а м. Харкові посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 04.03.2009 року реєстровий номер № 643, між ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та поновити права власності на будинок на його ім'я: ОСОБА_2.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 8 квітня 2013 року ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 не оскаржується. ОСОБА_3 рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2013 року не оскаржується, і в цій частині судом апеляційної інстанції рішення суду не переглядаються.

ОСОБА_10 помер 25 березня 2013 року, правонаступником, відповідно до заповіту є ОСОБА_3

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того що вони належних та допустимих доказів щодо розірвання та визнання недійсним договору купівлі-продажу не надано.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 є донькою позивача ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_4 є онукою позивача ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_8 є донькою позивача ОСОБА_3 - це обставина, визнана сторонами, яка не підлягає доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 04.03.2009 року ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_4 купила 55/100 частини будинку по вул. Істоминської, 31-А в м. Харкові (т.1, а.с. 6).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 04.03.2009 року ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_8 купила 45/100 частини будинку по вул. Істоминської, 31-А в м. Харкові (т.2, а.с. 6).

За кожним з договорів від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності діяла ОСОБА_3

Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Цивільним законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для розірвання договору (ст. ст. 651, 652 ЦК України). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що при укладанні договорів купівлі-продажу частин домоволодіння сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

Рішення суду першої інстанції від 14 березня 2013 року ОСОБА_2 оскаржується з підстав, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2, а також його правонаступника ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції на застосування вимог ч.1 ст.233 ЦК України не може бути враховано, оскільки з цих підстав вимоги позивачем не заявлялися і судом першої інстанції рішення не ухвалювалося, доводи знаходяться поза межами вимог.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_3 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, мала вільне волевиявлення від ОСОБА_2, так своє, яке відповідало її внутрішньої волі, правочин був вчинений у формі, встановленої законом та спрямовані на настання правових наслідків.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи доведено, що доводи ОСОБА_2, а також його правонаступника ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції про розірвання договору купівлі продажу з підстав не оплати по договору необґрунтовані, оскільки відповідно до п.2.1 та п.2.3 договору, нотаріально посвідченого ОСОБА_4 за вартість 55/100 частин цього домоволодіння сплатила ОСОБА_3 ще до підписання договору, підписання договору свідчить факт повного розрахунку за продану частину будинку та свідчить про відсутність у продавця по відношенню покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що визнання договору недійсним підстав не має, оскільки ОСОБА_2 був власником цього будинку проживав у ньому. Посилання на те що при укладанні договору була використана згода його померлої дружини є безпідставні, оскільки відчуження ним здійснювалося, як юридичним власником. Після смерті дружини, заяв на прийняття спадщини, як від ОСОБА_2 так від ОСОБА_3 до нотаріальної контори не надходило, свідоцтв про прийняття спадщини вони не отримували.

Факт укладання договору купівлі-продажу до сплину строку на прийняття спадщини після померлої 05.01.2009 року ОСОБА_9 не є підставою для визнання його недійсним, оскільки він проживав у будинку, набув права власності в тому числі і на частину після смерті дружини, нотаріальна справа за заявами спадкоємців не відкривалася, за договором були сплачені гроші.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2013 року в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: