Справа № 571/197/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2013 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Гордійчук Т.О., за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 аграрного коледжу до ОСОБА_2 про відшкодування вартості навчання, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 аграрний коледж звернувся до Рокитнівського районного суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення вартості навчання в розмірі 1500,00 грн.

Згідно позовної заяви позивач вказує про те, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1159 «Про підготовку фахівців для роботи в сільській місцевості» і квоти прийому на 2006 рік відповідач ОСОБА_2 отримав направлення управління агропромислового комплексу Рокитнівської райдержадміністрації Рівненської області від 19.07.2006 року за № 21 на навчання до ОСОБА_3 аграрного коледжу по спеціальності «Механізація сільського господарства». Після закінчення навчального закладу відповідач повинен бути направлений для роботи по спеціальності в одне з підприємств Рокитнівського району Рівненської області. Відповідач ОСОБА_2 був зарахований на перший курс за спеціальністю «Механізація сільського господарства» за бюджетною формою навчання за квотою сільської молоді.

8 грудня 2008 року між ОСОБА_3 аграрним коледжем, приватним сільськогосподарським підприємством «Злагода» та ОСОБА_2 було укладено трьохсторонню угоду за № 107, згідно п. 3 якої відповідач ОСОБА_2 зобовязувався після закінчення навчання прибути на роботу до ПСГП «Злагода» і відпрацювати не менше трьох років.

26 червня 2009 року відповідач ОСОБА_2 закінчив навчання в ОСОБА_3 аграрному коледжі за спеціальністю «Механізація сільського господарства» і здобув кваліфікацію техніка-механіка з отриманням диплома молодшого спеціаліста та вибув в розпорядження державного замовника, який видав направлення. Однак, відповідач до місця роботи не прибув.

Позивач ОСОБА_3 аграрний коледж просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 до Державного бюджету України вартість навчання в розмірі 1500,00 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, до суду подав письмову заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. ).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що через відсутність вакантних посад був позбавлений можливості працевлаштуватися після закінчення навчання в ОСОБА_3 аграрному коледжі. Після закінчення навчання в коледжі з питань працевлаштування до ПСГП «Злагода» не звертався, оскільки йому було відомо, що таке підприємство виробничої діяльності не здійснює.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно направлення від 19 липня 2006 року (а.с. 34) у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1159 «Про підготовку фахівців в сільській місцевості» і квотою прийому на 2006 рік ОСОБА_2 направлений на навчання в ОСОБА_3 аграрний коледж по спеціальності «Механізація сільського господарства». Після закінчення навчання ОСОБА_2 повинен бути направлений для роботи по спеціальності в одне із підприємств, яке розташоване на території Рокитнівського району Рівненської області.

Як вбачається із наказу № 81-к від 3 серпня 2006 року (а.с. 36) ОСОБА_2 був зарахований студентом ОСОБА_3 аграрного коледжу за рахунок державного замовлення на перший курс по спеціальності «Механізація сільського господарства».

Відповідно до п. 3 угоди № 107 від 8 грудня 2008 року, укладеної між ОСОБА_3 аграрним коледжем, приватним сільськогосподарським підприємством «Злагода» та ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_2 зобовязувався після закінчення навчання прибути на роботу до ПСГП «Злагода» і відпрацювати не менше трьох років (а.с. 35).

Згідно копії диплома молодшого спеціаліста від 26 червня 2009 року (а.с. 38) ОСОБА_2 закінчив ОСОБА_3 аграрний коледж за спеціальністю «Механізація сільського господарства» і здобув кваліфікацію техніка-механіка.

Як встановлено під час судового розгляду справи, після закінчення навчання у ОСОБА_3 аграрному коледжі ОСОБА_2 для працевлаштування в ПСГП «Злагода», державну службу зайнятості не звертався.

Вказана обставина визнання відповідачем ОСОБА_2, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляють на роботу і зобовязані відпрацювати за направленням в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як передбачає п. 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

Відповідно до п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки під час розгляду справи встановлено, що відповідач після закінчення навчання для працевлаштування на підприємства Рокитнівського району Рівненської області та у Державну службу зайнятості не звертався, протягом трьох років не відпрацював за місцем призначення, а тому зобовязаний відшкодувати вартість навчання.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. 52 Закону України «Про освіту», п.п. 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року, ст. ст. 10, 11, 88, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до Державного бюджету України вартість навчання в розмірі 1500,00 (Одна тисяча пятсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 229 (Двісті двадцять девять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі якщо

рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує,

апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання

копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 22 березня 2013 року.