Справа № 2602/2802/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"15" січня 2013 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

за участю секретаря Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист житлових прав, -

В С Т А Н О В И В :

08.10.2012 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1 та вселити у спірне приміщення, виселити ОСОБА_2 з жилого приміщення кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2»№ 32 від 06.12.2004 року йому був виданий ордер № 21 на заселення в гуртожиток кімнату АДРЕСА_1. У надану кімнату позивач заселився та був зареєстрований.

За відповідачем спірна кімната закріплена не була.

Відповідач звернувся з проханням надати йому можливість пожити деякий час у наданій квартирі.

Відповідач добровільно звільнити приміщення відмовляється, чим порушує права позивача.

Позивач зазначив, що відповідач ніколи не був зареєстрований за спірною адресою, поселений на спірну жилу площу без встановленого чинним законодавством порядку, ордер на поселення відповідача в спірну кімнату ніколи не видавався, відповідач займає спірне житло без законних підстав.

Позивач, посилаючись на наведені вище обставини та відсутність законних підстав для проживання відповідача у спірному житловому приміщенні, звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки.

Керуючись ч. 2 ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Судом встановлено, що на підставі спільного рішення керівництва (адміністрації) № 32 від 06.12.2004 року. Позивачу, ОСОБА_1 було видано ордер № 21 на заселення в гуртожиток кімнату АДРЕСА_1.

Відповідач, ОСОБА_2 вселилася на спірну житлову площу. При цьому встановленого чинним законодавством порядку для поселення відповідача в гуртожиток, який зазначений вище, дотримано не було.

Спеціального ордеру відповідачу відповідно до ст. 128 ЖК України для вселення в гуртожиток не видавалось, відповідач за спірною адресою не зареєстрований.

Доказів на підтвердження того, що відповідач був вселений в спірне житлове приміщення у встановленому законом порядку, тобто йому видавався ордер на підставі спільного рішення адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету, суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач був вселений з порушенням діючого житлового законодавства.

Законних підстав, на яких відповідач займає спірну кімнату судом не встановлено.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку, що відповідач зайняв спірне житлове приміщення, без законних підстав проживає в ньому, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 19, 47, 55 Конституції України, ст. ст. 109, 116 ч. 3 ЖК України, ст. ст. 10-11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист житлових прав - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в кімнату АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на оплату судового збору в сумі 107 грн. 30 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Р. Лужецька