Справа № 1716/5010/2012
Номер провадження 2/570/461/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2013 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Ковальчука М.О.

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки, адвоката Лукянчука С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання членом сім"ї, визнання права власності на частину жилого будинку та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що він з 1980 року проживав однією сім'єю разом зі своєю сестрою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в с.Бармаки Рівненського району, вели спільне господарство, разом будували житловий будинок по АДРЕСА_1, вкладаючи кожний свої власні кошти в його будівництво, він думав, що будинок є спільною сумісною власністю його і сестри, але після смерті останньої її заповіти були визнані судом недійсними і відповідачка успадкувала ? частину будинковолодіння, вважаючи це незаконним, позивач звернувся з позовом до суду і просить визнати його членом сім'ї померлої сестри, визнати за ним право власності на ? частину вказаного житлового будинку у спільній сумісній власності, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом і визнати за ним право власності на ? частину будинку в порядку спадкування.

В суді ОСОБА_1 позов підтримав і суду пояснив, що коли сестра придбала в с.Бармаки земельну ділянку, то на ній був фундамент, вимурувана одна стіна і була вивезена цегла. З цих будматеріалів вони зробили лише цокольне приміщення. Потім у сестри грошів закінчилися, жити не було де, мама стала просити у нього допомоги і він разом з сестрою стали будувати далі будинок спільно. Він знайшов барак, за власні гроші його купив, розібрав, перевіз в с.Бармаки і разом з сестрою продовжили будівництво будинку. Він сам столяр, поробив всю столярку (вікна, двері), вклав підлогу. Брат (батько відповідачки) їм з сестрою нічого не допомагав. Як мама померла, він продовжував проживати з сестрою, вели спільне господарство, доглядали одне одного, у них був спільний бюджет. Вони жили як одна сім'я, тому вважає, що будинок, який вони побудували разом, є їх спільною сумісною власністю. Оскільки відповідачка успадкувала ? частину будинку, то він вважає це несправедливим. Тому звернувся з даним позовом до суду і просить його задоволити.

Представник позивача, адвокат Ковальчук М.О. позов також підтримав з мотивів, наведених в позовній заяві, і суду пояснив, що позивач був членом сім'ї померлої ОСОБА_5, вони разом проживали, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою сільської ради. Тому є всі підстави визнати його членом сім'ї померлої і визнати за ним право власності на ? частину їх спільного майна. Тому просить позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, подала заперечення на позов і суду пояснила, що позивач є її дядьком. Він в 1996 році появився в господарстві тітки ОСОБА_5, можна сказати вселився нахально. Він знущався з тітки, вона хотіла його виселити, викликала дільничного інспектора міліції. Позивач мав дві квартири в місті, жив він у с.Бармаки не постійно. Земельна ділянка під будівництво була надана тітці, вона разом з бабцею будувала будинок. Якщо позивач щось і допомагав своїй сестрі, то за її кошти, своїх коштів в будівництво будинку не вкладав. Тітка не раз говорила, що дядько в господарство нічого не вкладав, нічого не побудував. Вона доглядала тітку з 1996 року. Більш дружні стосунки у тітки були з її батьком. Коли тітка померла, то позивач здійснив обряд її поховання, бо він забрав всі її гроші. Вважає, що вона має право на ? частину спадкового майна після смерті тітки, які вона вже успадкувала. На її думку позивач пропустив строк позовної давності, тому вона подала пояснення, в яких просить застосувати строк позовної давності і відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідачки, адвокат ОСОБА_4 позов також не визнав. Підтримав обставини, наведені відповідачкою. Пояснив, що свої доводи вони виклали у запереченнях на позов, які він підтримує. Також вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 суду показали, що позивач з середини 70 років проживав разом зі своєю сестрою в с.Бармаки, вони вели спільне господарство, допомагали одне одному, разом будували будинок. Значну частину робіт по будівництву будинку виконував сам ОСОБА_1, так як був хорошим майстром. Коли сестра померла, він здійснив обряд її поховання.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що позивач проживав зі своєю сестрою з 1996-1997 років, а до того тільки приходив провідувати її, як і її чоловік (брат позивача і ОСОБА_5.). На будівництво будинку ні ОСОБА_1, ні її чоловік не давали грошей, лише допомагали своєю силою.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що ОСОБА_5 проживала з її батьком, тобто була її мачухою. Вона проживала з її батьком десь з 1994 року і за рік до смерті пішла від них. ОСОБА_5 більше піклувалась про свого брата ОСОБА_7 (батька відповідачки), бо він їй більше допомагав. З ОСОБА_1 вона не жила однією сім'єю, бо він її обіжав.

Із показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_5 проживала зі своєю матір'ю, а її брати ОСОБА_1 і ОСОБА_7 навідували їх, допомагали по господарству. Як в ОСОБА_1 померла дружина, то він став проживати в с.Бармаки зі своєю сестрою. Пояснила, що вона особисто в 1985 році виходила заміж, то на той час жінки ОСОБА_1 вже не було.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що його батько, позивач у справі, допомагав своїй сестрі і матері будувати будинок в с.Бармаки. Він за власні кошти придбав барак, який розібрав і будівельні матеріали використав на будівництво будинку. Як бабця померла, то батько переїхав проживати в с.Бармаки, жив з сестрою і вели спільне господарство.

Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що він в 1977 році закінчив школу і пішов вчитися на шофера у місто Рівне. Проживав в с.Бармаки, де також проживав ОСОБА_1, який постійно щось робив по господарству.

Свідок ОСОБА_13 показала, що її батько (позивач у справі) фактично жив на два господарства. Коли він перевіз з с.Пашуки свою матір і сестру, то почав разом з ними будувати будинок, у всьому допомагав сестрі і матері, вкладав у будівництво свої кошти. Те, що батько постійно допомагав своїй сестрі, фактично, в основному проживав в с.Бармаки, і стало причиною розірвання шлюбу між батьками. Після смерті бабці, батько переселився в с.Бармаки і став постійно проживати зі своєю сестрою. Вони вели спільне господарство. Батько здійснив обряд поховання своєї сестри і після її смерті проживає в будинку.

Із показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що він знав ОСОБА_1 по роботу. Був випадок, коли той купив барак, розібрав його і перевозив в с.Бармаки та будував з нього будинок. Він, працюючи водієм, перевозив йому цей барак в с.Бармаки. Перевіз барак за декілька разів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5. Відповідачка ОСОБА_3 є племінницею померлої (дочкою її іншого рідного брата). За життя ОСОБА_5 лишила заповіти, але рішенням Рівненського районного суду від 16.02.2012 року позов ОСОБА_3 про визнання заповітів недійсними було задоволено повністю. Ухвалою апеляційного суду від 09.04.2012 року це рішення Рівненського райсуду залишено без змін. За наявності вказаного рішення суду, відповідачка ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2012 року успадкувала після смерті ОСОБА_5 за правом представлення ? частину будинковолодіння АДРЕСА_1. Вона зареєструвала в КП РОБТІ своє право власності на цю частину будинку. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом і витягом про державну реєстрацію прав, копії яких долучено до матеріалів справи.

Крім того, встановлено, що з середини 70-х років позивач проживав зі своєю сестрою і матір'ю в с.Бармаки. В грудні 1971 року ОСОБА_5 купила у ОСОБА_15 будівельні матеріали, які знаходилися на його земельній ділянці. А рішенням Рівненського міськвиконкому № 169 від 08.02.1973 року ОСОБА_1 було продано АДРЕСА_2 було використано як будівельні матеріали. Як позивач, так і його сестра куплені ними будівельні матеріали використали на будівництво будинку АДРЕСА_1, який вони побудували спільно. Після смерті матері, позивач постійно проживав в с.Бармаки зі своєю сестрою, вони вели спільне господарство, допомагали одне одному, були пов'язані спільними обов'язками, тобто були однією сім'єю. Після смерті сестри, позивач продовжує проживати в цьому ж будинку. Ці обставини підтверджуються показами свідків, об'єктивними даними по справі, а також довідкою Великожитинської сільської ради від 04.10.2012 року № 585/02-25/12, з якої вбачається, що ОСОБА_1 проживав без реєстрації із своєю сестрою ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 до дня її смерті і вели спільне господарство.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Оцінюючи всі обставин справи в їх сукупності, суд приходить до глибокого переконання, що позивач і його сестра проживали в с.Бармаки як одна сім'я. Їх сім'я була створена на підставі кровного споріднення, вони вели спільне господарство, мали взаємні права і обов'язки по відношенню одне до одного. Коли сестра померла, позивач здійснив обряд її поховання. Отже, є можливим визнати позивача членом сім'ї померлої ОСОБА_5

Оскільки в суді було встановлено, що будинок позивач і його сестра будували разом, обоє вкладали кошти в його будівництво, позивач значну частину робіт по будівництву будинку робив сам, то відповідно до ст.112 ЦК України 1963 року цей будинок належить як померлій ОСОБА_5, так і позивачу на праві спільної власності. Відповідно їх частки є рівними. Так як будинок було побудовано до прийняття Цивільного кодексу України 2003 року, то відповідно до Прикінцевих і перехідних положень цього Кодексу, до вказаних правовідносин мають застосовуватися норми Цивільного кодексу України 1963 року.

Виходячи з того, що даним рішення визнається право власності позивача на ? частину будинковолодіння, яке на праві власності було зареєстроване за його померлою сестрою, то відповідно до спадкування залишається ? частина цього будинковолодіння. Тобто, є підстави визнавати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видано на ім'я відповідачки.

Як позивач, так і відповідачка є спадкоємцями за законом майна померлої ОСОБА_5, відповідно сестри і тітки. Вони мають успадкувати цю ? частину будинковолодіння в рівних частках (по ? частині кожний) відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1266, 1268, 1270 ЦК України.

Доводів відповідачки і її представника про те, що позивач не проживав зі своєю сестрою, а лише навідував її, а також про те, що будинок будувала сама ОСОБА_5, суд не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджуються об'єктивними даними по справі.

Суд вважає, що немає підстав застосовувати строки позовної давності, на що вказує відповідачка і її представник. Так, дійсно, позивач знав в 1988 році, що свідоцтво про право власності на будинковолодіння видане на ім'я його сестри. Але на той час реєстрації права власності за кожним із співвласників не вимагалося. Із вищезазначеної довідки Великожиниської сільської ради вбачається, що позивач і його сестра проживали однією сім'єю і вели спільне господарство до дня смерті ОСОБА_5, тобто до 2010 року. Отже, позивач до 2010 року був впевнений, що будинковолодіння є спільною сумісною власністю його і сестри. Лише в 2010 році він довідався, що його право порушене і за захистом цього права звернувся до суду у встановлений законом строк.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.57, 59, 60, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.3 СК України, ст.ст.64, 156 Житлового кодексу України, ст.ст.112, 113 ЦК України 1963 року, ст.ст.1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1266, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання членом сім"ї, визнання права власності на частину жилого будинку та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 членом сім'ї ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1, як членом сім'ї ОСОБА_5, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03 жовтня 2012 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 1-1529 про отримання ОСОБА_3 спадкового майна після смерті ОСОБА_5, за яким вона успадкувала ? частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Рівненського району Рівненської області і вважати її частку у спадщині на даний будинок у розмірі 1/4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, а саме: на ? частку житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Рівненського району Рівненської області, а всього визнати за ним право власності на ? частини цього будинковолодіння.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.