Справа № 524/990/13-ц
Провадження № 6/524/104/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2013 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі Сичовій Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці матеріали подання головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року головний державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним поданням.

Зазначала, що на примусовому виконанні у відділі Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області перебуває вимога за № 1539 від 04.05.12 року, видана УПФУ у м. Кременчуці про стягнення боргу із ОСОБА_2 на користь УПФУ у м. Кременчуці на суму 4 010 грн. 30 коп.

Вказувала, що на час звернення до суду із зазначеним поданням боржник жодних дій спрямованих на виконання вимоги не здійснив, пояснень причини несплати не надав.

Посилаючись на вищевикладені обставини, а також на п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» та Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» головний державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 просила суд тимчасово обмежити боржнику ОСОБА_2 право виїзду за кордон до повного виконання ним зобовязань за виконавчим документом.

Головний державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 у судовому засіданні подання підтримала, просила задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, вивчивши письмові матеріали справи долучені до подання, дійшов до наступного:

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органів державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що 15.11.12 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вимоги за № 1539 від 04.05.12 року, виданої УПФУ у м. Кременчуці про стягнення боргу із ОСОБА_2 на користь УПФУ у м. Кременчуці на суму 4 010 грн. 30 коп. Копію постанови направлено боржнику для виконання.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.94 року «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян

України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, головний державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 не надала доказів того, що нею вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання зведеного виконавчого провадження, що боржник за час його виконання виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не зявляється на виклики державного виконавця.

В порушення вимог ч. 1 ст. 60, ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, державним виконавцем не надано жодних доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 ухиляється від покладеного на нього зобовязання; не надано належних доказів того, що вжито достатньо необхідних заходів для примусового виконання виконавчого провадження.

Застосування тимчасово обмеження у праві виїзду боржника за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно застосовуватись лише, як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, адже таке обмеження безпосередньо стосується гарантованого ст. 33 Конституції України права особи вільно залишати територію України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 (підстави звільнення від доказування) цього Кодексу.

Ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх досліджень та доведення перед судом їх переконливості.

Державний виконавець у судовому засіданні пояснила, що боржник має майно та доходи земельний пай, який переданий в оренду за рахунок яких може бути виконане стягнення.

Застосування тимчасового обмеження у конституційному праві особи на свободу пересування та вільний вибір місця проживання є неспівмірним із сумою боргу.

У звязку з вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що підстав для тимчасово обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 немає

Керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя