АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

19 грудня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що

15 січня 2010 року близько 15 год. 30 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода з вини відповідачки ОСОБА_7; під час ДТП він, позивач, отримав тілесні ушкодження та змушений був проходити курс лікування, крім того, було пошкоджено належний йому автомобіль «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1. У зв»язку з пошкодженням вказаного автомобіля позивачу страховою компанією було нараховане страхове відшкодування у розмірі 104025,21 грн., але фактично виплачено - 75601,93 грн.; страхова компанія викупила у позивача залишки автомобіля «Рено Логан» та сплатила йому 21800,0 грн.; всього від страхової компанії позивачем отримано - 97401,93 грн. Згідно уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь витрати на придбання медичних препаратів у сумі 1472 грн. 46 коп., та, в порядку відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, кредитні кошти у розмірі 133757,0 грн., отримані позивачем за кредитним договором для придбання зазначеного вище автомобіля, 2045,91 грн. витрати на оформлення кредитного договору та на користування кредитними коштами, 7222,88 грн. витрати на укладення договору добровільного страхування даного транспортного засобу, 124,17 грн. витрати на укладення договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, 3970,68 грн., які були витрачені на реєстрацію автомобіля «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, в органах ДАІ., витрати на оплату дослідження спеціаліста у сумі 550,0 грн. Зазначені суми, на думку позивача, підлягають стягненню на його користь з відрахуванням 97401,93 грн., які фактично сплачені страховою компанією. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки витрати на придбання та встановлення на пошкоджений автомобіль додаткового обладнання, на яке не поширювалась дія договору страхування, а саме: вартість двох бризковиків у загальному розмірі 467,88 грн., підлокітника - 695,34 грн., витрати на їх встановлення - 240 грн, витрати на встановлення сигналізації 1350,0 грн., на тонування скла 699,0 грн., вартість нержавіючої сітки на бампер - 480,0 грн. та витрати на її встановлення 201,0 грн. Загалом позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 56543,18 грн та моральну шкоду у сумі 10000,0 грн, яка спричинена стражданнями у зв»язку з отриманими травмами та пошкодженням майна.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1472 грн. 46 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 7000,0 грн., а всього - 8472 грн. 46 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_7 458 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог - стягнення з відповідачки на користь позивача 53851,93 грн. матеріальної шкоди у зв»язку з пошкодженням автомобіля, 1472,46 грн. матеріальної шкоди у зв»язку з пошкодженням здоров»я та 7000,0 грн. моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15 січня 2010 року близько 15 год. 30 хв. водій ОСОБА_7, керуючи технічно справним автомобілем «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_8 та перебував у правомірному володінні відповідачки, рухалася по 423 км автодороги «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» з боку м. Запоріжжя в напрямку м. Дніпропетровська, що проходить на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області, не діяла таким чином, щоб не піддавати безпеці життя та здоров'я громадян, не обрала безпечну швидкість для руху за умовами дорожньої обстановки, втратила контроль над керуванням автомобіля «Сузікі», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті чого автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_9, який рухався в зустрічному напрямку, чим грубо порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

23 січня 2010 року за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, відносно ОСОБА_7 порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2013 року, яка набрала законної сили, дану кримінальну справу закрито та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою - у звязку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності (а.с.5).

Згідно пояснень представника відповідачки в судовому засіданні, ОСОБА_7 визнана її вина у спричиненні шкоди позивачу у зв»язку з ДТП, що мала місце 15 січня 2010 року.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, тупої травми грудної клітини, які відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Місцевим судом встановлено, що позивачем, у зв»язку з необхідністю лікування через отримані під час ДТП травми, на придбання медичних препаратів було витрачено 1472 грн. 46 коп., що стверджується представленими письмовими доказами (а.с. 36 - 40) та у повному обсязі визнано представником відповідача у судовому засіданні.

Крім того, пошкоджено автомобіль «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, який на час ДТП належав позивачу на праві власності, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА №177948 від 20.10.2009 року (а.с. 91).

Згідно висновку судового експерта №ZB230210 від 23.02.2010 року ринкова вартість автомобіля «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, на момент ДТП складала 126494,0 грн, а вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу дорівнює 94124,89 грн. (а.с. 102 115).

На підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2502Г-а/09ДФ від 23.10.2009 року страховою компанією «АХА Страхування», у зв»язку з пошкодженням автомобіля «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, позивачу нараховане страхове відшкодування у сумі 104025,21 грн., що стверджується копією відповідної страхової справи (а.с. 70 121).

Крім того, страховою компанією у позивача придбано залишки вказаного транспортного засобу та, у зв»язку з цим, виплачено ОСОБА_6 21800,0 грн., що визнано позивачем, його представником, представником відповідачки та стверджується змістом позовної заяви і апеляційної скарги ОСОБА_6

Місцевим судом також встановлено, що позивачу, у зв»язку з пошкодженням майна та завданням шкоди здоров»ю, спричинено моральну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши наявність вини відповідачки у заподіянні матеріальної шкоди позивачу, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та правомірно стягнув з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 кошти, які були витрачені на придбання медичних препаратів у розмірі 1472 грн. 46 коп.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача, в порядку відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням належного ОСОБА_6 автомобіля «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, наступних грошових сум:

-кредитних коштів у розмірі 133757,0 грн., отриманих позивачем за кредитним договором для придбання зазначеного вище автомобіля;

-2045,91 грн. витрат на оформлення кредитного договору та на користування кредитними коштами;

-7222,88 грн. витрат на укладення договору добровільного страхування даного транспортного засобу;

-124,17 грн. витрат на укладення договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

-3970,68 грн., які були витрачені на реєстрацію автомобіля «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, в органах ДАІ.

Посилання апелянта на те, що страховою компанією лише частково сплачено нараховане страхове відшкодування не свідчить про наявність підстав для стягнення суми недоплаченого позивачу страхового відшкодування з відповідачки.

Колегія наголошує, що за наявності підстав позивач не позбавлений права звернення до відповідної страхової компанії з позовом про стягнення недоплаченого страхового відшкодування.

Крім того, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача вартості додаткового обладнання, що за твердженням ОСОБА_6 було встановлено на автомобіль «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, та витрат на оплату робіт зі встановлення даного обладнання, а саме: вартості двох бризковиків у загальному розмірі 467,88 грн., підлокітника - 695,34 грн., витрат на їх встановлення - 240 грн, витрат на встановлення сигналізації 1350,0 грн., на тонування скла 699,0 грн., вартості нержавіючої сітки на бампер - 480,0 грн. та витрат на її встановлення 201,0 грн.

Суду не представлені докази факту встановлення зазначеного обладнання на автомобіль «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, та понесення позивачем відповідних витрат.

Наданий суду наряд-замовлення №ПС-0002479 від 20.10.2009 року щодо встановлення сигналізації, нержавіючої сітки на бампер, здійснення тонування скла (а.с. 21 24) не містять інформації про виконання робіт зі встановлення наведеного вище обладнання саме на автомобіль «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, та здійснення позивачем оплати. Відповідні касові чеки, ордери, докази безготівкового розрахунку, акти приймання-передачі виконаних робіт суду не представлені.

Рахунок-наряд №10314 від 23.10.2009 року щодо встановлення двох бризковиків і підлокітника (а.с. 28) та касовий чек до нього на а.с. 27 не доводять факту встановлення вказаного обладнання на зазначений вище автомобіль, відповідний акт приймання-передачі виконаних робіт суду не надано.

Твердження представника позивача про наявність у кримінальній справі Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №410/2912/12 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України доказів встановлення додаткового обладнання на автомобіль «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, - є безпідставними. У протоколі огляду і перевірки технічного стану транспорту (а.с. 12 т. 1 кримінальної справи), ремонтних калькуляціях від 01.06.2010 року і 23.02.2010 року (а.с. 35, 189 т. 1 кримінальної справи), на які посилається апелянт, та в інших матеріалах вказаної кримінальної справи відсутнє пряме зазначення про наявність встановленого додаткового обладнання - сигналізації, нержавіючої сітки на бампер, двох бризковиків, підлокітника і здійснення тонування скла. Наявна в матеріалах кримінальної справи фототаблиця із зображенням пошкодженого автомобіля «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, (а.с. 42 47 т. 1) не доводить факту встановлення додаткового обладнання і тонування.

Крім того, позивачем не надана інформація щодо амортизаційної зношеності додаткового обладнання на час ДТП та розміру грошової компенсації саме за додаткове обладнання, яка була отримана позивачем під час відчуження залишків пошкодженого автомобіля страховій компанії; представником позивача в судовому засіданні визнано факт продажу страховій компанії залишків пошкодженого автомобіля разом з додатковим обладнанням.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачу, його представнику та представнику відповідачки в судовому в суді апеляційної інстанції було роз»яснено право на заявлення клопотання про призначення відповідної судової експертизи для з»ясування факту встановлення на автомобіль «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, сигналізації, нержавіючої сітки на бампер, двох бризковиків, підлокітника і здійснення тонування скла та для визначення розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди у зв»язку з пошкодженням саме додаткового обладнання. Однак, від призначення і проведення експертизи позивач, його представник і представник відповідача відмовились, що стверджується звукозаписами процесу та журналами судових засідань від 12.12.2013 року і 19.12.2013 року.

Безпідставною і недоведеною є вимога позивача про стягнення на свою користь витрат в сумі 550,0 грн. за отримання висновку спеціаліста, оскільки відповідні письмові докази суду не представлені, більше того, рахунок №39 від 24.02.2010 року за експертно-консультативні послуги на суму 550,0 грн. оформлено експертом на платника АТ СК «АХА Страхування» (а.с. 120).

Крім того, місцевий суд дійшов правильного висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, яка пов»язана з хвилюваннями за власне здоров»я через отримані тілесні ушкодження, необхідністю проходити лікування, перенесеним фізичним болем та стресом під час зіткнення автомобілів, а також з переживаннями у зв»язку з пошкодженням автомобіля, неможливістю його експлуатації та небажанням відповідачки відшкодувати шкоду у добровільному порядку, тому, враховуючи характер, тривалість та ступінь моральних переживань позивача, суд стягнув на його користь з ОСОБА_7 моральну шкоду у необхідному та достатньому розмірі 7000,0 грн.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді