Справа № 22-ц-6883/12 Головуючий у І інстанції Якутюк В.С.
Провадження № 22-ц/780/468/13 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В.О.
Категорія 30 20.02.2013
_________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ Іменем України

19 лютого 2013 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Яворського М.А.,

суддів: Фінагєєва В.О., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Дрозд О.С.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2, працювала продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований у АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу. В період з 21 березня 2007 року по 23 вересня 2008 відповідач привласнила ввірене їй майно на загальну суму 13 426 грн. 89 коп. Вказані обставини підтверджуються постановою Богуславського районного суду Київської області від 08.08.2012 року, відповідно до якої відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України на підставі Закону України "Про амністію". Оскільки звільнення відповідача від кримінальної відповідальності відбулось з нереабілітуючих підстав, вина відповідача у вчиненні злочину є доведеною, позивач просив суд стягнути на його користь збитки у розмірі 13 426 грн. 89 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. та моральну шкоду у розмірі 15 000 тисяч гривень.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 13426 грн. 89 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2000 грн. витрат на оплату юридичної допомоги. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду у частині визначення розміру моральної шкоди у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове рішення, яким стягнути моральну шкоду у розмірі 15 тисяч грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розмір моральної шкоди є співмірним, поміркованим та реальним, а також відповідає характеру та ступеню перенесених позивачем моральних(немайнових) страждань, а тому шкода повинна бути відшкодована у повному у розмірі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову повністю, через неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідністю висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідно до 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, постанова про звільнення від кримінальної відповідальності не є обвинувальним вироком суду, а тому факт завдання матеріальної та моральної шкоди має бути доведено у загальному порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, а апеляційну скаргу позивача відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що постановою Богуславського районного суду Київської області від 08.08.2012 року відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України на підставі Закону України "Про амністію". Згідно вказаної постанови судом було встановлено, що відповідач обвинувачувалася в тому, що працюючи на посаді продавця промислових і продовольчих товарів магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та будучи матеріально-відповідальною особою допустила нестачу в розмірі 13426,89 грн., тобто вчинила розтрату чужого майна, яке було ввірене особі і перебувало у його віданні.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з встановлених обставин, наявних у матеріалах кримінальної справи доказів та керувався ст. 14 Закону України «Про амністію», відповідно до якої амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач, як на підставу своїх позовних вимог послався на ст. 1166 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Як на підставу відшкодування йому моральної шкоди позивач послався на вимог ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка перебувала в трудових відносинах з позивачем, тобто була прийнята на посаду продавця в магазин позивача. Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивач зазначив, що відповідачка працюючи продавцем в магазині допустила нестачу, за що була притягнута до кримінальної відповідальності від якої звільнена на підставі Закону України «Про амністію».

Згідно з вимогами ст. 134 КЗпП України - відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Оскільки позивач ставить питання про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної його бувшим працівником при виконанні трудових обов'язків шляхом вчинення кримінально карного діяння, колегія суддів приходить до висновку, що зазначене питання регулюється саме ст. 134 КЗпП України, а не ст. 1166 ЦК України.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та допустив порушення норм матеріального права, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню в даному випадку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що з зазначених позивачем підстав вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволені бути не можуть.

Діючий КЗпП України, а саме ст. 237-1 передбачає відшкодування моральної шкоди, але виключно шкоди заподіяної працівнику.

В той же час Кодексом законів про працю України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди роботодавцю.

Таким чином вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди спричиненої працівником при виконанні трудових обов'язків не ґрунтуються на законі і задоволені бути не можуть.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через не відповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 107 грн. 30 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: