АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/213/К/13 Головуючий в суді першої
Справа № 0413/8028/2012 інстанції - Кулігіна Т.Д.
Категорія 27 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2013 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.,

при секретарі - Перміновій К.К.,

за участю - представника ТОВ "Лікувальний комплекс "Марат" Федоренка Андрія Альбертовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікувальний комплекс "МАРАТ" на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом про розірвання договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 02 липня 2011 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір позики, згідно умов якого вона під розписку позичила останньому 50 000 грн. строком на шість місяців. Оскільки відповідач вимоги ухиляється від взятих на себе зобов'язань щодо повернення позичених коштів, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_4 борг в сумі 50000 грн., а також 500 грн. сплаченого судового збору.

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, посилаючись на те, що 27 квітня 2009 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого, він, як продавець, передав, а відповідач, як покупець, купила будівлю котеджу АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0663 га. Зазначене нерухоме майно було передано ОСОБА_3, проте розрахунок за придбане майно остання здійснила лише частково, зобов'язавшись згідно письмової розписки сплатити заборгованість в сумі 200 000грн. протягом чотирьох місяців до 27 серпня 2009 року. Оскільки відповідачка ухиляється від сплати коштів добровільному порядку, просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 за рахунок зарахування боргу за первісним позовом суму заборгованості в розмірі 150 000 грн.

У зв'язку з тим, що під час розгляду справи ОСОБА_3 відмовилась сплатити заборгованість через недостатність власних коштів, ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги, та просив суд, розірвати укладений між ними 27 квітня 2009 року договір купівлі-продажу нерухомості - будівлі котеджу АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0663 га., припинити право власності ОСОБА_3 на зазначене майно та визнати право власності на нього за ним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2012 року вищезазначені позови об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу за заявою представника позивача залишені без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, з ОСОБА_4 на її користь стягнуто заборгованість за договором позики від 02 липня 2011 року в сумі 50000 грн. та 500 грн. судового збору.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 також задоволені, розірвано договір купівлі-продажу, укладений між ним та ОСОБА_3, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. 27 квітня 2009 року в реєстрі за № 873, припинено право власності ОСОБА_3 на будівлю котеджу АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0663 га., визнано за ОСОБА_4 право власності на зазначене нерухоме майно та стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 в порядку повернення сторін в попереднє становище (реституції), грошові кошти, сплачені ОСОБА_3 в рахунок часткової оплати за договором купівлі-продажу в сумі 250009,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1500 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ "Лікувальний комплекс "Марат" (далі - ТОВ "ЛК "Марат") ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, оскільки первісний договір купівлі-продажу спірного майна визнано недійсним, тому подальші правочини щодо передачі права власності на нього не породили юридичних наслідків у вигляді переходу права власності. На момент розірвання спірного договору ОСОБА_3 не була власником спірної нерухомості, тому у зв'язку з розірванням оспорюваного договору право власності на це майно не могло перейти від неї до ОСОБА_4 Крім того, вважає, що суд безпідставно застосував реституцію, як наслідок розірвання договору, а також не перевірив наявність обтяжень на спірне майно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом, 27 квітня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацком Я.О., згідно якого ОСОБА_3 стала власником будівлі котеджу загальною площею 140,3кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,0663га. Загальна вартість відчужуваного майна складає 450 009грн. (а.с. 31 - 32).

Згідно розписки від 27 квітня 2009 року ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 250 009грн. як часткову сплату за придбане майно, яке є об'єктом договору купівлі-продажу нерухомості від 27 квітня 2009 року, та зобов'язалася сплатити іншу частину заборгованості в сумі 200 000грн. протягом чотирьох місяців, а саме: 27 травня 2009 року - 50 000грн., 27 червня 2009 року - 50 000грн., 27 липня 2009 року - 50 000грн., 27 серпня 2009 року - 50 000грн. (а.с. 36), проте свої зобов'язання за розпискою не виконала.

Крім того, згідно договору безвідсоткової позики від 02 липня 2001 року ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 50 000грн. строком на шість місяців, про що написав письмову розписку від 02 липня 2011 року (а.с. 6, 7), проте свої зобов'язання не виконав, борг не повернув.

Звертаючись із даним позовом до ОСОБА_4, позивачка за основним позовом ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача борг у сумі 50 000грн.

ОСОБА_4 пред'явив до ОСОБА_3 зустрічний позов про стягнення з неї заборгованості за договором купівлі-продажу в сумі 150 000грн. за рахунок зарахування боргу за первісним позовом, а згодом уточнив позовні вимоги та просив замість стягнення заборгованості за рахунок зарахування його боргу - розірвати договір купівлі-продажу нерухомості від 27 квітня 2009 року, припинити право власності ОСОБА_3 на будівлю котеджу та земельну ділянку, придбані за цим договором, та визнати право власності на зазначене нерухоме майно за ним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі з'ясував усі обставини справи та перевірив доводи і заперечення сторін.

Встановивши, що ОСОБА_4 не повернув ОСОБА_3 борг у сумі 50 000грн., а ОСОБА_3 не виконала зобов'язання за договором купівлі-продажу котеджу та земельної ділянки, розташованих у смт. Гаспра, щодо сплати ОСОБА_4 заборгованості в сумі 200 000грн., суд ухвалив рішення про задоволення обох позовів, а також застосував реституцію і стягнув на користь ОСОБА_3 сплачені нею грошові кошти в сумі 250 009грн.

Зазначене рішення у дані справі сторонами не оскаржено.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою на це рішення суду, ТОВ "ЛК "Марат" поставив питання про його скасування, посилаючись на його незаконність.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду з наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Як убачається із доданих до апеляційної скарги доказів, 01 листопада 2001 року між Лікувально-оздоровчим комплексом "Марат" (м. Донецьк) в особі директора Петренко Г.А. та Приватним підприємством "Фірма "Хелп" (м. Донецьк) в особі Кабанової С.А. укладено договір купівлі-продажу № 9, згідно якого ЛОК "Марат", правонаступником якого є ТОВ "ЛК "Марат", продало ПП "Фірма "Хелп" котедж 1, котедж 2, котедж 3 загальною площею 221,5кв.м., розташовані за спальним корпусом № 5 на території ЛОК "Марат" за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно договору купівлі-продажу від 20 серпня 2003 року Приватне підприємство "Фірма Хелп" в особі директора Петренко Г.А. продало ОСОБА_9 котеджі №1 та №2 загальною площею 137,7кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі рішення Гаспринської селищної ради від 29 грудня 2003 року спірному котеджу була надана інша юридична адреса, а саме м. Ялта, смт. Гаспра, шосе Алупкінське, 70-В.

Спірний котедж № 2 має єдиний реєстраційний номер 12320451, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства Ялтинської міської ради "Бюро технічної інвентаризації".

На підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2006 року ОСОБА_10 стала власником спірного котеджу №2 загальною площею 70,8кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

05 лютого 2007 року ОСОБА_10 продала спірний котедж №2 загальною площею 70,8кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_11

06 липня 2007 року ОСОБА_11 продала будівлю котеджу загальною площею 140,3кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_4

27 квітня 2009 року між ОСОБА_4 та позивачкою за основним позовом ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1.

Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Донецької області від 02 червня 2009 року, яке набрало законної сили, згідно якого первісний договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна № 9 від 01 листопада 2001 року, укладений між ЛОК "Марат" та ПП "Фірма "Хелп" визнано недійсним (а.с. 86 - 89), а також рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 06 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 05 листопада 2012 року, згідно яких позов ТОВ "ЛК "Марат" задоволено, на його користь від ОСОБА_3 витребувано котедж № 2, розташований за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 140,3кв.м., та за ТОВ "ЛК "Марат" визнано право власності на зазначене нерухоме майно (а.с. 90, 91 - 93).

Посилаючись на такі обставини, ТОВ "ЛК "Марат" просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2012 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності ОСОБА_3 на спірний котедж та визнання права власності на нього за ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

На думку колегії суддів, обставини, викладені в апеляційній скарзі ТОВ "ЛК "Марат", не можуть бути підставою для скасування рішення суду з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як убачається із матеріалів справи, на момент ухвалення судового рішення Апеляційним судом Автономної Республіки Крим (ухвала суду від 05 листопада 2012 року ) ОСОБА_3 вже не була власником спірного нерухомого майна, оскільки право власності на нього було зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2012 року, про що свідчить витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2012 року (а.с. 98), у зв'язку з чим рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 06 липня 2012 року про витребування спірного нерухомого майна від ОСОБА_3 не могло бути виконано.

Саме через цю обставину юрист-реєстратор Комунального підприємства Ялтинської міської ради "Бюро технічної інвентаризації" ухвалила рішення про відмову в державній реєстрації прав від 07 грудня 2012 року (а.с. 101).

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що ТОВ "ЛК "Марат" не надав доказів на підтвердження того, що оскаржуване судове рішення у даній справі, яким вирішено питання щодо наявності прав та обов'язків сторін у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, порушує його законні права та інтереси.

Враховуюче вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікувальний комплекс "МАРАТ" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повна ухвала складена 25 березня 2013 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: Л.В.Митрофанова

Н.О.Соколан