Дата документу: 09.01.2013
Номер провадження 2/335/580/2013

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2013 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОГК „Товариство інвалідів Великої Вітчизняної війни Одісей-2007, треті особи приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, Орган опіки та піклування районної адміністрації Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОГК „Товариство інвалідів Великої Вітчизняної війни Одісей-2007, треті особи приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, Орган опіки та піклування районної адміністрації Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою судді від 12 грудня 2012 року позовна заява залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме:

- не зазначена ціна позову, згідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, тому позивачу необхідно визначитися з ціною позову;

- позивачем не чітко викладені позовні вимоги. Так, позивач в прохальній частині позову просить визнати в рівних частках право власності на гараж № 209 ОГК „Товариство інвалідів Великої Вітчизняної війни Одісей-2007 за неповнолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проте не зазначає місце знаходження спірного гаражу;

- відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008 року, який визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В позові позивачем зазначено, що він звернувся до нотаріальної контори у встановленому законом порядку, проте не зазначає та не надає будь яких доказів про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину;

- в позові не зазначено докази на підставі яких правовстановлюючих документів належав гараж померлому;

- в позові позивач посилається на те, що він є опікуном неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проте звертається до суду з позов не зазначаючи в чиїх інтересах.

Крім того, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008 року у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

У справах про спадкування відповідачами, зацікавленими особами або третіми особами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців і за заповітом, і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами, зацікавленими особами або третіми особами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Виходячи з вищевикладеного, при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчиняємих нотаріальних дій, нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК України, не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична зацікавленість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого рішення.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобовязує довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і вони можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

Оскільки правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме його прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений до справи відповідач відповідальним за це.

За змістом даної норми закону відповідачем у справі повинна бути особа, яка порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача, і такі порушення, невизнання та оспорювання унеможливлюють в повній мірі реалізувати позивачеві свої права, свободи та інтереси.

Проте в порушення вимог закону позивач у позові не зазначив яким чином відповідач порушив, не визнав або оспорив права, свободи чи інтереси позивача, не вказав яким чином його дії чи бездіяльність унеможливили в повній мірі реалізувати позивачу своє право.

Зазначена ухвала суду від 12 грудня 2012 року отримана позивачем поштовим повідомленням 02.01.2013 року.

Таким чином, протягом встановленого судом строку, недоліки зазначені в ухвалі суду щодо вимог передбачених ст. 119 ЦПК України, позивачем не усунуто, вимоги суду не виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства»від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі»від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, вимога суду з підстав, передбачених ст. 119 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки позивач протягом встановленого судом строку недоліки зазначені в ухвалі суду не усунув позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОГК „Товариство інвалідів Великої Вітчизняної війни Одісей-2007, треті особи приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, Орган опіки та піклування районної адміністрації Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про визнання права власності в порядку спадкування - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Геєць