АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц-774/3029/13 Головуючий у першій інстанції: Савченко В.О.
Категорія: 32 Суддя-доповідач: Красвітна Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона працює листоношею у відділенні Дніпродзержинського вузла поштового зв'язку. 25 серпня 2010 року близько 19 годин 20 хвилин, коли вона розносила поштову кореспонденцію адресатам по АДРЕСА_1, з подвір'я будинку АДРЕСА_1 вискочила велика собака без намордника, звалила її на землю та завдала легких тілесних ушкоджень. Оскільки собака належить відповідачам, позивачка, згідно уточнених позовних вимог, просила суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заподіяну нападом собаки матеріальну шкоду у розмірі 419,07 грн., моральну шкоду у сумі 10000,0 грн. та судові витрати.

У квітні 2011 року відповідачі звернулись до суду з зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у сумі 5697,93 грн. та на користь ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 6000,0 грн., що заподіяні у зв"язку з криками та лайкою позивачки під час нападу на неї собаки і безпосередньо після цього інциденту.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 419 гривень 07 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 1000,0 гривень моральної шкоди; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 59 гривень 60 копійок компенсації витрат з оплати судового збору (державного мита) та 155,0 гривень доплати судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування вказаного вище рішення районного суду, відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, з урахуванням положення ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткової зміни та часткового скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 належить велика безпородна собака, яка утримується на території подвір"я приватного будинку АДРЕСА_1, за місцем проживання відповідачів, що визнано відповідачами у судовому засіданні та стверджується письмовими запереченнями ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на а.с. 20 - 22.

25 серпня 2010 року близько 19 години 20 хвилин позивачка, яка працює поштаркою, зазнала нападу належної відповідачам собаки, у зв"язку з чим отримала легкі тілесні пошкодження у вигляді синця, рани та саден на правій молочній залозі, синця на лівому стегні та садна на правій гомілці, що стверджується висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи від 26.08.2010 року, довідкою про звернення до травматологічного пункту від 25.08.2010 року (а.с. 9 - 10, 11) та визнано відповідачами.

Судом встановлено факт заподіяння позивачці шкоди саме з вини відповідачів, які порушили вимоги ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", не забезпечили ізольоване, від доступу сторонніх осіб, утримання собаки або неможливість доступу сторонніх осіб на територію подвір"я власного будинку. Відповідачі не представили доказів відсутності їхньої вини у заподіянні шкоди позивачці.

У зв"язку з нападом собаки позивачці була заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у витратах на придбання медичних препаратів у доведеній сумі 127,76 грн., що стверджується витягом з амбулаторної карти позивачки з переліком призначених медичних препаратів, касовими чеками та довідками про розшифровку чеків на придбання у аптеці призначених ліків.

Крім того, через напад собаки було пошкоджено належні позивачці бриджі, вирвано частину тканини, що встановлено шляхом огляду у судовому засіданні вказаного предмету одягу. Відповідачами не представлені належні докази на підтвердження доводів про те, що під час нападу собаки позивачка була вдягнена в інші штани. Зважаючи на характер пошкоджень бриджів, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення на користь позивачки їх повної вартості у розмірі 165,0 грн., який стверджується оригіналом товарного чеку приватного підприємця на а.с. 13.

Разом з тим, колегія зауважує, що касовий чек аптеки на суму 42,03 грн. (а.с. 13) не є належним та допустимим доказом витрат позивачки на придбання ліків у зв"язку з нападом собаки відповідачів, оскільки відсутня розшифровка цифрового коду медичних препаратів, які були придбані за даним чеком.

Задовольняючи позов в частині стягнення на користь позивачки витрат на проїзд до лікарні на загальну суму 48,0 грн., місцевий суд не надав оцінки представленим у справі доказам, не звернув увагу, що подані позивачкою 32 квитки міського маршрутного таксі у переважній більшості містять послідовні порядкові номери, що свідчить про одночасне отримання квитків у кількості від двох до п"яти штук та суперечить показам позивачки про щоденне відвідування лікарні, без супроводу сторонніх осіб, з метою проведення терапевтичних процедур. Крім того, медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_4 не містить інформації про призначення лікарем позивачці, у зв"язку з наслідками нападу собаки, будь-яких медичних процедур, що здійснюються безпосередньо у приміщенні лікарні. Факт перебування позивачка на лікарняному не спростовує викладених вище висновків.

Отже, позивачкою не доведені її твердження про наявність витрат на придбання медичних препаратів на суму 42,03 грн. та на проїзд до лікарні у розмірі 48,0 грн.

Місцевим судом правомірно встановлено, що у зв"язку з нападом собаки відповідачів позивачці було заподіяно моральну шкоду, яка пов"язана з пережитим стресом під час нападу собаки, хвилюванням за стан власного здоров"я, дискомфортом у зв"язку з необхідністю проведення лікування та перебуванням на лікарняному, переживаннями через небажання відповідачів добровільно відшкодувати завдану шкоду у необхідному розмірі.

Статтею 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" від 21.02.2006 року, з відповідними змінами та доповненнями, передбачено, що правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Дозволяється утримувати домашніх тварин, зокрема, у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив'язі або без неї.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду в деліктних відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 і ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в заполдіянні шкоди позивачу.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги встановлення судом факту заподіяння позивачці шкоди з вини відповідачів, які порушили вимоги ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", не забезпечили ізольоване, від доступу сторонніх осіб, утримання собаки, зважаючи на непредставлення відповідачами доказів відсутності їхньої вини у заподіянні шкоди позивачці, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення на ОСОБА_3 і ОСОБА_5 солідарної відповідальності за завдану ОСОБА_4 шкоду.

Разом з тим, місцевий суд не надав належної оцінки касовому чеку на придбання медичних препаратів на суму 42,03 грн. та квиткам на проїзд у маршрутному таксі на загальну суму 48,0 грн., які, з наведених вище обставин, не можуть бути прийняті судом у якості належних доказів у справі.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що при визначенні розміру заподіяної позивачці матеріальної шкоди необхідно виходити лише з доведеної суми витрат, тому оскаржуване рішення в частині розміру стягнутих солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 419 гривень 07 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягає зміні зі зменшенням розміру присудженої до стягнення суми матеріальної шкоди до 292 грн. 76 коп., яка складається із витрат на придбання медичних препаратів у розмірі 127,76 грн. та вартості пошкоджених бриджів у сумі 165,0 грн.

Разом з тим, місцевим судом належним чином обґрунтовано стягнення з відповідачів на користь позивачки моральної шкоди у справедливому розмірі 1000,0 грн., тому у даній частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, позивачка має право на відшкодування судових витрат, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 59,60 грн. та витрат на проведення дослідження спеціаліста у сумі 36,28 грн. Отже, в частині розподілу судових витрат оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з кожного з відповідачів на користь позивачки судових витрат по 47 грн. 94 коп.

Колегія звертає увагу, що зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, що начебто заподіяна відповідачам у зв"язку з криками та лайкою позивачки під час нападу на неї собаки і безпосередньо після цього інциденту, є надуманим, безпідставним та недоведеним, а специфічна поведінка позивачки була обумовлена стресом у зв"язку з раптовим нападом собаки.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови місцевого суду у задоволені зустрічних позовних вимог зводяться до переоцінки доказами і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Рішення районного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає частковій зміні, частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року в частині розміру стягнутих солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 419 гривень 07 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди - змінити, зменшивши розмір присудженої до стягнення суми матеріальної шкоди до 292 (двісті дев"яносто дві) грн. 76 коп.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 59 гривень 60 копійок компенсації її затрат по оплаті судового збору (державного мита) та 155 гривень доплати судового збору - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3, ОСОБА_5 судові витрати в сумі по 47 (сорок сім) грн. 94 коп., з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді