Справа № 1327/2-53/11 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/6108/13 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Павлишина О.Ф., Ніткевича А.В.

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.

адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб: Державної нотаріальної контори м. Червонограда, приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та заповіту, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб: Державної нотаріальної контори м. Червонограда, приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та заповіту.

Рішення суду оскаржив адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та прийняте без повного зясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт стверджує, що ними було заявлено клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи, дана експертиза була проведена протягом пяти днів з урахуванням вихідних. Звертає увагу суду на порушення в оформлення експертного висновку та на безпідставну відмову в проведенні комісійної експертизи. Крім того зазначає, що не було надано відповіді на всі запитання поставлені на вирішення експерта, а також використано зразки підписів із загального зошита, котрі не є вільними та не відповідають вимогам закону. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 88-92).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_2 на обґрунтування апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для її задоволення.

В супереч доводам апелянта, суд першої інстанції з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом беззаперечно встановлено, що 10 червня 1999 року ОСОБА_6 було складено заповіт, яким він, на випадок своє смерті заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, на що на момент смерті йому буде належати і на що він буде мати право ОСОБА_4. 25 січня 2008 року даний спадкодавець помер, після якого відкрилася спадщина на належне йому майно (т.1 а.с.6, 25).

На підставі цього заповіту нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори відповідачеві було видано свідоцтва про право на спадщину від 27.12.2008 року, зареєстровані в реєстрі за №№2-2872 та 2-2875, у спадковій справі №535/2008.

Як вбачається із позовних вимог позивача ОСОБА_3, останній просить визнати даний заповіт недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його складання форми угоди, а також з тих підстав, що у даному заповіті неправдиво вказані день, місяць і рік народження "заповідача", а місце народження вказано, як"невідоме". Окрім того, позивач вважає, що вказаний заповіт підписано не ОСОБА_6 а іншою особою.

Враховуючи що заповіт було укладено в 1999 році, суд при вирішенні питання щодо його дійсності обґрунтовано виходив з положень Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.45 ЦК УРСР 1963 року недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Згідно ст.541 ЦК УРСР 1963 року заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту оригіналу оспорюваного позивачем заповіту ОСОБА_6, такий було укладено з дотриманням письмової форми, передбаченої даною правовою нормою із зазначенням місця і часу його укладення, підписаний заповідачем і нотаріально посвідчений (а.с.25).

За висновками судово-почеркознавчої експертизи №1755 від 28 травня 2013 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз за ухвалою суду у даній справі, встановлено, що підписи від імені ОСОБА_6 розташовані в графах "Підпис" перед записом ОСОБА_6 в двох примірниках заповіту від 10.06.1999 року виконані самим ОСОБА_6 (а.с.62-64).

В супереч твердженням апелянта, даний експертний висновок обґрунтовано покладено судом в основу свого рішення, оскільки такі зроблені експертом відділу почеркознавчих та технічних досліджень документів лабораторії кримінальних досліджень Львівського НДІСЕ з кваліфікацією судового експерта за спеціальністю "Дослідження почерку та підписів" зі стажем експертної роботи з 1991 року, на основі порівняльного дослідження оригіналів першого та другого примірника оспорюваного заповіту, оригіналів підписів ОСОБА_6 як "Покупця" в Договорі купівлі-продажу від 26 червня 1979 року, в заяві ОСОБА_6 про видачу паспорта форми №1 від 11.09.2002 року, як між собою так і з вільними зразками підпису ОСОБА_6, які містяться в матеріалах справи. Повноту та достатність експертного матеріалу для проведення експертизи визначено самим експертом. Висновки експерта не викликають сумніву у своїй достовірності.

Проведення експертизи відповідало положенням ст.147 ЦПК України та не суперечить положенням Наказу Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 р. за № 705/345).

Та обставина, що експертом не дано відповідей на 3 і 4 питання ухвали суду щодо призначення експертизи, а саме: до якої групи за віком належить підпис у заповіті, вчиненому у м.Червонограді 10.06.1999 року ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4? та особою якої статі виконано підпис у заповіті, вчиненому у м. Червонограді 10.06.1999 року ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4? не ставить під сумнів повноту та об'єктивність даної експертизи в цілому, оскільки експертом дано категоричну відповідь щодо основного питання, про підписання заповіту саме ОСОБА_6, що не потребує надання відповідей на інші запитання.

Апелянтом не надано суду беззаперечних доказів на спростування експертних висновків щодо підписання оспорюваного заповіту саме ОСОБА_6.

З матеріалів справи не вбачається необхідності проведення повторної комісійної почеркознавчої експертизи, а тому не проведення такої судом першої інстанції не свідчить про неповне з'ясування судом обставин справи та про невірне вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції апелянтом на відповідних процесуальних стадіях вирішення клопотань під час судового розгляду справи клопотань щодо проведення комісійної експертизи не заявлялось.

Суд дійшов обґрунтованого висновку і щодо відсутності правових підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, для визнання недійсним свідоцтва про право ОСОБА_4 на спадщину посвідченого нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори 27.12.2008 року.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, ч.1 п.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 червня 013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Павлишин О.Ф.

ОСОБА_7