АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц - 791/3491/2013 Головуючий в І інстанції: Дзиговський Ю.В.
Категорія 19 Доповідач: Бугрик В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця « 09» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.,

Суддів: Лісової Г.Є., Семиженка Г.В.

при секретарі: Ващенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 25 вересня 2013 року за позовом приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

24.04.2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що, 23.04.2008 року ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_1 уклали договір № 08042302 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Згідно п. 1.1. договору клієнт приймає учать в системі LeaseIT, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальників. Відповідно до п. 1.2. договору порядок отримання обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг клієнтами системи LeaseIT, які є невід'ємною частиною цього договору. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 4 183 грн., відповідно до умов договору укладався строк, протягом якого відповідач зобов'язувався сплачувати чергові платежі, 24 місяці з дня отримання обладнання, тому на день подання заяви заборгованість не погашена, в зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість станом на 01.05.2013 року у розмірі 9341,34 грн. та судові витрати в розмірі 229,41 грн.

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість в розмірі 7333,50 грн. та судові витрати в розмірі 229,41 грн. В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що хоч и підписалася під умовами договору, фактично з Правилами отримання обладнання, не була ознайомлена і отримала їх тільки з позивною заявою. Вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду, порушені положення ст.15 Закону України «Про захист споживачів», а діями представника Позивача була дезінформована та введена в оману. Ознайомившись із рекламним проспектом, вона погодилася укласти договір на постачання комп'ютера зі сплатою вартості обладнання та 2 % комісійних. В договорі, який вона підписала не було зазначено, що вона повинна сплачувати пеню, штрафи та вартість, виходячи з курсу долара США. Вона добросовісно сплачувала щомісяця суму кредиту в розмірі 260 грн., останній платіж здійснила у квітні 2010 року, повністю розрахувавшись із позивачем.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23.04.2008 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_1 був укладений договір № 08042302, відповідно якому остання отримала в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, про що свідчать підписи, що клієнт ознайомився з Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, зміст Правил є зрозумілим для клієнта і він погоджується дотримуватись зазначених Правил. Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч. ч. 1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Факт належного виконання лізингодавцем взятого на себе обов'язку щодо передачі лізингоодержувачу предмета лізингу підтверджується накладною-вимогою від 23.04.2008 року №20083926.

Згідно п. 1.2. Правила є невід'ємною частиною договору № 08042302 від 23.04.2008 року. У відповідності до п. 3.1. договору № 08042302 від 23.04.2008 року клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT платежі згідно з Пакетом LeaseIT (а.с.13) та цим договором, на підставі рахунку оператора LeaseIT в строк до 20 числа поточного місяця, розрахунки між сторонами здійснюються в гривнях. Строк лізингу і термін виплати вартості обладнання 2 роки. Оплата вартості пакету здійснюється щомісячно з кількістю платежів - 24 і з оплатою 2% первісної власності обладнання за кожний місяць до повної виплати вартості обладнання. Право власності на обладнання виникає у особи після повної виплати його вартості. З 03.11.2008 року згідно до п. 6.12 Правил отримання IT- обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT, сума заборгованості ОСОБА_1 була збільшена відповідно до зміни встановленого НБУ курсу долара США. З роздруківки таблиць курсу валют за даними офіційного сайту Національного банку України, яка додається, видно як змінювався курс валют, що підтверджується наданими відповідачкою розрахунками зі сплати платежів за отримання IT-обладнання, які позивач надсилав ОСОБА_1, вказуючи про збільшення суми платежу, починаючи з листопада 2008 року, але відповідачка продовжувала сплачувати кожен місяць по 260 грн., внаслідок чого не виконала взяті на себе за договором від 23.04.2008 року №08042302 зобов'язання щодо повної сплати лізингових платежів, допустила заборгованість у сумі 9 341,34 грн.

Суд, після повного з'ясування обставин справи та належної оцінки наявних доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені), тому розмір штрафних санкцій 2007,84 грн. не підлягає задоволенню, а інша сума заборгованості підлягає стягненню.

Посилання відповідачки, що вона не була ознайомлена з умовами та правилами зазначеними в договорі колегія суддів не приймає, адже відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності за вимогами, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення виплат) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення позивача до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Встановлено, що позивачем заборгованість відповідачки за договором стала нараховуватись щомісячно з 03.11.2008 року, з цього часу у зацікавленої сторони виникло право на позов, яким позивач не скористався. Відповідачка цей борг не визнала і продовжувала платити по 260 грн. у місяць (а.с.73-98) згідно з графіком, який вказаний у пакеті (а.с.13). Останній платіж вона зробила 06.04.2010 року і вважала, що повністю розрахувалася згідно договору. Позивач звернувся до суду з вимогами тільки 19.04 2013 року (а.с.27), з пропуском строку позовної давності. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові, відповідно до ч.1 ст. 258 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що вони зроблені на підставі неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

За даних обставин колегія суддів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає у повному обсязі за спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 вересня 2013 року скасувати і у задоволенні позову ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді