АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц/791/3040/2013 р. Головуючий в І інстанції: Черниш О.Л.
Категорія: 19 Доповідач: Борко А.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року листопада місяця 14 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого:Борка А.Л.
суддів:Приходько Л.А.
Бездрабко В.О.
при секретаріШевардіній К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 серпня 2013 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" до ОСОБА_5 про визнання договору укладеним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року до суду із позовом звернувся ПАТ "Херсонгаз" та просив визнати укладеним договір про надання населенню послуг з газопостачання №221415 від 11.03.2013 року між ПАТ «Херсонгаз» та ОСОБА_5 на умовах, запропонованих ПАТ «Херсонгаз» на основі типового договору про надання населенню послуг з газопостачання затвердженого постановою КМУ № 938 від 05.07.2006 року із наступними змінами.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 серпня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Херсонгаз» до ОСОБА_5 про визнання договору укладеним .В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не доведено, що в запропонованому відповідачці договорі відсутні умови, зазначені в ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того судом першої інстанції не встановлено порушення прав позивача, які б потребували судового захисту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Херсонгаз» направив апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального закону, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представники ПАТ «Херсонгаз» просили колегію суддів скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, визнати договір про надання населенню послуг з газопостачання між публічним акціонерним товариством «Херсонгаз» та ОСОБА_5 укладеним на умовах, передбачених типовим договором затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 просила колегію суддів відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме визнання договору про надання послуг з газопостачанням укладеним, не є належним судовим захистом, оскільки в ст.16 ЦК України не містить такого способу захисту.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Херсонгаз» надає ОСОБА_5, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 послуги з постачання газу для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, величини тиску, а ОСОБА_5 в свою чергу, оплачує наданій їй послуги за встановленими тарифами (цінами). Вказані обставини визнанні сторонами у справі, а тому, відповідно до ст.61 ЦПК України доказуваню під час розгляду справи не підлягають.

Пропозицію ПАТ «Херсонгаз» про укладення договору про надання послуг з газопостачання на умовах типового договору затвердженому постановою КМ України від 05.07.2006 №938 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2012 року №119), ОСОБА_5 відхилила. В свою чергу позивачка запропонувала укласти договір з урахуванням протоколу розбіжностей від 11.03.2013 року, яким пропонує виключити з договору умови, зокрема про надання газопостачальником послуг з технічного обслуговування і ремонту внутрішньо будинкових систем газопостачання, про обов'язки споживача не втручатися самовільно в роботу систем газопостачання та забезпечення доступу представників виконавця до внутрішньої системи газопостачання тощо.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст.ст.3,6,203,626,627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642, 643 ЦК України.

Частина 1ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст 6,627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20,21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п.3 ч.2 ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року № 938 «Про затвердження типового договору про надання послуг з газопостачання» ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2012 року №119 ).

З аналізу змісту ч 3ст. 6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст.19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови № 938 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627,630 ЦК України та ст.ст.19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»

Запропонований ПАТ «Херсонгаз» відповідачці договір про надання населенню послуг з газопостачання відповідає умовами типового договору в повному обсязі. В той час, як запропоновані ОСОБА_5 договір з урахуванням протоколу розбіжностей не відповідає вимогам типового договору, значно звужує права виконавця послуг, та фактично унеможливлює дотримання газопостачальною організацією можливості постачання споживачу природного газу безперервно з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та Правил надання населенню послуг з газопостачання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3,6,12 - 15,20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Отже обраний позивачем спосіб захисту є належним судовим захистом, про що свідчить судове рішення Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року (№ 6-110цс12), яке згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 серпня 2013 року не відповідає.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати договір про надання населенню послуг з газопостачання між ПАТ «Херсонгаз» та ОСОБА_5 укладеним на умовах, передбачених типовим договором затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Судові витрати згідно з вимогами ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Херсонгаз» у загальному розмірі - 172,05 грн.

Керуючись вимогами ст.ст.213,303, 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу - публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 серпня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Задовольнити позов публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" до ОСОБА_5 .

Визнати договір про надання населенню послуг з газопостачання між публічним акціонерним товариством «Херсонгаз» та ОСОБА_5 укладеним на умовах, передбачених типовим договором затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Херсонгаз» судові витрати у загальному розмірі - 172,05 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :