АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9/13 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О.А.
Категорія: 5 Суддя-доповідач: Красвітна Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, головне управління Держтехногенбезпеки у Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні майном, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є власником домоволодіння АДРЕСА_1 та відповідної земельної ділянки. Погодженням № 945 головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 22 грудня 2006 року погоджено відповідачу проект будівництва сусіднього житлового будинку АДРЕСА_2; на підставі цього документу відповідачкою здійснюється відповідне будівництво. Вказане погодження незаконне, будівництво проводиться самочинно, без затвердженого проекту та без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, будівництво ведеться з істотними порушеннями державних будівельних норм. Цим будівництвом створюються перешкоди йому, позивачу, в користуванні своїм будинком, який зруйновано, у зв"язку з чим заподіяна майнова та моральна шкода. Позивач просив суд зобов"язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні ним, позивачем, будинком літ. АДРЕСА_1 шляхом знесення житлового будинку по АДРЕСА_2 та стягнути з відповідачки на свою користь майнову шкоду у сумі 229636,4 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000,0 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач є власником 43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлових будинків А-1, Б-1, Г-1, уборних В, Д, М, сараїв Е, Л, К, споруд №№ 1 - 10, замощень І - ІУ, що стверджується укладеним у письмовій нотаріальній формі договором купівлі-продажу від 07.07.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 20, 23).

Позивач є власником земельних ділянок площами 0,0716 га та 0,0233 га по АДРЕСА_1, що стверджується відповідними державними актами на право власності на земельну ділянку від 14.04.2006 року та 04.02.2005 року (т. 1 а.с. 21, 22).

Також судом встановлено та визнано сторонами, що станом на час розгляду даної справи у суді першої інстанції, на суміжній земельній ділянці з домоволодінням позивача, відповідачкою ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4) збудовано будинок АДРЕСА_2. Крім того, згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2006 року, яке набрало законної сили 02.05.2006 року, за ОСОБА_4 визнано право власності на вказаний, на час прийняття рішення від 21.04.2006 року - ще недобудований, житловий будинок готовністю 80% (т. 1 а.с. 38).

Згідно висновку №378-11 судової будівельно-технічної експертизи від 16.11.2011 року (т. 2 а.с. 15 - 17), проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2011 року, будівля по АДРЕСА_2 не відповідає вимогам т. 1 (додаток 3.1) ДБН 360-92***; будинок літ. АДРЕСА_1 по своїм конструктивним матеріалам відноситься до Ш ступеню вогнестійкості, збудований новий житловий будинок по вул. Артемівській, 1-б має І ступінь вогнестійкості; противопожежні розриви між подібними будинками повинні бути 8,0 м.; фактично розмір складає 1 метр, чим порушені вимоги п. 4.1.4 НАПБ А.01.001-04 "Правила пожежної безпеки України".

У вказаному висновку судової експертизи також зазначено наступне:

відповідність проектно-кошторисної документації на нове будівництво вимогам Державних будівельних норм і правил не відноситься до компетенції судових експертів;

у зв"язку з тим, що на момент обстеження будинок АДРЕСА_1 зруйновано, надати конкретний перелік дефектів (пошкоджень) будинку не представляється можливим;

визначити вартість пошкоджень і відновлювально-будівельних робіт будинку АДРЕСА_1 не представляється можливим у зв"язку з його руйнацією.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.08.2012 року у даній справі було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: "Чи є деформація фундаменту, зсув стін і перекриття (з нахилом у напрямку будинку АДРЕСА_2) у будинку літ. АДРЕСА_1 наслідком здійснення будівельно-монтажних робіт, які були розпочаті у 2005 році на території домоволодіння АДРЕСА_2?". Згідно висновку додаткової експертизи №3406-12 від 23.11.2012 року (т. 2 а.с. 89 - 94) при обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 встановлено наступне: прибудови до житлового будинку зруйновано, житловий будинок зруйнований на 90%, перекриття впало, від стін залишилась одна стіна заввишки 1,5 м., яка має нахил у бік збудованого нового будинку АДРЕСА_2, відстань між зруйнованим будинком літ. "Б" ("Б-1") до збудованої нової будівлі становить 83 см. У зв"язку з тим, що доступ до житлового будинку літ. АДРЕСА_1 утруднений, навколо будинку знаходяться будівельні матеріали (цегла, балки, металеві конструкції) від зруйнованого будинку, які унеможливлюють доступ до фундаменту, перевірити в якому стані знаходяться фундаменти житлового будинку літ. "Б" шляхом вскриття фундаментів не представляється можливим.

Колегія приймає до уваги пояснення представника відповідача, який в судовому засіданні зазначив, що у будинку літ. АДРЕСА_1 безхатченками була вчинена пожежа, що призвело до остаточної руйнації даного нерухомого майна. Факт пожежі визнано в судовому засіданні представником позивача.

Також встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року апеляційна скарга представника ОСОБА_4 задоволена, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2010 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 і ОСОБА_5 відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про заборону відповідачу здійснювати самочинне будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_2; ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.12.2010 року відмовлено у відкритті касаційного провадження з приводу оскарження вказаного рішення суду апеляційної інстанції (т. 1 а.с. 258 - 260).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2010 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 листопада 2011 року, апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена, постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2009 року скасована і ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимоги до головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним і нечинним погодження № 945 головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 22 грудня 2006 року проекту житлового будинку АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 262 - 263).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 386 ЦПК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Колегія наголошує, що судом встановлено факт руйнації, станом на час винесення оскаржуваного рішення, будинку літ. АДРЕСА_1, що стверджується наведеними вище висновками судових експертиз та визнано сторонами.

Зважаючи на цю обставину, позивачем не вказано наявний спосіб користування зруйнованим нерухомим майном та не конкретизовано у який спосіб відповідачем створені перешкоди позивачу у користуванні руїною.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що позивачем не доведено твердження про створення йому з боку відповідачки перешкод у користуванні зруйнованим будинком літ. АДРЕСА_1.

Більше того, безпідставною і недоведеною є позовна вимога про усунення перешкод саме шляхом зобов"язання відповідачки знести новозбудований будинок АДРЕСА_2.

Колегія звертає увагу, що ОСОБА_4 має дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва зазначеного нерухомого майна від 19.01.2007 року згідно з проектною документацією, затвердженою та зареєстрованою 22.12.2006 року Головним архітектурно-будівельним управлінням Дніпропетровської міської ради; постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2010 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні адміністративного позову про визнання незаконним і нечинним погодження № 945 головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 22 грудня 2006 року проекту житлового будинку АДРЕСА_2.

Встановлення висновком №378-11 судової будівельно-технічної експертизи від 16.11.2011 року невідповідності будівлі по АДРЕСА_2 вимогам т. 1 (додаток 3.1) ДБН 360-92*** та п. 4.1.4 НАПБ А.01.001-04 "Правила пожежної безпеки України" пов"язане з недотриманням розміру відстані між вказаним нерухомим майном та будинком літ. АДРЕСА_1.

Факт руйнації будинку літ. "Б" по АДРЕСА_1 свідчить про припинення існування об"єкту, відстань до якого була підставою для встановлення вказаних вище порушень, тому колегія дійшла висновку про недоведеність тверджень позивача про наявність істотних порушень відповідачкою будівельних норм і правил.

Колегія звертає увагу, що апелянтом не заявлено клопотання про призначення відповідної судової експертизи з метою встановлення наявності порушень відповідачем будівельних норм і правил з урахуванням руйнації будинку літ. "Б" по АДРЕСА_1.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги недоведеність тверджень позивача про створення йому відповідачкою перешкод у користуванні зруйнованим нерухомим майном, зважаючи, що у даному випадку знесення новозбудованого нерухомого майна є крайньою мірою, підстав для застосування якої не встановлено, колегія дійшла висновку про правомірність оскаржуваного рішення щодо відмови позивачу у задоволенні позовної вимоги про зобов"язання відповідачки усунути перешкоди в користуванні позивачем будинком літ. "Б-1" ("Б") по АДРЕСА_1 шляхом знесення житлового будинку по АДРЕСА_2.

Надавши належної оцінки представленим доказам у їх сукупності, зокрема висновку №378-11 судової будівельно-технічної експертизи від 16.11.2011 року, згідно якого визначити вартість пошкоджень і відновлювально-будівельних робіт будинку АДРЕСА_1 не представляється можливим у зв"язку з його руйнацією, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведення позивачем розміру заподіяної йому матеріальної шкоди.

Суд не приймає до уваги ксерокопію висновку фахівця №1657 від 12.10.2006 року, складеного фахівцем Дніпропетровського НДІСЕ на підставі листа судді Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 71 - 95), яким визначено розмір вартості ремонтних робіт у будинку літ. "Б" по АДРЕСА_1, оскільки даний висновок виконаний без дотримання положень ст. 4 Закону України "Про судову експертизу", представлена суду ксерокопія не завірена, а викладені фахівцем висновки не підтверджені іншими доказами у справі та не визнані відповідачем.

Клопотання про витребування належних і допустимих доказів судом чи призначення повторної, додаткової або комісійної судової експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди у зв"язку з руйнацією будинку літ. "Б-1" ("Б") по АДРЕСА_1 апелянтом в суді апеляційної інстанції не заявлено.

Колегія звертає увагу, що за змістом позовної заяви ОСОБА_3 є власником будинку літ. "Б-1" ("Б") по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, а згідно договору купівлі-продажу від 07.07.2004 року і витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачу належить лише 43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, до складу якого входив, зокрема, житловий будинок Б-1.

Зважаючи на те, що позивачем не представлені правовстановлюючі документи щодо наявності у нього права власності на 57/100 частин вказаного домоволодіння чи докази поділу даного домоволодіння в натурі, колегія дійшла висновку про безпідставність позовної вимоги щодо стягнення на користь ОСОБА_3 у повному обсязі матеріальної шкоди, заподіяної у зв"язку з руйнуванням будинку літ. "Б-1" ("Б") по АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, місцевий суд ухвалив правильне рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 229636,4 грн.

Крім того, колегія наголошує, що судом не встановлено наявності причинного зв"язку між спорудженням житлового будинку АДРЕСА_2 та руйнуванням будинку літ. АДРЕСА_1, відсутні докази вини відповідачки у заподіянні позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Призначеними у справі судовими експертизами, згідно висновків №378-11 від 16.11.2011 року та №3406-12 від 23.11.2012 року, такий причинний зв"язок не встановлено, зокрема через незабезпечення позивачем доступу експерту до фундаменту будинку літ. АДРЕСА_1, оскільки навколо зруйнованого будинку знаходяться будівельні матеріали (цегла, балки, металеві конструкції).

Представлені позивачем ксерокопії висновку будівельно-технічної експертизи, проведеної спеціалістами Придніпровської державної академії будівництва і архітектури у квітні 2007 року на підставі листа ОСОБА_3, висновку фахівця №1657 від 12.10.2006 року, складеного фахівцем Дніпропетровського НДІСЕ на підставі листа судді Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 13 - 19, 71 - 95), представлена відповідачкою ксерокопія висновку щодо технічного стану будівель, складеного у 2006 році ТОВ "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" (т. 1 а.с. 126 - 134) не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки перелічені дослідження містять протилежну за змістом інформацію, виконані на замовлення сторін, без дотримання положень ст. 4 Закону України "Про судову експертизу", що встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2010 року (т. 1 а.с. 262 - 263), та не відповідають вимогам ст. 59 ЦПК України щодо допустимості доказів.

Крім іншого, у суді не доведено твердження позивача про заподіяння йому моральної шкоди та не наведено обґрунтування вказаного у позовній заяві розміру цієї шкоди у сумі 20000,0 грн.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці; клопотання про надання додаткових доказів, витребування доказів судом чи призначення експертизи, крім задоволеного клопотання позивача від 03.08.2012 року (т. 2 а.с. 72 - 73), не заявлені.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді