Справа № 366/3104/13-Ц
Провадження № 2/366/597/13
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2013 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ткаченка Ю.В.

при секретарі Євтушенко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванківського РВ (з обслуговування Іванківського та Поліського районів) ГУ МВС України в Київській області про спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківського РВ (з обслуговування Іванківського та Поліського районів) ГУ МВС України в Київській області про спростування недостовірної інформації зазначеної відносно нього в атестаційному листі, посилаючись на те, що в атестаційному листі про нього поширено неправдиву інформацію, що стосується його службової діяльності в Іванківському РВ ГУ МВС України в Київській області, чим принижено його честь та гідність а також ділову репутацію.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, та просить визнати факт поширення відповідачем недостовірної негативної інформації та спростувати її як недостовірну; зобов'язати відповідача у той же спосіб, в який було поширено недостовірну інформацію, спростувати ЇЇ, а саме: шляхом відкликання атестаційного листа.

У своїх поясненнях позивач позов підтримав та послався на те, що з 2001 по 2011 роки проходив службу в органа внутрішніх справ. Працював нормально. За період служби мав як заохочення, так і стягнення. У квітні місяці 2011 року був призначений на посаду начальника Поліського селищного відділення Іванківського РВ ГУ МВС України в Київській області. 01 листопада 2011 року проходив атестаційну комісію, за результатами якої, визнаний таким, що не відповідає займаній посаді. 02 грудня 2011 року наказом № 1462 о/с звільнений за порушення дисципліни.

Представник відповідача Черниченко А.О. під час судового розгляду заперечував проти задоволення позовних вимог. У своєму позові позивач зазначив, що 07.08.2013 року ним (позивачем) було отримано від Іванківського РВ характеристику, з якої йому (позивачу) стало відомо, що: «За час проходження служби зарекомендував себе посередньо. До питань виконавської дисципліни ставився не принципово. Про підвищення свого професійного та фізичного рівня не турбувався взагалі. За час проходження служби допускав порушення дисципліни. На всіх ділянках роботи виразив свою некомпетентність, неспроможність виконувати управлінські дії, здійснювати контроль за підпорядкованим особовим складом та організації їх службової діяльності. При виконанні службових обов'язків неодноразово допускав порушення норм КПК України, не завжди виконував вказівки, накази керівництва району, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності». Таким чином позивач, ОСОБА_1 вважає, що видавши та направивши на адресу позивача характеристику, Іванівським РВ поширив неправдиву та негативну інформацію.

Представник відповідача пояснив суду, що характеристика, видана на ОСОБА_1, містить інформацію про трудову (службову) діяльність позивача в органах внутрішніх справ і відображає характеризуючи дані про нього, а тому просив суд відмовити в задоволені позову.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, пояснив суду наступне. Щодо позову ОСОБА_1 до Іванківського РВ ГУ МВС України в Київській області про спростування недостовірної інформації, яка зазначена в атестаційному листі йому нічого не відомо, з атестаційним листом він не знайомий. Щодо виконання ОСОБА_1 службових обов'язків під час проходження служби в органах внутрішніх справ, то всі обов'язки, які були покладені на ОСОБА_1, останній виконував належним чином, нарікань не було, керівництво звертало увагу на строки виконання.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, пояснив суду, що про існування та зміст атестаційного листа виданого на ім'я ОСОБА_1, йому нічого не відомо. Щодо проходження служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ, то грубих порушень не було. Пізніше ОСОБА_1 підвищили по службі. Йому особисто ніхто не скаржився на ОСОБА_1 Виконання ОСОБА_1 своїх професійних обов'язків, на час служби в органах МВС оцінює задовільно.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, пояснив суду, що ОСОБА_1 з 2001 року працював в Іванківському РВ, потім перевівся до Поліського РВ. З 2009 року працював в об'єднаному Іванківському РВ (по обслуговуванню Іванківського та Поліського районів). Працював на посаді начальника Поліського РВ. Всі його дії були в рамках КПК України. Під час служби, ОСОБА_1 мав як заохочення так і стягнення. Нещодавно йому стало відомо від ОСОБА_1 про його характеристику, останній самостійно дав йому ознайомитись, бо вони товаришують.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію" інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді;

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширення інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи.

Не достовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності.

Повідомлення (оспорюваної) інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 277 ЦПК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що характеристика (атестаційний лист) видана на ОСОБА_1 і приєднана до матеріалів справи, містить інформацію про трудову (службову) діяльність позивача в органах внутрішніх справ і відображає характеризуючи дані про нього. Дану характеристику було надано до матеріалів справи як доказ.

Вимоги позивача про спростування недостовірної інформації у той же спосіб, у який вона була поширена не підлягають задоволенню, так як зміст характеристики ніяким чином не розповсюджувався відповідачем.

Крім того позивачем не подано доказів і їх не здобуто в судовому засіданні про недостовірність поданої відповідачами негативної інформації про нього, відображеної в характеристиці, яка долучена до матеріалів цивільної справи, тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що інформація, яка міститься у характеристиці відносно позивача не носить публічного характеру та, крім того, позивачем не доведена причетність саме відповідача до поширення недостовірної на його думку інформації невизначеному колу осіб.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 60, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 201,275, 277 ЦК України, ст.ст. 1,14 Закону України "Про інформацію", суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Іванківського РВ (з обслуговування Іванківського та Поліського районів) ГУ МВС України в Київській області про спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Іванківський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно

Суддя: