Провадження № 2/521/946/13
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 березня 2013 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - Гуревського В.К.
За секретаря - Дімітрової Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справа за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, -
В проваджені Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання права власності та позов Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення.
ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, третя особа Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання права власності.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Після проведення державної реєстрації права власності спірного приміщення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу від 17.05.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Масловою В.М. та зареєстрований в реєстрі під № 3-1615, відповідно до умов якого ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купив нежиле приміщення загальною площею 53,2 кв. м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2007 року, рішення Малиновського районного суду про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, від 25.04.2006 року було скасоване та справу направлено на новий розгляд, а також задоволено клопотання представника Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради щодо накладення арешту на спірне майно, яке належить Одеській міській раді та знаходиться у ОСОБА_2

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2008 року за клопотанням представника ОСОБА_1 справи за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання права власності та позов Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, були об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2008 року за клопотанням представника ОСОБА_1 по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, однак 14.04.2009 року справа була повернута без проведення експертизи у зв'язку із ненаданням експерту необхідних документів, які він витребував відповідно до клопотання від 15 січня 2009 року.

20.08.2009 року представник ОСОБА_1 надав повторне клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яке в подальшому було задоволено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2011 року позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання права власності було залишено без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача ОСОБА_1 та його представника в судове засідання.

В судове засідання, яке було призначено на 28 березня 2013 року з'явився представник третьої особи - Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся належним чином. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.

Представник позивача також сповіщений належним чином, в справі мається його заява про слухання справи за відсутністю позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову, на підставі таких обставин.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Після проведення державної реєстрації права власності спірного приміщення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу від 17.05.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Масловою В.М. та зареєстрований в реєстрі під № 3-1615, відповідно до умов якого ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купив нежиле приміщення загальною площею 53,2 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Одеська міська рада вважає, що вказаний договір купівлі-продажу порушує її права та законі інтереси та є таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства України, що згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2007 року рішення Малиновського районного суду про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, від 25.04.2006 року, було скасовано та справу направлено на новий розгляд, а також задоволено клопотання представника Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради щодо накладення арешту на спірне майно, яке належить Одеській міській раді та знаходиться у ОСОБА_2

Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, відповідно до ст. 216 ЦК України У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, оскаржуваний договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним, оскільки на даний час ОСОБА_1 не є власником нежилого приміщення, загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Слід зазначити, що предметом укладених договорів купівлі-продажу є самочинно захоплений об'єкт комунальної власності - територіальної громади м. Одеси, представником якої є - Одеська міська рада.

Згідно положень ст. 143 Конституції України територіальна громада міста безпосередньо або через утворені нею органи місцевого самоврядування управляє майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» та рішення Одеської обласної ради народних депутатів « 226-ХХІ від 25.11.1991 року про «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь жилий та нежилий фонд місцевих рад, розташований в рамках адміністративно-територіальних меж міста, в якому розділ 2 п. 1 Переліку об'єктів, які підлягають передачі в комунальну власність міста, зазначає: «державний жилий та нежилий фонд з матеріально-технічною базою та ремонтними організаціями, пов'язаними з експлуатацією та обслуговуванням зазначених фондів. Будинок АДРЕСА_1 є невід'ємною частиною зазначеного державного жилого фонду та був переданий до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, а пізніше поставлений на баланс місцевих житлово-експлуатаційних установ.

Відповідно до п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка

незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Також ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)

передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, продавець повинен володіти правом власності на об'єкт, який відчужується.

Керуючись ст. 143 Конституції України, ст. ст. п. 3 ст. 215. 216, 316, 327, 387, 391, 655 ЦК України, п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», рішенням Одеської обласної ради народних депутатів « 226-ХХІ від 25.11.1991 року про «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області», СУД-

В И Р І Ш И В

Позов Одеської міської ради - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу від 17 травня 2007 року нежилого приміщення, загальною площею 53,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1, з однієї сторони, і ОСОБА_2, з іншої сторони, що був посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В., - недійсним.

Повернути сторони договору у попередній стан.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: В.К.Гуревський