Справа № 621/2224/13-ц
Провадження № 2/621/891/13
07.11.2013 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді - Бережної Н.М.,
за участю секретаря судового засідання - Байрачної А.В.,
розглянувши в заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Крім заявлених судових витрат у виді судового збору також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов'язані з публікацією оголошення в пресі про виклик ОСОБА_2 у розмірі 224,1 грн. ОСОБА_1 не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про розгляд справи, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:
Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частина 1 статті 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.
Таким чином, судом встановлено, що 24.01.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був укладений письмовий договір позики грошових коштів, що підтверджується копією такого Договору, наданою позивачем до суду. На даний час, відповідач отримані грошові кошти не повернув.
Відповідно до ст. 546 ЦК України Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Відповідно до чинного законодавства неустойка розраховується на день пред'явлення позову до суду чи претензії боржнику, а починають рахувати з дати, наступної за датою прострочення платежу.
Таким чином, розрахунок суми пені необхідно проводити за період з 02.06.2013 року по 23.07.2013 року.
Судом встановлено, що облікова ставка НБУ за період з 02.06.2013 року по 10.06.2013 року становила 7,5% річних, а починаючи з 10.06.2013 року по 13.08.2013 року - 7% річних.
Загальний період прострочення виконання заборгованості складає 52 дні, з них 8 днів облікова ставка НБУ складала 7,5% річних, а 44 дня - 7% річних.
Пеня розраховується за формулою = С * 2 ПОС * Д : 100, де
С - сума заборгованості за період,
2 ПОС - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення,
Д - кількість днів прострочення.
Крім того, ставка НБУ за період визначається наступним чином, ставка НБУ помножується на два. Виникає подвійна облікова частка НБУ, це число ділиться на кількість днів в році. Отримуємо ставку НБУ в день.
Таким чином, загальна сума пені за період з 02.06.2013 року по 23.07.2013 року складає 564,6 грн.
За таких обставин, оскільки сума пені, зазначена у позовній заяві, є меншою, ніж це встановлено в ході судового розгляду справи, суд вважає за можливе, з метою дотримання законодавства і захисту порушених відповідачем прав позивача, вийти за межі позовних вимог в частині стягнення з відповідача належних до сплати сум.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір у розмірі 565 (п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 49 коп., а також витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик ОСОБА_2 в пресі, у розмірі 224 (двісті двадцять чотири) грн. 10 коп.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 546, 549, 550, 612, 614, 625, 629, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, 565 (п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 49 коп. судового збору, а також витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик ОСОБА_2 в пресі, у розмірі 224 (двісті двадцять чотири) грн. 10 коп.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії відповідачем.

Головуючий: