Справа № 361/1013/13-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н.М.
Провадження № 22-ц/780/2011/13 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л.М.
Категорія 26 03.04.2013
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Панасюка С.П.

при секретарі Клименко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2013 року про виправлення помилки у виконавчому листі № 2-1684 від 07.12.2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У лютому 2010 року позивач ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33749,77 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22742,32 грн. та судові витрати.

07 грудня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області видав виконавчий лист, в якому вказав строк пред'явлення виконавчого листа до виконання 04.07.2013 року.

01.02.2013 року стягувач ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просив виправити описку у зазначеному виконавчому листі, вказавши строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 04.07.2011 року, а не до 04.07.2013 року, як зазначено у виконавчому листі.

Крім того, в даній заяві стягувач ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" просив поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, як пропущений з поважних причин, оскільки згідно Закону України "Про виконавче провадження" на час ухвалення судом рішення та набрання ним законної сили виконавчі документи пред'являлися до виконання протягом трьох років, а на час видачі виконавчого документа згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" - протягом одного року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2013 року заяву задоволено частково. Виправлено описку у виконавчому листі № 2-1684 виданому 07 грудня 2011 року на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2, виправлено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання із 04.07.2013 року на 04.07.2011 рік. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

У апеляційній скарзі стягувач ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" просить змінити ухвалу суду і поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд виходив з того, що заявником не наведено поважних причин та доказів пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, а доводи заявника про поважність причин у зв'язку із зміною строків пред'явлення до виконання виконавчих документів є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Однак, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором у розмірі 22742,32 грн. та 317,42 грн. судових витрат. Дане рішення набрало законної сили 04.07.2010 року.

20.11.2011 року стягував направив поштою в суд заяву, в якій просив видати виконавчий лист за цим судовим рішенням.(а. с. 52)

07 грудня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області видав виконавчий лист, в якому зазначив, що рішення набрало законної сили 04.07.2010 року і вказав строк пред'явлення виконавчого листа до виконання 04.07.2013 року. (а. с. 61)

Постановою відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 07 травня 2012 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не відповідає вимогам ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження".

01.02.2013 року стягувач ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просив виправити описку у зазначеному виконавчому листі, вказавши строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 04.07.2011 року, а не до 04.07.2013 року, як зазначено у виконавчому листі.

Крім того, в даній заяві стягувач ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" просив поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, як пропущений з поважних причин, оскільки згідно Закону України "Про виконавче провадження" на час ухвалення судом рішення та набрання ним законної сили виконавчі документи пред'являлися до виконання протягом трьох років, а на час видачі виконавчого документа згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" - протягом одного року.

Згідно ч. ч. 3 та 4 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст. 58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У п. 2 рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 рокуу справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) передбачено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції Українипро зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів діє лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV, яка діяла на час набрання рішенням законної сили, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону від 04.11.2010 року № 2677-VІ, яка діяла на час подачі стягувачем заяви про видачу виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 зазначеного Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За змістом ст. 24 цього Закону державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" від 4.11.2010 року № 2677-VІ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

З урахуванням наведеного, на час звернення стягувача із заявою про видачу виконавчого листа Законом № 2677-VІ від 4.11.2010 року строк пред'явлення виконавчого документу до виконання обмежений річним терміном, тобто в даному випадку має місце звуження прав стягувача на пред'явлення виконавчого листа до виконання, що має істотне значення для справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд, встановивши строк пред'явлення виконавчого листа до виконання один рік, тобто до 04.07.2011 року, а не до 04.07.2013 року, як було передбачено ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV, яка діяла на час набрання рішенням законної сили, не звернув уваги на те, що правила ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону від 04.11.2010 року № 2677-VІ обмежили його право в частині строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та не врахував положення ч. 4 ст. 2 ЦПК України і прийшов до помилкового висновку, що заявником не наведено поважних причин та доказів пропуску цього строку.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції від 12 лютого 2013 року в частині відмови у задоволенні заяви ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про поновлення зазначеного строку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2013 року в частині відмови у задоволенні заяви ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання скасувати і в цій частині передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді