Справа: 0311/7500/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2013 року. ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Маневицького районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, який обґрунтовувала тим, що 26 травня 1999 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Старочорторийській сільській раді Маневицького району та прожили разом до 15 березня 2004 року, після чого розлучились. Від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розлучення залишилась проживати з ! позивачем. На підставі рішення Деснянського районного суду ОСОБА_5 від 25 березня 2005 року відповідач зобов»язаний щомісячно виплачувати на її користь аліменти на утримання спільної дочки у розмірі 1А частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Однак ОСОБА_2 довгий час ухилявся від сплати аліментів та матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав, внаслідок чого станом на 1 січня 2012 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 9 208, 79 гривень, а розмір нарахованої неустойки за прострочення сплати аліментів становить 140 840 гривень 01 копійка. Беручи до уваги матеріальний стан відповідача та наявність у нього неповнолітніх дітей, зменшила розмір неустойки до 50 000 гривень, які і просила стягнути з відповідача на її користь, а також судові витрати у даній справі.

В судове засідання позивач не з»явилась, проте подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 26 травня 1999 року по 15 березня 2004 року, під час якого 14 грудня 2000 року в них народилася дочка ОСОБА_4 (а.с. а.с. 4,5).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 березня 2005 року ухвалено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 у розмірі 1А частини його заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 27 січня 2005 року (а.с.9).

Згідно рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 17 грудня 2009 року скасовано рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів, яким позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7080 грн. 96 коп. (станом на 1 січня 2009 року), пеню в розмірі 300 грн. та судові витрати, ухвалено відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 7 000 грн. та судові витрати у справі (а.с. 39-41).

Із матеріалів справи, зокрема довідки, виданої ВДВС Маневицького РУЮ за №576 від 7 лютого 2012 року, судом установлено, що заборгованість по аліментах ОСОБА_2 станом на 1 січня 2012 року становила 9 208 гривень 79 копійок (а.с.20).

Частиною 1 ст. 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка за кожен день прострочення.

Із розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, проведеного ОСОБА_3, який не заперечив ОСОБА_2, вбачається, що в період з 1 січня 2009 року по 1 листопада 2012 року розмір пені становить 140 840 гривень 01 копійка (а.с.9), проте, зважаючи на матеріальний стан відповідача та наявність на утриманні у нього неповнолітніх дітей, просила стягнути 50 000 гривень.

Судом також установлено, що на даний час відповідач перебуває у шлюбі із ОСОБА_8, під час якого в них народилося троє дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, які є потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.65-67). Крім того, згідно виписок із амбулаторних карток Маневицької ЦРЛ №101-1589 та №101-2664 від 14 травня 2013 року, відповідно, ОСОБА_2 та ОСОБА_10, діти часто хворіють та неодноразово потребували амбулаторного та стаціонарного лікування (а.с.а.с.68, 69).

Із довідки про заробітну плату №3, виданої парафіяльною радою 5 березня 2013 року, загальна сума доходів за 2009-2011 роки священника ОСОБА_2 становила 990 гривень (а.с.72).

З 1 вересня 2007 року по 31 серпня 20111 року позивач також працював вчителем навчально - виховного комплексу «Маневицька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2- гімназія ім. А.П. Брянського» і за період 2009 - 2011 роки отримав заробітну плату - 6 850 гривень 90 копійок, з яких сплачено аліментів на суму 6 258 гривень 21 копійка (а.с.а.с.73,74).

В судовому засіданні відповідач позов заперечив та пояснив, що тривалий період часу він із сім»єю був змушений винаймати житло і, хоча на даний час побудував будинок, проте він ще не введений експлуатацію. Кредит на будівництво будинку в сумі 50 000 гривень отримав у Обласному фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі під певні відсотки, проте, незважаючи на досить скрутний матеріальний стан, на даний час сплачує аліменти та намагається погашати заборгованість через кредитну картку, оформлену у відділенні ПАТ «Приватбанк». Пояснення відповідача підтверджуються матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: договорами №892 та №1531 від 18 травня та 2007 року та 5 травня 2009 року, відповідно, про надання позики на будівництво житлового будинку та облаштування інженерних мереж, відповідними квитанціями про сплату позики, а також довідкою №335, виданою Маневицьким відділенням філії «Волинське ГРУ» ПАТ КБ «Приватбанк» від 14 травня 2013 року про те, що ОСОБА_2 користується кредитною карткою від 2 лютого 2011 року, з якої проводиться оплата аліментів на утримання ОСОБА_4 (а.с.75-83). Відповідач також доповнив, що не відмовляється від своєї доньки ОСОБА_4, а, навпаки, шукає спілкування із нею, проте колишня дружина, позивач у даній справі, забороняє йому бачитися із дитиною та ініціювала позбавлення його батьківських прав, в чому їй було відмовлено органом опіки та піклування Деснянського району ОСОБА_5. Нараховану пеню згідно рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 17 грудня 2009 року на даний час сплатив.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з вини інших осіб, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення виплати аліментів.

Із дослідженого в судовому засідання виконавчого провадження №258/05 по стягненню аліментів з ОСОБА_2 убачається, що Маневицьким РВ УМВС "України у Волинській області проводилася перевірка за фактом ухилення від сплати аліментів відповідачем, за результатами якої в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 відмовлено за відсутністю в його діях ознак злочину, передбаченого ст. 164 КК України, оскільки, незважаючи на наявну заборгованість по невиплачених аліментах, боржник умисно не чинив дій, які спрямовані на корисне повне ухилення від сплати аліментів, встановлених рішенням суду. Крім того, 12 травня 2009 року ОСОБА_2 подав заяву у ВДВС Маневицького РУЮ, на підставі якої просив проводити стягнення аліментів у стовідсотковому розмірі його заробітку до погашення заборгованості по аліментах, що, на думку суду, також є підтвердженням відсутності вини ОСОБА_2, так як відповідачем вчинялись усі можливі дії по сплаті аліментів та погашенню заборгованості (а.с.84,85).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги матеріали виконавчого провадження №258/05, а також те, що 1 січня 2012 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становила 9 208 гривень 79 копійок, а станом на 1 травня 2013 року зменшилась до 7 241 гривні 01 копійки (а.с. а.с.32,33,62), що свідчить про систематичну на даний час сплату аліментів та погашення заборгованості по них відповідачем, крім того, за вимогами ст. 60 ЦПК України відповідачем надано в судовому засіданні переконливі докази у безпідставності заявлених ОСОБА_3 вимог, а позивачем не наведено доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_2 мав можливість сплачувати аліменти, проте свідомо ухилявся від їх сплати, тобто заборгованість виникла саме з його вини, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 209, 215 ЦІІК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_11